Справа № 643/8401/19
Провадження № 1-кс/643/3299/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.05.2019 Слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Харкові в залі суду клопотання слідчого Московського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Харківської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_4 , про арешт майна за кримінальним провадженням №0002713 від 27 травня 2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання наркотичних речовин без мети збуту, -

В С Т А Н О В И В:
До суду 29.05.2019 року надійшло вищезазначене клопотання.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що слідчим відділом Московського ВП ГУ НП в Харківській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0002713 від 27 травня 2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання наркотичних речовин без мети збуту. Досудовим розслідуванням встановлено, що в ході проведення огляду місця події 26.05.2019 у період часу з 03:30 до 04:00 біля під`їзду №1 будинку №55 по вул. Гвардійців Широнінців у м. Харкові у ОСОБА_5 , 1986 р.н. було виявлено та вилучено полімерний згорток, обмотаний білою липкою стрічкою, в якому міститься речовина невідомого походження синього кольору.

Згідно ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використовувалися як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Згідно абз. 2 ч.1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно положень ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Вказаний згорток було поміщено до полімерного пакета та опечатано биркою.

Слідчий зазначає, що з метою забезпечення збереження речових доказів, орган досудового розслідування вважає за необхідне накласти арешт на вилучене 26.05.2019 період часу з 03:30 до 04:00 біля під`їзду №1 будинку №55 по вул. Гвардійців Широнінців у м. Харкові у ОСОБА_5 , 1986 р.н., а саме: один опечатаний полімерний згорток, обмотаний білою липкою стрічкою, в якому міститься речовина невідомого походження синього кольору.

Прокурор та слідчий клопотання про накладення арешту на майно підтримали, просили задовольнити, розглянути без їх участі, про що зазначили у письмових заявах.

За клопотанням слідчого відповідно до ч.2 ст. 172 КПК України суд розглядає клопотання без повідомлення особи, у власності якої знаходиться вищезазначене майно, з метою забезпечення арешту майна.

Дослідивши клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Завданням арешту є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених пунктами 3,4 частини 2 статті 170 цього Кодексу);

3.1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст. 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На підставі викладеного, та приймаючи до уваги, що вищевказане майно в силу ст. 98 КПК України є речовим доказом, та накладення арешту необхідно з метою збереження його як речового доказу, позбавлення можливості його знищення або переховування, клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, та керуючись ст. ст. 98, 107, 170-175, 236 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучене у ОСОБА_5 , 1986 р.н., за адресою: АДРЕСА_1 біля під`їзду №1, а саме: один опечатаний полімерний згорток, обмотаний білою липкою стрічкою, в якому міститься речовина невідомого походження синього кольору Ухвала підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1