Справа № 755/5674/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" серпня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000295 від 13.01.2019 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

12.01.2019 року близько 20 години 40 хвилин ОСОБА_4 , перебував за адресою: м. Київ, вул. Гаражна 1-А, ГБК «Райдужний», біля входу на територію ТОВ «Златовєст», яка огороджена парканом та має металеві ворота, де у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке знаходиться на охоронюваній території ТОВ «Златовєст».

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 з силою надавив на двері металевих воріт, внаслідок чого пошкодив пристрій закриття дверей шляхом віджиму, після чого двері в воротах відчинились та ОСОБА_4 незаконно проник на охоронювану територію ТОВ «Златовєст».

Проникнувши на територію ТОВ «Златовєст», ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, виніс через вхідні ворота роликовий ніж для верстата «MAX-20» вартістю 11055 грн. та перекинув його через паркан, що знаходився за межами ТОВ «Златовєст» і огороджував територію гаражного кооперативу ГБК «Райдужний». Продовжуючи свої дії, ОСОБА_4 одразу повернувся на територію ТОВ «Златовєст», поклав ручний верстат «TAPCO MAX-20-07» вартістю 26494 грн. на бік та потягнув його у бік виходу до паркану, що знаходився на охоронюваній території «ГБК Райдужний». Витягнувши верстат з території ТОВ «Златовєст», ОСОБА_4 притулив його до паркану, який відмежовував територію ГБК «Райдужний» від вулиці, та намагався його підняти для того, щоб перекинути через паркан, але був затриманий працівником охорони гаражно-будівельного кооперативу «Райдужний».

Таким чином, ОСОБА_4 з причин, що не залежали від його волі не виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, тобто вчинив незакінчений замах на крадіжку поєднану з проникненням, що завдало значної шкоди потерпілому.

Своїми діями ОСОБА_4 було вчинено незакінчений замах на крадіжку майна, яке належить ТОВ «Златовєст» на загальну суму 37549 грн. тобто на суму яка відповідно до п. 2 примітки до ст. 185 КК України становить значну шкоду.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 спочатку вину визнав часткового, зазначивши, що дійсно 12.01.2019 року близько 20 години 40 хвилин був за адресою: м. Київ, вул. Гаражна 1-А, ГБК «Райдужний», біля входу на територію ТОВ «Златовєст», де пошкодивши шляхом віджиму та натиску двері в металевих воротах, проник на територію ТОВ «Златовєст». Потім, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, виніс через вхідні ворота роликовий ніж для верстата «MAX-20» та перекинув його через паркан, після чого був затриманий, а верстат ручний «TAPCO MAX-20-07» ОСОБА_4 не намагався викрасти, оскільки він був дуже тяжким, тому в цій частині пред`явленого обвинувачення винним себе не вважав.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 показав, що 12.01.2019 року йому зателефонували працівники охорони та повідомили про крадіжку в ТОВ «Златовєст». Приїхавши на місце, він побачив обвинуваченого ОСОБА_4 , а також помітив відсутність на території ТОВ «Златовєст» роликового ножа для верстата «MAX-20», який був захований в снігу приблизно за 30 метрів від паркану та верстату ручного «TAPCO MAX-20-07», який також вже був перекинутий через паркан.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показав, що він працює охоронцем в ГК «Райдужний», 12.01.2019 року він був на чергуванні, у вечірній час сусід по гаражу ОСОБА_10 привів до нього обвинуваченого ОСОБА_4 та повідомив, що той намагався викрасти речі з території ТОВ «Златовєст», після чого він (свідок ОСОБА_9 ) повідомив ОСОБА_7 про вказані події та після приїзду ОСОБА_7 обвинуваченого передали працівникам поліції.

Після допиту потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_9 обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав в повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно 12.01.2019 року близько 20 години 40 хвилин він був за адресою: м. Київ, вул. Гаражна 1-А, ГБК «Райдужний», біля входу на територію ТОВ «Златовєст», де, пошкодивши шляхом віджиму та натиску двері в металевих воротах, проник на територію ТОВ «Златовєст». Потім, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, виніс через вхідні ворота роликовий ніж для верстата «MAX-20» та перекинув його через паркан, після чого поклав верстат ручний «TAPCO MAX-20-07» на бік та потягнув його в сторону виходу до паркану, де намагався його перекинути через паркан, однак не зміг, оскільки був затриманий працівниками охорони.

Крім того, відповідно до ст. 23 КПК України сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення, з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом. Даний обов`язок закону стороною обвинувачення належним чином не був виконаний. Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 викликалися в судове засідання, призначене на 22 травня 2019 року, 18 червня 2019 року, однак до суду на виклики не з`явилися, у зв`язку з чим до них було застосовано примусові приводи 18 червня 2019 року, які виконано не було. Судом було вжито всі можливі заходи для забезпечення явки в судове засідання вказаних свідків. З метою дотримання розумних строків розгляду, а також враховуючи те, що обвинувачений вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному, акті визнав в повному обсязі, сторона обвинувачення відмовилась від їхнього допиту.

Таким чином, показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_9 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаному з проникненням у інше сховище, що завдало значної шкоди потерпілому, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який неодружений, офіційно не працює, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, а також враховує його вік та стан здоров`я.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, суд вважає за доцільне призначити йому покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, з урахуванням обставин справи, наявності обставини, що пом`якшує покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливе без ізоляції від суспільства та вважає за можливе застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покласти на обвинуваченого обов`язки, визначені ст.76 КК України. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Також підлягає вирішенню цивільний позов.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України та ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Частина 1 ст. 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Що стосується моральної шкоди, яку потерпілий ОСОБА_7 просить стягнути з обвинуваченого, то суд керується роз`ясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», із внесеними змінами, згідно якої, при визначенні розміру моральної шкоди, суд виходить з тяжкості душевних страждань потерпілих, яких вони зазнали, їх тривалості, можливості відновлення і змін у їх життєвих стосунках, часу та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Разом з тим, суд враховує вимоги розумності та справедливості, необхідності дотримання норм чинного законодавства щодо їх меж, а також те, що обвинувачений визнав цивільний позов у повному обсязі. Тому в частині відшкодування моральної шкоди позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, з урахуванням їх співмірності та завданих моральних страждань.

Процесуальні витрати не понесені.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 /три/ роки.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у справі, а саме: СD-R диск з відеозаписом за 12.01.2019 року з камер відео спостереження, яка розташована на території ТОВ «Златовест» за адресою: м. Київ, вул. Гаражна, 1, - залишити при матеріалах кримінального провадження; станок для вигинання металів «Танко», роликовий ніж, що переданий на зберігання потерпілому повернути потерпілому ОСОБА_7 .

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя: