Кримінальне провадження №1-кп/760/187/19-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

представників потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_10

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14

обвинувачених ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу в кримінальному провадженні №0002555 від 19.10.2018 р. за обвинуваченням ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 365 КК України та ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 189 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11 липня 2019 року було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинувачених: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 до 08 вересня 2019 р. включно.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурори висловили свою думку з приводу необхідності продовження строку дії запобіжних заходів у виді тримання під вартою. Висловлюючи свою думку з приводу можливості продовження строку дії запобіжного заходу, прокурори наголосили на тому, що ризики, що були присутні при обранні даних запобіжних заходів обвинуваченим, не зменшилися та продовжують діяти, а тому строк їх дії необхідно продовжити.

Потерпілий та представники потерпілих позицію прокурора підтримали, потерпілий ОСОБА_10 зазначив, що продовжує боятися насильства з боку обвинувачених, якщо вони будуть на свободі.

Захисники та обвинувачені заперечували проти продовження терміну тримання під вартою обвинувачених, вказавши на недоцільність продовження дії запобіжних заходів з огляду на те, що ризики передбачені ст. 177 КПК України прокурором не доведені. Захисники зазначили про необхідність зміни даних запобіжних заходів на інші, що не пов`язані із триманням під вартою, зокрема, на цілодобовий або нічний домашній арешт.

Захисник ОСОБА_12 та обвинувачений ОСОБА_15 подали суду письмові клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, що не пов`язаний із позбавленням волі.

Заслухавши прокурорів, потерпілого, представників потерпілого, обвинувачених, їх захисників та дослідивши матеріали справи, та враховуючи наявність обставин, що виправдовують подальше тримання обвинувачених під вартою, те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається прокурор у обвинувальному акті, дають достатні підстави суду вважати, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, з минулого судового засідання не зменшилися, а обставини кримінального провадження не змінилися. Так, обвинувачені і досі можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, а для запобігання зазначених ризиків суд вважає недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Так, обвинувачені ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 постійно не проживають за місцем своєї реєстрації, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 користуються орендованими квартирами, ОСОБА_15 проживає у родичів. Обвинувачений ОСОБА_16 підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, обвинувачені ОСОБА_15 та ОСОБА_17 - у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які законом передбачене покарання у вигляді тривалого строку позбавлення волі, що дає підстави вважати, що вони можуть переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Це свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який виражається в тому, що обвинувачені можуть переховуватись від суду.

В рамках даного кримінального провадження допитано значну кількість свідків, які у подальшому мають надати свої показання у ході судового розгляду. На даний час судовий розгляд тільки розпочато, жоден із свідків не допитаний, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачені, перебуваючи на волі, можуть намагатися схилити свідків до зміни своїх показань.

Це свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який виражається в тому, що обвинувачені можуть незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні.

Крім того, як заявив під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_10 , він, після погроз обвинувачених ОСОБА_17 та ОСОБА_16 на адресу його дружини, яка досі відчуває шок, боїться за себе та дружину, оскільки реально сприйняв ці погрози. Вказав, що його дружина взагалі не може відвідувати судові засіданні, оскільки в неї дестабілізується моральний стан, коли вона бачить обвинувачених, оскільки вона досі відчуває шок та боїться насильницьких дій з їх боку.

Таким чином, це свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який виражається в тому, що обвинувачені ОСОБА_17 та ОСОБА_16 можуть незаконно впливати на потерпілого в даному кримінальному провадженні.

Крім того, судом враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, у якому вони обвинувачуються, вік та стан здоров`я, репутацію обвинувачених. Так, серед злочинів, в яких обвинувачують ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 є особливо тяжкий, за вчинення якого визначене покарання у виді до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Враховуючи вид та міру кримінальної відповідальності, що загрожує обвинуваченим, суд вважає і досі наявним ризик переховування від суду з метою уникнення від можливого покарання.

У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Дані обставини, на думку суду є достатнім приводом для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .

З цих же підстав суд не вбачає можливості зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_16 , про яку просив суд його захисник ОСОБА_12 та обвинуваченому ОСОБА_18 , які подали суду відповідні клопотання.

Продовження запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції від 04.11.1950 року «Про захист прав людини і основоположних свобод», оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Виходячи з зазначеного, з урахуванням положень ст.ст. 131, 177, 178, 183, 199, 201 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотань захисника ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_15 відмовити.

Продовжити строк тримання обвинувачених: ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_3 під вартою до 60 діб.

Строк дії ухвали до 15 жовтня 2019 р. включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_19

ОСОБА_3