Єдиний унікальний номер № 285/2629/19
Провадження № 1-кп/0285/574/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2019 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Новоград-Волинський кримінальне провадження № 285/26/19 0000213) за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Романівка Романівського району Житомирської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), обіймаючи посаду старшого механіка-водія 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону, в порушення вимог ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах особливого періоду, 15.07.2014 о 21 год. 00 хв., самовільно залишив місце служби - базовий табір військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), що дислокувався поблизу АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його з виконанням службових обов`язків до 07.02.2017, коли прибув до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) та приступив до виконання службових обов`язків.
Крім того, солдат ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), обіймаючи посаду старшого механіка-водія 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону, в порушення вимог ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, повторно, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах особливого періоду, 15.02.2017 близько 13 год. 00 хв., самовільно залишив територію військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), що дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та проводив час на власний розсуд за місцем фактичного проживання в с. Романівка Романівського р-ну Житомирської обл., не пов`язуючи його з виконанням службових обов`язків до 06.04.2017, коли прибув до розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), чим закінчив вчинення злочину.
В судовому засіданні обвинувачений вину визнав повністю та пояснив, що він 15 липня 2014 о 21 год. 00 хв., самовільно залишив місце служби - базовий табір військової частини НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд до 07 лютого 2017. Після чого 1близько 13 год. 00 хв., самовільно залишив територію військової частини - польова пошта НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд до 06 квітня 2017 року.В скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати. Також, просить застосувати до нього як учасника бойових дій ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнити його від відбування покарання.
Судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються і проти чого не заперечують всі учасники судового провадження.
Оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності суд вважає вину ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні доведеною і кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 407 КК України як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби) вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Обираючи вид та міру покарання суд враховує, що вчинене кримінальне правопорушення є тяжким, тяжких наслідків від якого не наступило, особу обвинуваченого, який характеризується задовільно, раніше не судимий, обставини кримінального провадження, обставини, що пом`якшують покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого та призначає покарання у вигляді позбавлення волі.

Разом з тим, у судовому засіданні від обвинуваченого надійшло клопотання про звільнення його від відбування покарання відповідно до ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Прокурор не заперечував щодо заявленого клопотання та вважає, що воно підлягає задоволенню.
Суд враховує, що відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акту про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Статтею 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Згідно ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи… які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив злочин до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році», приймав безпосередню участь в антитерористичній операції і на день набрання цим Законом чинності (7 вересня 2017 року) має статус учасника бойових дій, про що свідчить копія посвідчення серії НОМЕР_3 від 17.07.2017.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ч. 4 ст. 86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.
Керуючись ст.ст. 367, 368 Кримінального Процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і обрати йому покарання за цим законом 3 (три) роки позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_4 , від відбування призначеного за цим вироком покарання на підставі ст. 2 Закону України "Про амністію у 2016 році".

Даний вирок може бути оскаржений, не з підстав заперечення обставин, зазначених відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Засудженому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий: