УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 листопада 2019 року

м. Київ
справа № 529/873/18

провадження № 51-5529ска19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого Ковтуновича М. І.,

суддів Луганського Ю. М., Фоміна С. Б.,
розглянув касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 04 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_2 , ухвалену у справі про адміністративне правопорушення, в порядку передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),
встановив:
Суддя Диканського районного суду Полтавської області постановою від 09 жовтня 2018 року визнав ОСОБА_2 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП і наклав на неї адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк 60 годин.
Не погоджуючись з постановою судді місцевого суду, особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та представник потерпілого ОСОБА_1 адвокат Репал Д. О. звернулися до апеляційного суду з апеляційними скаргами.
Суддя Полтавського апеляційного суду постановою від 04 жовтня 2019 року залишив без задоволення апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_1 адвоката Репала Д. О., апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнив частково та скасував вищевказану постанову районного суду і постановив нову, якою ОСОБА_2 визнав винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, і на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, закрив провадження у справі.

Не погоджуючись з постановою судді апеляційного суду, потерпілий ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати та залишити без змін постанову судді районного суду, якою ОСОБА_2 визнанно винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк 60 годин.
Перевіривши касаційну скаргу та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8частини другої статті 129 Конституції України).
Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі "Ашингдейн проти Сполученого Королівства" від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі "Кромбах проти Франції" від 13 лютого 2001 року).
У Кодексі України про адміністративні правопорушення встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності може бути оскаржена до апеляційного суду; постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає (частини 2, 10 ст. 294 КУпАП).

Таким чином, обмеження права на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції у справах про адміністративні правопорушення, встановлене у ст. 294 цього Кодексу відповідає основним засадам судочинства, що визначені Конституцією України, є пропорційним та обґрунтованим.
Враховуючи вищевикладене, судові рішення постановлені у справі про адміністративне правопорушення в порядку передбаченому КУпАП не можуть бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню у касаційному порядку.
З огляду на викладене, оскільки потерпілий ОСОБА_1 у касаційній скарзі, ставить питання про скасування судового рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку, Верховний Суд, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК вважає, за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження.
Керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 294 КУпАП Верховний Суд

постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 04 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_2 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
М. І. Ковтунович Ю. М. Луганський С. Б. Фомін