КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №355/1824/18Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2765/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали кримінального провадження № 0002485 від 30.03.2017 року по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Польове Барського району Вінницької області, громадянина Росії, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, за апеляційною скаргою заступника прокурора Київської області ОСОБА_8 на вирок Баришівського міськрайонного суду Київської області від 18 липня 2019 року,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Баришівського міськрайонного суду Київської області від 18 липня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
На підставі ст.75 України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік, та покладено на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме протягом іспитового строку не виїжджати за межі України, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в цьому органі.
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він 17.11.2018 року близько 20 години, перебуваючи в АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин спричинив потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження середньої тяжкості.
В поданій апеляційній скарзі зі змінами заступник прокурора Київської області, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження та правову кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що Законом України від 07.09.2016 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» (№2490а), який набрав чинності 08.10.2016, у статтю 76 КК України внесено зміни, а саме пунктом 2 частини 2 цієї статті визначено додатковий обов`язок, який покладається на засуджених - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Разом із цим, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції застосував положення ст.76 КК України, яка була не чинна на час ухвалення вироку, поклавши на обвинуваченого обов`язок не виїжджати за межі України.

За наслідками апеляційного розгляду просить вирок суду змінити, виклавши покладений на ОСОБА_7 обов`язок, передбачений п.2 ч.2 ст.76 КК України, наступним чином: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. В решті вирок суду просить залишити без змін.

Заслухавши пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва, обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Суд першої інстанції, допитавши обвинуваченого ОСОБА_7 , за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювались, та розглянув кримінальне провадження в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини злочину та правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.122 КК України, учасниками судового провадження не оскаржуються та не оспорюються, а тому, у відповідності до положень ст.404 КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються.

Разом із цим, колегія суддів вважає слушними доводи прокурора про те, що суд першої інстанції при звільненні засудженого від відбування покарання з випробуванням неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з осаржуваного вироку, призначаючи ОСОБА_7 за ч.1 ст.122 КК покарання у виді позбавлення волі, суд ухвалив рішення на підставі ст.75 України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік. Одночасно суд поклав на засудженого обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
При ухваленні даного вироку судом не враховано, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» від 07.09.2016 № 1492-VIII, який набрав чинності 08.10.2016, стаття 76 КК України викладена в новій редакції, згідно якої суд, у разі звільнення від відбування покаранням, покладає на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Крім цього, згідно з ч.2 ст.76 КК України (в редакції Закону України від 07.09.2016 № 1492-VIII) на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти певні обов`язки, зокрема, і не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Враховуючи, що злочин, за який ОСОБА_7 засуджений, він вчинив 17.11.2018, а вирок щодо нього ухвалено 18.07.2019 року, тобто після набрання законної сили внесених змін Законом України від 07.09.2016 № 1492-VIII до ст.76 КК України, суд першої інстанції при звільненні засудженого від відбування покарання з випробуванням неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, поклавши на нього обов`язок, не передбачений законом.
Відповідно до ст.409 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для скасування або зміни вироку суду.
З наведених підстав апеляційна скарга заступника прокурора Київської області підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 413, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області задовольнити.

Вирок Баришівського міськрайонного суду Київської області від 18 липня 2019 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 , змінити в частині обов`язків, покладених на нього згідно зі ст.76 КК України, а саме зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_______________ ________________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4