ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1590/19 Справа № 176/696/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 29 березня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні подання ДУ Жовтоводська виправна колонія (№26) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 ,
За участю сторін:
прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції,
захисника ОСОБА_8 , -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 29 березня 2019 року відмовлено у задоволенні подання ДУ Жовтоводська виправна колонія (№26) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6
Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що засуджений ОСОБА_6 , крім іншого, відбуває покарання за вчинення умисного тяжкого злочину, на даний час відбув більше 2/3 строку покарання і має правові підставі для застосування до нього умовно-дострокового звільнення.
Згідно наявної у матеріалах подання характеристики від 14 лютого 2019 року, засуджений ОСОБА_6 за час відбування покарання в Державній установі Жовтоводська виправна колонія (№26) характеризується добре, протягом 4-го кварталу 2017 року та 2-го кварталу 2018 року був працевлаштований на виробництві колонії різноробочим в бригаді №30, яка виконує роботи по виготовленню будівельного шлакоблоку, на теперішній час не працевлаштований, при цьому залучається до робіт з благоустрою колонії і прилеглої території, до праці ставиться сумлінно. Також в характеристиці вказано, що ОСОБА_6 під час відбування покарання зміцнив соціальні корисні зв`язки шляхом одруження 27 квітня 2017 року.
З часу відбування показання у Державній установі Жовтоводська виправна колонія (№26) ОСОБА_6 отримав 4 заохочення, а саме: 28 грудня 2017 року оголошено подяку за сумлінну поведінку та ставлення до праці на виробництві за 4-й квартал 2017 року; 18 квітня 2018 року надано додаткове побачення за сумлінну поведінку та ставлення до праці з благоустрою за 1-й квартал 2018 року; 31 липня 2018 року оголошено подяку за сумлінну поведінку та ставлення до праці на виробництві за 2-й квартал 2018 року; 27 грудня 2018 року оголошено подяку за сумлінну поведінку та ставлення до праці з благоустрою за 4-й квартал 2018 року.
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що протягом останнього часу у поведінці засудженого відбулися позитивні зміни, проте врахував, що вказані заохочення застосовувалися до засудженого ОСОБА_6 в період часу, що не перевищує одного роду, тобто з 28 грудня 2017 року по 27 грудня 2018 року. До цього, в період з 12 квітня 2016 року по 27 грудня 2017 року, засуджений ОСОБА_6 не мав заохочень, при цьому отримав два стягнення, а саме 30 грудня 2016 року та 10 січня 2017 року, за які накладались дисциплінарні стягнення у вигляді 10 діб ДІЗО за невиконання законних вимог адміністрації.
На думку суду першої інстанції, зазначені стягнення хоча і погашені за плином часу, проте мають враховуватися судом в контексті аналізу поведінки засудженого за весь період відбування покарання. Засуджений ОСОБА_6 почав систематично отримувати заохочення, не допускаючи при цьому порушень, лише нещодавно в період, що безпосередньо передував розгляду питання про можливість застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення.
Разом з тим, суд першої інстанції вказав, що за такий незначний строк, із врахуванням того, що ОСОБА_6 відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину, неможливо дійти висновку, що засуджений дійсно досяг виправлення.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання ДУ Жовтоводська виправна колонія (№26) та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.
В обґрунтування апеляційної скарги засуджений зазначає, що посилання суду першої інстанції на той факт, що він почав систематично отримувати заохочення, не допускаючи при цьому порушень лише нещодавно, в період, що передував настанню пільги, як на причину відмови є безпідставним, оскільки з моменту накладення останнього стягнення минуло два роки, що є значним терміном в місцях позбавлення волі.
Вказує, що одразу як прибув до Жовтоводської виправної колонії (№26), а саме з 25.12.2016 року та до теперішнього часу з власної ініціативи приймає участь у суспільно- корисній праці, за що отримав 4 заохочення, що свідчить про однозначність його поведінки та готовність до самокерованої законослухняної поведінки в суспільстві.
Також засуджений вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на той факт, що він відбуває покарання за умисний тяжкий злочин, як на причину відмови, оскільки ст. 81 КК України не передбачає будь-яких обмежень застосування умовно-дострокового звільнення в залежності від тяжкості та обставин злочину. Вказує, що злочин, який він скоїв не несе в собі завдання моральної чи матеріальної шкоди іншим особам.
Заслухавши доповідь судді, думку засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу суду залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги в її межах та матеріали справи про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).
Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 , повно та об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, його відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 засуджений вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 18.08.2016 року за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305, ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 12.04.2016 року по 10.11.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Засуджений ОСОБА_6 на даний час, з урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України, відбув більше 2/3 частини строку покарання.
Згідно характеристики, засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі за останньою судимістю знаходиться з 15.04.2016 року. З 15.04.2016 року утримувався в Харківській установі виконання покарань № 27, режим попереднього ув`язнення не порушував, працевлаштований не був, стягнень та заохочень не мав. З 02.12.2016 року утримувався в Дніпропетровській установі виконання покарання № 4, режим не порушував, працевлаштований не був, стягнень та заохочень не мав. З 25.12.2016 року засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання в Жовтоводській виправній колонії (№26). За період відбування покарання характеризується добре, встановлені правила поведінки та розпорядку дотримується. Протягом 4 кварталу 2017 року та 2 кварталу 2018 року був працевлаштованим на виробництві колонії різноробочим бригади № 30, яка виконує роботу по виготовленню будівельного шлакоблоку, до праці ставився сумлінно, поставлені завдання виконував вчасно та якісно. На теперішній час не працевлаштований, залучений до робіт з благоустрою колонії і прилеглих територій, до праці ставиться сумлінно, поставлені завдання виконує вчасно та якісно. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує всі законні вимоги. Реалізував себе у програмі диференційованого виховного впливу Підготовка до звільнення. Бере участь у роботі самодіяльних організацій, під час відбування покарання зміцнив соціально корисні зв`язки, шляхом одруження 27.04.2017 року (а.с. 6).
Згідно довідки про заохочення та стягнення убачається, що на даний період часу ОСОБА_6 має чотири заохочення за сумлінну поведінку і ставлення до праці за підсумками відповідних кварталів відповідних років та два стягнення за невиконання законних вимог адміністрації, які були застосовані до нього 30 грудня 2016 року, 10 січня 2017 року та які станом на день звернення до суду із клопотанням погашені (а.с. 7).
Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не враховано, та не в повній мірі досліджено матеріали особової справи засудженого є безпідставними. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що процес виправлення ОСОБА_6 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах без ізоляції від суспільства.
Колегія суддів звертає увагу, що поведінка засудженого ОСОБА_6 може свідчити лише про належне дотримання ним умов відбуття покарання, а не про сумлінність його поведінки, тому наявність у засудженого чотирьох заохочень є недостатнім для оцінки ставлення до праці засудженого.
Суд першої інстанції належним чином, вмотивовано та обґрунтовано надав оцінку усім обставинам в їх сукупності і що сумлінне виконання засудженим своїх прямих обов`язків та відсутність не погашених стягнень, ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, що відповідає матеріалам справи і з чим погоджується колегія суддів.
Таким чином, судовий розгляд зазначеного клопотання було здійснено та проведено у відповідності до вимог чинного законодавства.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення і не вбачає підстав для його скасування з викладених в апеляційній скарзі мотивів.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 29 березня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні подання ДУ Жовтоводська виправна колонія (№26) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: