ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 серпня 2019 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000063 від 08.02.2019 року за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 02 липня 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Стара Жадова Сторожинецького району Чернівецької області, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одружений, з повною загальною середньою освітою, офіційно не працює, раніше неодноразово судимий: вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 16 лютого 2017 року за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки; вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 02 червня 2017 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки і 3 місяці, та частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком; 08.06.2018 року звільнений з установи виконання покарань по відбуттю строку, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А:
На вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 02 липня 2019 року захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 подали апеляційні скарги. У своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить скасувати вирок та закрити кримінальне провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_6 та вичерпані можливості їх отримати. Захисник у своїй апеляції вказує, що вирок районного суду є незаконним та необґрунтованим, а висновки районного суду не відповідають фактичним обставинам справи.

____________________________________________________________________________
ЄУНСС 713/559/19
Провадження №11-кп/822/334/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_8
Категорія ч.3 ст.185 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_1 .
Свої вимоги мотивує тим, що свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 надавали суду показання з чужих слів, не будучи очевидцями кримінального правопорушення, проти чого заперечувала сторона захисту, а тому їхні показання не можуть визнаватись допустимими доказами. Такими ж недопустимими, на думку апелянта, доказами, є показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Крім того, показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не можуть доводити причетність ОСОБА_6 до вчинення крадіжки. Також, вказує, що при відібранні у ОСОБА_6 зразків для дактилоскопічної експертизи, було порушено його право на захист, оскільки не було залучено захисника. Крім того, зазначає, шо існують істотні розбіжності між протоколом огляду місця події та висновком судово-дактилоскопічної експертизи в частині локалізації відбитків. Зрештою вказує, що докази винуватості ОСОБА_6 , надані стороною обвинувачення, не оцінені районним судом належним чином, а тому обвинувальний вирок підлягає скасуванню.

Обвинувачений ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі просить виправдати його за недоведеністю винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Апелянт вказує, що у даному кримінальному провадженні відсутні свідки та речові докази, які б свідчили про вчинення ним злочину. Зазначає, що стороною обвинувачення не наведено достатньо доказів, що саме він викрав навушники та мобільний телефон, належний потерпілому ОСОБА_15 , оскільки поліцейські не виявили у нього ці речі. Також прокурором не доведено, що гроші, виявлені у ОСОБА_6 були викраденими саме у потерпілого, а відбиток пальця на вікні не може бути доказом проникнення до житла потерпілого. З цих підстав вважає свою винуватість недоведеною, а вирок незаконним.

Вироком районного суду ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки і два місяці. Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишено обрану у виді тримання під вартою. Строк відбуття покарання встановлено рахувати з 08 лютого 2019 року. Прийнято рішення щодо речових доказів у кримінальному провадженні. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення судової дактилоскопічної та судової товарознавчої експертиз у сумі по 429 грн. 00 коп. за кожну.

Згідно з вироком районного суду, ОСОБА_6 , 08 лютого 2019 року біля 17 год., діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом зриву дерев`яного вікна, проник до житлового будинку ОСОБА_15 , жит. АДРЕСА_2 , де з приміщення кухні таємно викрав гроші в сумі 100 євро, купюрами по 50 євро, що згідно курсу НБУ станом на 08.02.2019 року, еквівалентно сумі 3 058,53 грн., які знаходились в сумці, мобільний телефон марки SAMSUNG J7 вартістю 7 000 грн. та навушники марки «JBL» вартістю 103,74 грн., після чого з місця події втік , а викраденим розпорядився на власний розсуд. чим спричинив потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 10 162,06 грн. Вироком суду крадіжку вищевказаного мобільного телефону виключено з обсягу пред`явленого обвинувачення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника, який підтримав подані апеляційні скарги та просив їх задовольнити, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг та просив вирок районного суду залишити без змін, дослідивши матеріали судового провадження та доводи апеляційних скарг, заслухавши учасників судового розгляду в судових дебатах, колегія суддів приходить

до наступного висновку.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_6 не подавав клопотання про розгляд апеляційної скарги за його участі, а тому на підставі ч.5 ст.401 КПК України, у судове засідання не викликався. Захисник та прокурор не заперечили проти продовження апеляційного розгляду за відсутності обвинуваченого ОСОБА_6 .
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

На переконання колегії суддів, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, доведена сукупністю доказів, що були безпосередньо дослідженими судом першої інстанції.

Твердження захисника щодо недопустимості показань свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 заслуговують на увагу, оскільки останні не були очевидцями вчинення злочину, а тому їх показання не можуть бути покладені в основу обвинувачення.

Разом з тим, суд першої інстанції безпосередньо дослідив витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000063 від 08 лютого 2019 року (а.с.82), з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_15 заявив про викрадення грошей в сумі 100 євро, купюрами по 50 євро, мобільний телефон та навушники. Вказане, окрім відомостей про викрадення навушників, зафіксовано протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 08 лютого 2019 року (а.с.89).

Районним судом також досліджено письмову заяву за підписом ОСОБА_16 , яка 09 лютого 2019 року добровільно видала працівникам поліції навушники чорного кольору та вказала у заяві, що ці навушники вкрав її брат ОСОБА_6 у потерпілого ОСОБА_15 (а.с.106).

Добровільна видача підтверджується показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , що були понятими під час вказаної процесуальної дії та були допитані судом першої інстанції.

Колегія суддів не погоджується з твердженням захисника про те, що показання вказаних свідків є показаннями з чужих слів, оскільки ОСОБА_16 власноруч вказала в заяві про те, що навушники були викрадені її братом. Крім того, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 не були очевидцями кримінального правопорушення, а понятими при проведенні процесуальної дії та лише засвідчили правильність її проведення, з приводу чого і надали показання в районному суді.

Що стосується апеляційних вимог обвинуваченого щодо того, що ОСОБА_16 не надали можливість висловитись у районному суді, то вони є безпідставними, оскільки з вироку вбачається, що свідок ОСОБА_16 відмовилась надавати показання в суді першої інстанції на підставі ст.63 Конституції України.

Згідно висновку експертизи № 0203-к від 22.02.2019 року, один слід пальця руки розміром 13х25 мм на відрізку прозорої липкої стрічки, який виявлений та вилучений під час огляду місця події, згідно протоколу огляду місця події (а.с.90), в АДРЕСА_2 залишений великим пальцем правої руки ОСОБА_6 (а.с136-147)

Доводи захисника про те, що при відібранні у ОСОБА_6 зразків для проведення судової дактилоскопічної експертизи було порушено право останнього на захист, є безпідставними, оскільки, згідно особистої заяви, що наявна в матеріалах кримінального провадження, ОСОБА_6 надав відбитки добровільно, клопотання про залучення захисника не заявляв, отже, процедура проведена працівниками поліції у відповідності до чинного процесуального законодавства (а.с.103).

Що стосується посилань адвоката на розбіжності щодо локалізації відбитків, наданих на експертизу, вони є необґрунтованими, оскільки відбитки, зазначені у протоколі огляду місця події, відповідають переліку досліджених слідів у протоколі, зокрема, своєю нумерацією (від 1 до 5) та місцем вилучення.

Посилання захисника на доктрину «плодів отруйного дерева» у даній ситуації є недоречним, оскільки протокол огляду місця події, у ході якого вилучені досліджувані відбитки, складений у відповідності до КПК України, є належним та допустимим доказом, а, отже, відсутні підстави для сумнівів у допустимості похідних від нього доказів, у даному випадку висновку експертизи.

Крім перелічених вище доказів, винуватість ОСОБА_6 підтверджується доказами, дослідженими районним судом та покладеними в основу обвинувачення:

-показаннями свідків ОСОБА_13 , яка 08 лютого 2019 року поміняла обвинуваченому 50 євро на гривні, та ОСОБА_14 , яка стала свідком затримання ОСОБА_6 працівниками поліції. Вказані свідки у подальшому впізнали ОСОБА_6 за фотографією;

-протоколом затримання ОСОБА_6 від 08 лютого 2019 року (а.с.96-101);

-протоколами впізнання особи за фотознімками від 09 лютого 2019 року (а.с.107-110).

-протоколом пред`явлення речей до впізнання від 15 лютого 2019 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_15 впізнав свої навушники, які добровільно видала сестра обвинуваченого ОСОБА_16 (а.с.150-153).

Вказівка захисника на дату курсу валют, зазначену в обвинувальному акті, не є підставою для сумнівів у винуватості ОСОБА_6 , оскільки зазначення дати «08.02.2018 року» є нічим іншим, як суто технічною опискою, яка не впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_6 та обсяг обвинувачення.

Крім того, твердження про примушування ОСОБА_6 в суді першої інстанції до надання показів, є безпідставним, оскільки будь-які пояснення обвинуваченого відсутні у вироку та не поставлені в основу обвинувачення.

За викладених вище обставин, колегія суддів доходить висновку про те, що суд першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження, діяв у відповідності до вимог ст.94 КПК України, та за своїм внутрішнім переконанням,

яке ґрунтується на всебічному, повному, неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку та прийняв належним чином вмотивоване рішення, яким визнав винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України. Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника не спростовують докази, наявні в матеріалах справи.

Що стосується покарання, призначеного ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Ці вимоги районним судом дотримані в повній мірі.

Аналізуючи всі вищезазначені обставини в сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та обрав покарання обвинуваченому, необхідне і достатнє для його виправлення та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 02 липня 2019 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

Згідно з оригіналом
Суддя Чернівецького
апеляційного суду _________________ ОСОБА_1
(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

20.08.2019 року
(дата засвідчення копії)