Справа № 191/3426/17
Провадження № 1-кп/191/384/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

представника цивільного відповідача ПП «Явір-2005» - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове кримінальне провадження №0000392 від 04 березня 2017 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Новоолександрівка Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, неодруженого, працюючого охоронцем, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

26 лютого 2017 року приблизно о 15-20 годин ОСОБА_7 , працюючи водієм-охоронцем ПП «Явір -2005», прибувши на спрацювання сигналізації в приміщенні магазину розливного пива «Техас», розташованого по вул.Садова у м.Синельникове Дніпропетровської області, побачив на літньому майданчику коло вищевказаного магазину відвідувача ОСОБА_4 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_4 , та під час бесіди між ним виник конфлікт, під час якого у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел, направлений на спричинення середнього ступеню тяжкості тілесного ушкодження ОСОБА_4 , реалізуючи який ОСОБА_7 правою рукою, стиснутою в кулак, наніс один удар в ліву частину обличчя ОСОБА_4 . Від отриманого удару ОСОБА_4 присів на ногах та обома руками прикрив своє обличчя. В цей час, коли ОСОБА_4 перебував у вищезазначеному положенні, ОСОБА_7 , не бажаючи припинення свої протиправних дій, правою ногою, взутою в берці, наніс один удар в область обличчя потерпілого ОСОБА_4 , від яких останній впав на бетонне покриття і втратив свідомість. Своїми умисними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, уламкового перелом лівої виличної кісті зі зміщенням уламків, які згідно висновку судово-медичної експертизи №176 від 30 травня 2017 відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, а саме: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у стаття 121 КК України.

Потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про солідарне стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 і ПП «Явір-2005», з ким обвинувачений перебував в трудових правовідносинах, матеріальну шкоду, яка виразилася в понесених потерпілим затратах на лікування в розмірі 4206,60 грн., а також моральну шкоду в розмірі 130000,00 грн., яка виразилася у фізичному болю і стражданнях, яких зазнав потерпілий внаслідок злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_7 . Потерпілий зазначив, що одразу після заподіяння обвинуваченим ОСОБА_7 йому тілесних ушкоджень у вигляді перелому лівої щелепно лицевої кисті він був госпіталізований до хірургічного відділення Синельниківської ЦРЛ, де перебував на лікуванні з 17 березня 2017 року до 24 березня 2017 року. Після обстеження потерпілий був переведений до обласної лікарні ім.Мечникова, що потребувало невідкладних медичних заходів. В період з 26 лютого 2017 року до 16 березня 2017 року потерпілий перебував на лікуванні у стаціонарному відділенні хірургічної стоматології ДОКЛ ім.Мечникова, де була проведена операція по репозированню акулової кисті зліва, були видалені осколки та згустки крові. Післяопераційний період лікування включав комплекс медичних заходів і процедур для повної реабілітації та видужання. Для проведення невідкладних медичних дій потерпілий змушений був купувати медикаменти, лікарські засоби і матеріали медичного призначення, загальна вартість яких становить 4206,60 грн., які він просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 . Моральну шкоду обґрунтовує тим, що значним фізичним болем під час заподіяння тілесних ушкоджень, емоційному стресі, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності. Впродовж періоду лікування потерпілий почувався незручно, дискомфортно, з необхідністю пристосовуватися до негативних умов існування (ліжковий режим, гігієнічні проблеми, залежність від оточення). Зазначає, що наслідки перенесеної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін, відбулося порушення сну, швидка втомлюваність, знижений настрій, емоційна напруга, насторога, невпевненість у собі, тривога з приводу майбутнього. На даний час продовжуються проблеми зі здоров`єм у вигляді періодичних болів, необхідності дотримання дієти.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні визнав частково і пояснив, що 26 лютого 2017 року він перебував на роботі в ПП «Явір -2005» і в цей день спрацювала сигнальна кнопка в магазині «Техас». Він разом з колегою приїхав до магазину «Техас» і потерпілий ОСОБА_4 відразу став вимагати відвезти його додому, на що він не погодився, пояснивши, що він не таксі і знаходиться на роботі. Тоді ОСОБА_4 почав хватати його за руки, в результаті чого він дійсно вдарив потерпілого рукою в обличчя, від чого останній присів. Більше він потерпілого не бив. Цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди визнав у повному обсязі, а в частині стягнення моральної шкоди визнав частково, пояснивши, що не має змоги сплатити потерпілому 130000,00 грн. Згоден сплатити моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у фактично скоєному повністю підтверджується дослідженими у ході судового розгляду наступними доказами:

показами потерпілого ОСОБА_4 , який пояснив суду, що 26 лютого 2016 року він спільно з товаришами по службі, а саме: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 після добового чергування вирішили відпочити та випити пива. Для цього вони прийшли до магазину розливного пива «Техас» приблизно о 14-30 годин. В магазині вони купили пива і пройшли в зал, де за столом вживали пиво. Пізніше до «Техасу» зайшов працівник «Явіра», який почав спілкуватися з дівчиною барменом. Потім він разом з ОСОБА_12 вийшли на вулицю з магазину покурити, за ними вийшов працівник «Явір». ОСОБА_4 побачив, що працівник «Явір» на службовому автомобілі, який стояв біля магазину, і вирішив попросить, щоб охоронець підвіз його додому і за це запропонував йому заплатить. Охоронець погодився і сказав, що йому треба від`їхати у справах і через 15 хвилин він повернеться та підвезе його. Після цього ОСОБА_4 з ОСОБА_12 продовжили стояти на вулиці та курити. Приблизно через 10 хвилин до магазину під`їхав службовий автомобіль «Явір». З автомобіля вийшло два охоронця і один з них спитав кого підвезти. ОСОБА_4 відповів що його, а охоронець, як потім з`ясувалося ОСОБА_7 , відразу правою рукою наніс йому удар в обличчя з лівої сторони, від чого він присів на ногах та обома руками прикрив своє обличчя. В цей час, коли він перебував у вищезазначеному положенні, ОСОБА_7 ногою, взутою в берці, наніс один удар в область обличчя потерпілого, від яких останній впав на бетонне покриття і втратив свідомість. Цивільний позов підтримав у повному обсязі і просив його задовольнити;

- показами свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що 26 лютого 2016 року він спільно з товаришами по службі, а саме: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 після добового чергування вирішили відпочити та випити пива. Для цього вони прийшли в магазин розливного пива «Техас». В магазині вони купили пива та пройшли в зал, де за столом вживали пиво. Шевченко та ОСОБА_16 періодично виходили на вулицю курити. Пізніше ОСОБА_4 запропонував вийти з ним на вулицю покурити. Коли вони стояли на вулиці на літньому майданчику магазина, до магазину під`їхав автомобіль, з якого вийшли два охоронця «Явір» у форменому одязі. Один з них підійшов до свідка і почав його бити, інший, тобто ОСОБА_7 , вдарив ОСОБА_4 кулаком в обличчя. Більше він ударів не бачив, бо його також бив другий працівник ПП «Явір-2005»;

- показами свідка ОСОБА_17 , які аналогічні показам свідка ОСОБА_18 ;

- показами свідка ОСОБА_19 , яка пояснила, що 26 лютого 2017 року її чоловік ОСОБА_4 приблизно о 10-00 годин пішов на роботу ремонтувати службовий автомобіль. Протягом дня вона з чоловіком по телефону не спілкувалась, оскільки думала, що він ремонтував автомобіль на роботі. Приблизно о 16-00 годин їй на телефон зателефонував батько чоловіка ОСОБА_20 та повідомив, що її чоловіка побили і він знаходиться в лікарні м.Синельникове. Її донька ОСОБА_21 взяла гроші ті пішла до лікарні. З Синельниківської ЦРЛ чоловіка направили до щелепно-лицьового відділення лікарні ім.Мечникова у зв`язку з складним переломом щелепи. Зі слів чоловіка їй відомо, що йому спричинили тілесні ушкодження працівник охоронної фірми «Явір»;

- показами свідка ОСОБА_20 , які аналогічні показанням свідка ОСОБА_19 ;

- витягом з ЄРДР, згідно якого 04 березня 2017 року до ЄРДР внесено інформацію за фактом спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 (т.2 а.с.1);

- довідко. Синельниківської ЦРЛ від 26 лютого 2017 року, згідно якої у вказаний день до лікарні звернувся ОСОБА_4 з тілесними ушкодженнями (т.2 а.с.9);
- висновком судово-медичної експертизи №176 від 30 травня 2017 року, відповідно до якої у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, уламкового перелом лівої виличної кісті зі зміщенням уламків, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Експертні та об`єктивні клінічні дані щодо характеру та локалізації встановлених тілесних ушкоджень голови і обличчя у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, уламкового перелому лівої виличної кістки зі зміщенням, свідчать за те, що вони є наслідками тупої травми, виникли від не менш як двократного потужного динамічного (ударного) навантаження в ділянку лівої половини обличчя (голови) тупим твердим предметом (предметами) з обмеженою, сплощено-випуклою контактною поверхнею, чим могли бути кисть руки, стулена в кулак, або інший будь-який предмет з аналогічними властивостями (т.2 а.с.22-24);

- розкладом роботи магазину розливного пива «Техас», згідно якого магазин працює кожного дня з 09-00 годин до 22-00 годин (т.2 а.с.45);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30 травня 2017 року, згідно з якими потерпілим ОСОБА_4 було впізнано особу, яка спричинила йому тілесні ушкодження 26 лютого 2017 в кафе «Техас», яким був ОСОБА_7 (т.2 а.с.65);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 10 липня 2017 року, в результаті якого потерпілим ОСОБА_4 було був показаний механізм спричинення йому тілесних ушкоджень (т.2 а.с.72-73);

- додатковим висновком судово-медичної експертизи №259 від 14 липня 2017 року, відповідно до якого з огляду на судово-медичні експертні дані щодо характеру та локалізації тілесних ушкоджень ділянки голови ОСОБА_4 , не можна виключити вірогідність їх спричинення при механізмі, зазначеному самим потерпілим під час проведення слідчого експерименту 10 липня 2017 року (т.2 а.с.75-76);

- витягом з посадової інструкції охоронника групи швидкого реагування ПП «Явір-2005» (т.2 а.с.91-92);

- табелем обліку робочого часу ПП «Явір-2005» за лютий 2017 року, згідно якого 26 лютого 2017 року обвинувачений ОСОБА_7 перебував на роботі (т.2 а.с.119).

Від допиту свідків сторони захисту обвинувачений і захисник відмовилися.

Враховуючи викладене вище, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого, свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження, в тому числі ті, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю. Суд кваліфікує умисні злочинні дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження., яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у стаття 121 КК України.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на те, що удар ногою він потерпілому не спричиняв, а наніс лише один удар рукою, суд вважає неправдивими, оскільки вони спростовуються як показаннями потерпілого ОСОБА_4 , так і висновком судово-медичної експертизі №176 від 30 травня 2017 року, згідно якого судово-медичні експертні та об`єктивні клінічні дані щодо характеру та локалізації встановлених тілесних ушкоджень голови і обличчя у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, уламкового перелому лівої виличної кістки зі зміщенням, свідчать за те, що вони є наслідками тупої травми, виникли від не менш як двократного потужного динамічного (ударного) навантаження в ділянку лівої половини обличчя (голови) тупим твердим предметом (предметами) з обмеженою, сплощено-випуклою контактною поверхнею, чим могли бути кисть руки, стулена в кулак, або інший будь-який предмет з аналогічними властивостями.

Призначаючи покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд, керуючись вимогами ст.65 КК України, враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчинення кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем роботи характеризувався позитивно, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст.ст.66, 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, відсутність пам`якшуючих і обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за необхідне з метою виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним інших правопорушень призначити йому покарання у вигляді обмеження волі на строк, передбачений санкцією ч.1 ст.122 КК України.

Також суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з урахуванням його позитивної характеристики, тяжкості злочину та вчинення злочину вперше.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 завданих матеріальних збитків підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони повністю підтверджується наданими до позову чеками, медичною документацією, а також визнаються обвинуваченим. В частині відшкодування моральної шкоди позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Позовні вимоги в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.
Так, відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При цьому, у ч.3 ст.23 ЦК України зазначені обставини, які повинні бути враховані для визначення розміру моральної шкоди, зокрема, характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральну шкоду, інші обставини. Також при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке не є тяжким, а також тяжкість спричинених потерпілому тілесних ушкоджень, необхідність оперативного втручання для лікування потерпілого, суд вважає, що заявлений потерпілим розмір моральної шкоди 130000,00 грн., є завищеним і з обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно стягнути на користь потерпілого ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 15000,00 грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до ПП «Явір-2005» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої злочином, не підлягає задоволенню.

Так, відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків треба розуміти виконання роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами, протягом усього робочого часу. Якщо шкода завдана працівником в робочий час, але діями, які не пов`язані з виконанням трудових (службових) обов`язків, роботодавець відповідальності не несе. Зазначену позицію виклав Верховний Суд України в ухвалі від 19 лютого 1992 року.
З наданих у судовому засіданні пояснень учасників справи вбачається, що спричинення обвинуваченим ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень відбулося не у зв`язку з виконанням ОСОБА_7 своїх трудових обов`язків, а внаслідок зведення ним особистих неприязних стосунків з потерпілим ОСОБА_4 , через виниклу між ними суперечку, тому суд вважає за необхідне у задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_4 до ПП «Явір-2005» відмовити.
Речові докази по справі відсутні.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.31, 368, 370, 371, 373, 374, 375, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Визнати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України суд покладає на ОСОБА_7 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої злочином, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в с.Новоолександрівка Синельниківського району Дніпропетровської області, на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився у м.Синельникове Дніпропетровської області, матеріальну шкоду, завдану злочином, в розмірі 4206 (чотири тисячі двісті шість) грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в с.Новоолександрівка Синельниківського району Дніпропетровської області, на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився у м.Синельникове Дніпропетровської області, моральну шкоду, завдану злочином, в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_4 до Приватного підприємства «Явір-2005» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої злочином, відмовити.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_7 не обирати.

На вирок може бути подано апеляцію до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк 30 (тридцять) діб з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

Обвинуваченому і прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1