Справа № 344/1098/18
Провадження № 1-кп/344/209/19
У Х В А Л А

29 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі колегії суддів:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

представника потерпілих ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9

та його захисника ОСОБА_10 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

08 грудня 2019 року закінчується строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого раніше ухвалою суду щодо ОСОБА_9 .

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, обвинувачений подав суду клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло з 21 год. до 06 год. з покладенням на нього додаткових обов`язків, при вирішенні якого просив також врахувати його незадовільний стан здоров`я. Щодо продовження тримання під вартою заперечив.

В судовому засіданні захисник клопотання обвинуваченого підтримав, просив таке задовольнити.

В той же час прокурор подав клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_9 з посиланням на ризики, передбачені у ст. 177 КПК України.

Потерпілі та представник потерпілих щодо питання запобіжного заходу підтримали думку прокурора.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження з цього приводу, а також враховуючи в сукупності всі обставини, у тому числі передбачені в ст. 178 КПК України, суд вважає наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При вирішені клопотань сторони захисту та сторони обвинувачення щодо запобіжного заходу суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , якому інкриміновано тяжкий (ч. 1 ст. 263 КК України) та особливо тяжкий (ч. 1 ст. 115 КК України) злочини, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, а також суспільну небезпечність цих злочинів.

Крім цього, ОСОБА_9 раніше судимий вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області за ч. 1 ст. 296 КК України.

Прокурором поза розумним сумнівом доведено, що ризики щодо можливого переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на потерпілих, свідків, а також вчинення іншого кримінального правопорушення продовжують існувати.

Також стороною обвинувачення доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти зазначеним вище ризикам, та, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, існує значна ймовірність того, що обвинувачений ОСОБА_9 порушуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.

В той же час стороною захисту не наведено, як змінилися обставини, які були взяті до уваги 10.10.2019 року при продовженні обвинуваченому запобіжного заходу, та які нові обставини виникли після цього, а сам по собі стан здоров`я обвинуваченого, без наявності будь-яких інших підстав, не може стати підставою для задоволення його клопотання.

Інших об`єктивних обставин, які б на даний час давали підстави для зміни чи скасування запобіжного заходу, судом не встановлено.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Отже на переконання суду застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання ОСОБА_9 покладених на нього обов`язків, а запобіжний захід у виді тримання під вартою буде співмірним та доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження і виключно такий здатен забезпечити запобігання ризику переховування обвинуваченого від суду.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства та який спричинив загибель людини.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 331, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити, продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 27 січня 2020 року включно.

Копію ухвали надіслати начальнику Івано-Франківської установи виконання покарань № 12 для виконання.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Головуючий-суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3