Справа № 214/6705/19
1-кп/214/869/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001280 від 11.07.2019 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України надійшов до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 04.09.2019 року.

Від прокурора надійшло письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 на 2 місяці. В обґрунтування свого клопотання прокурор зазначає на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 є запобігання його спробам: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити свою злочинну діяльність в якій підозрюється, переховуватися від суду. Так, у кримінальному провадженні вилучені не всі речові докази, тому залишаючись на волі ОСОБА_4 матиме змогу в подальшому знищити або сховати інші докази по даній справі. При цьому, ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, в тому числі за корисливі злочини, належних висновків для себе не зробив і знову вчинив умисний корисливий злочин. Крім того, ОСОБА_4 офіційно ніде не працевлаштований, не має стабільного офіційного джерела доходу, заволодіння майном інших осіб було єдиним джерелом його доходу, тому він може продовжити свою злочинну діяльність, пов`язану з викраденням особистих речей інших людей, або вчинити інший злочин в тому числі і по відношенню до інших учасників кримінального провадження. Також прокурор зазначає на відсутність у ОСОБА_4 міцних соціальних зв`язків.

Крім того, прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про передачу кримінального провадження для вирішення питання про об`єднання даного кримінального провадження з кримінальним провадженням внесеним в ЄРДР за № 0000496 від 16.03.2019 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, яке перебуває на розгляді у судді ОСОБА_6 та розглянути їх в одному проваджені.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 , кожен окремо, при вирішенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, покладалися на розсуд суду. Крім того, обвинувачений та захисник не заперечували проти задоволення клопотання прокурора про передачу даного кримінального провадження для вирішення питання про об`єднання.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, виходячи з таких підстав.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України, за які передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років.

Суд вважає, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований, не має належних і достатніх засобів для існування, має непогашені у встановленому законом порядку судимості.

При цьому, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні злочинів, які ним вчинено в період іспитового строку, призначеного за попереднім вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.05.2019 року. Знаходячись на волі ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому обвинувачується, переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З урахуванням вищевикладеного, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні умисних тяжких злочинів, раніше неодноразово судимий, до затримання не мав постійного місця роботи, не одружений, малолітніх дітей на утриманні не має, маються всі підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання спробам обвинуваченого вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому обвинувачується, переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Таким чином, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у пункті 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції», оцінивши у сукупності всі обставини, з урахуванням цілей п. 1ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 та вважає за неможливе застосування більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав та доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою на 2 (два) місяці.

Між тим, підлягає задоволенню клопотання прокурора про передачу даного кримінального провадження складу суду, який здійснює розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.309 КК України, для вирішення питання про їх об`єднання

Відповідно до ч. 2 ст. 334 КПК України, у разі, якщо на розгляд місцевого суду надійшли матеріали кримінального провадження щодо особи, стосовно якої цим судом вже здійснюється судове провадження, воно передається складу суду, що його здійснює, для вирішення питання про їх об`єднання.

Так, встановлено, що в провадженні судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_6 перебуває кримінальне провадження № 0000496 від 16.03.2019 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, яке надійшло до суду 14.06.2019 року.
Таким чином, кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0001280 від 11.07.2019 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України необхідно передати складу суду, що здійснює судовий розгляд кримінального провадження № 0000496 від 16.03.2019 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.
Керуючись ст.ст. 110, 331, 334 369, 371 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на два місяці, тобто до 15 грудня 2019 року.

Кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0001280 від 11.07.2019 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України передати складу суду, що здійснює судовий розгляд кримінального провадження № 0000496 від 16.03.2019 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України для вирішення питання про їх об`єднання.

Копію ухвали направити для виконання в частинні продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 начальнику Криворізької установи виконання покарань № 3 УДПтСУ у Дніпропетровській області.

Ухвала, в частині продовження строку тримання під вартою, може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1