Справа № 633/260/17
Провадження № 1-кп/636/500/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 липня 2019 року м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: прокурора ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , секретаря судового засідання ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві кримінальне провадження №0000491 від 19.04.2017 року за обвинувальним актом відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Есхар Чугуївського району Харківської області, українця, громадянина України, неодруженого, такого, що не працює та не навчається, раніше судимого: вироком Чугуївського місцевого суду Харківської області від 22.12.2016 року за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі зі звільненням від відбуття покарання на підставі ст. ст. 75, 76, 104 КК України звільненого з іспитовим строком 1 рік; вироком Чугуївського міського суду від 14.08.2017 року за ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 70, ч. 2 ст. 289, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, без конфіскації майна, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 у нічний час доби 14.04.2017 року, більш точної дати під час досудового розслідування встановити не виявилося можливим, знаходився біля будинку АДРЕСА_2 . Так, побачивши, що у вказаному будинку не горить світло у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно. Реалізуючи свій злочинний умисел та переслідуючи при цьому корисливу мету наживи і незаконного збагачення, діючи умисно, протиправно, повторно, ОСОБА_3 переліз через паркан домоволодіння, підійшов до будинку та демонтував віконне скло, після чого через вікно проник до приміщення кухні вказаного будинку. Далі, перебуваючи у приміщенні домоволодіння ОСОБА_3 таємно викрав чавунну плиту та чавунні двері, які демонтував з дерев`яної печі. Потім ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене майно на свою користь, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 згідно висновку судово-товарознавчої експертизи за №3316 від 17.07.2017 року матеріальну шкоду на загальну суму 267, 75 грн.
Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.
Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у висунутому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України категорично заперечував, відмовився давати пояснення з приводу обвинувачення.
Потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що в неї є будинок АДРЕСА_2 . Цей будинок просила орендувати дівчина обвинуваченого ОСОБА_7 , але потерпіла їй відмовила. Потім, приблизно у квітні 2017 року, точної дати вона вже не пам`ятає, їй зателефонувала донька та повідомила, що будинок хтось пограбував. Коли ОСОБА_5 приїхала, то побачила, що у будинку вибиті шибки на веранді, на кухні відсутня чавунна плита та чавунні дверцята, а також колосники та кільця. Потім через деякий час потерпіла дізналася, що викрадена в неї чавунна плита виявлена у дівчини обвинуваченого Ані. Чавунну плиту їй повернуто в натурі, також повернуті дверцята, але не ті, що були викрадені. Потерпіла повідомила, що викрадена в неї плита була вужча від стандартної плити, тому їй не було важко її впізнати.
Допитана судом свідок ОСОБА_8 показала суду, що є донькою потерпілої. В квітні 2017 року свідок прийшла до будинку матері за адресою: АДРЕСА_2 та побачила розбиті шибки на веранді, вже в будинку виявилося, що відсутні чавунна плита, дверцята, колосники. Свідок зателефонувала матері, а потім викликали поліцію.
Свідок ОСОБА_9 показав суду, що є чоловіком потерпілої. Дійсно в них є будинок, розташований в АДРЕСА_2 . Так в квітні 2017 року їм зателефонувала донька та повідомила, що їх пограбовано. Хтось розбив шибку на веранді, проник у будинок та викрав чавунну плиту, дверцята і колосники. Свідок з дружиною приїхали та викликали поліції, а вже через деякий час викрадене було виявлене у дівчини обвинуваченого Ані. Свідок з потерпілою відразу впізнали чавунну плитку, яка була викрадене в них, оскільки ця плитка була нестандартної форми.
Свідок ОСОБА_10 показала в суді, що деякий час товаришувала з обвинуваченим. Так, приблизно навесні 2017 року, точніше вона не пам`ятає, обвинувачений повідомив свідку, що вона може забрати у подруги ОСОБА_11 чавунну плиту, яку він для неї залишив. Незадовго до цього свідок з ОСОБА_11 вели розмови з приводу того, що потрібно десь придбати чавунну плиту, при цих розмовах був присутній і обвинувачений. Після того, як обвинувачений повідомив свідку про плиту, свідок приїхала до подруги та забрала плитку. При цьому свідок зауважила, що за розміром плитка була вужча за звичайну.
Свідок ОСОБА_11 дала в суді покази, аналогічні показам свідка ОСОБА_10 .
Протоколом огляду місця події від 19.04.2017 року оглянуто будинок потерпілої, розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Виявлено, що при вході до вказаного будинку є коридор, шибка вікна якого розбита. В будинку є кімната де розташована цегляна пічка, чавунна плитка якої відсутня.

Згідно висновку експерта за №3316 від 17.07.2017 року ринкова вартість металевої чавунної плити загальною вагою 61,2 кг, як брухт чорного металу, станом на 19.04.2017 року, за умов (обмежень), вказаних в дослідницькій частині, складає 214,20 грн.; ринкова вартість металевої чавунної дверці загальною вагою 15,3 кг, як брухт чорного металу, станом на 19.04.2017 року, за умов (обмежень), вказаних в дослідницькій частині, складає 53,55 грн.

Протоколом огляду місця події від 10.05.2017 року встановлено, що оглянуто будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 . На кухні вказаного будинку, біля пічки на підлозі виявлено та вилучено чавунну плитку, вагою 61,2 кг і чавунні дверцята, вагою 15,3 кг. Дані предмети оглянути та сфотографовані, що зафіксовано в протоколі огляду предметів від 12.05.2017 року.

Відповідно до протоколу про визнання речовими доказами від 12.05.2017 року - чавунна плитка, вагою 61,2 кг і чавунні дверцята, вагою 15,3 кг., визнані речовими доказами та передані на зберігання потерпілій.
Як свідчать протоколи пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 12.05.2017 року потерпіла впізнала викрадені в неї чавунну плитку та чавунні дверцята.
Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.

Судом встановлено, що обвинувачений 14.04.2017 року проник через розбите ним скло до домоволодіння, яке належить потерпілій ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , звідки викрав чавунну плиту та чавунні дверцята. Це об`єктивно підтверджується показами потерпілої та свідків, протоколами огляду місця події, огляду предметів, пред`явлення речей для впізнання за фотознімками, висновком судової експертизи та іншими доказами, що містяться в матеріалах справи та були досліджені судом під час розгляду справи.

Суд не бачить підстав для іншої кваліфікації, оскільки вона повністю підтверджується зібраними доказами, не вірити яким у суду не має підстав, а тому ОСОБА_3 повинен нести кримінальну відповідальність за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).

З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду цого кримінального провадження.

Згідно ст. 66, ст. 67 КК України обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст. ст. 65 та 68 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він неодружений, офіційно не працює, не навчається, утриманців не має, зареєстрований та проживає за однією адресою, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий, тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у межах санкцій цієї статті.

Судом встановлено, що обвинувачений на підставі вироку Чугуївського міського суду Харківської області від 14.08.2017 року вже засуджений за ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 70, ч. 2 ст. 289, ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, без конфіскації майна. Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 згідно вказаного вироку обсилюється з 20.04.2017 року. Вирок набрав законної сили 14.09.2017 року.
Відповідно до ухвали слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 20.04.2017 року до ОСОБА_3 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 20.04.2017 року, який потім неодноразово був продовжений.
Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 14.12.2017 року за поданням ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)» від 16.11.2017 року засудженому ОСОБА_3 згідно вимог ч. 5 ст. 72 КК України в редакції закону від 26.11.2015 року зараховано у строк покарання попереднє ув`язнення з 20.04.2017 року по 20.06.2017 рік з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Кримінальне правопорушення, що інкримінується обвинуваченому в теперішній час, скоєне останнім 14.04.2017 року, тобто до постановлення вироку від 14.08.2017 року.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частина 1-3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього кодексу.

Таким чином, враховуючи вище приведене, відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, згідно якої особі, що скоїла злочин повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає, що обвинуваченому необхідно обрати остаточне покаранні із застосуванням ст. 70 КК України у виді позбавлення волі, оскільки інші види покарання не будуть мати впливу на його виправлення, і саме в такому випадку буде досягнута передбачена ч. 2 ст. 50 КК України мета покарання у вигляді виправлення особи та попередження скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами. Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Згідно повідомлення начальника ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)» від 03.11.2017 року» ОСОБА_3 , засуджений вироком Чугуївського міського суду Харківської області 14.08.2017 року, прибув 02.11.2017 року до вказаної установи.
Крім того судом встановлено, що відповідно до ухвали Печенізького районного суду Харківської області від 23.11.2017 року ОСОБА_3 етапований з Холодногірської ВК (№18) до ДУ «Харківській слідчий ізолятор» 14.12.2017 року де й перебуває станом на теперішній час.

Враховуючи наведене суд вважає за необхідне, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту його етапування до ДУ «Харківській слідчий ізолятор», тобто з 14.12.2017 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Таким чином, суд, керуючись ст. ст. 124, 368 КПК України, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи за №3316 від 17.07.2017 року у розмірі 296,61 грн.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню суд вважає за необхідне визначити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід в цьому кримінальному провадженні обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов не заявлено.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання, призначеного по вказаному вироку і покарання, призначеного за вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 14.08.2017 року визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з часу обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 14.08.2017 року, тобто з 20.04.17 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту його етапування до ДУ «Харківській слідчий ізолятор», тобто з 14.12.2017 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 296,61 грн.

Речові докази: металеву плиту, загальною вагою 61,2 кг та металеві дверцята, загальною вагою 15,3 кг залишити в розпорядженні потерпілої ОСОБА_5 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Головуюча: