ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/1413/19 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
представника власника майна - адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , як представника ДП «Балаклійське лісове господарство» на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 1 серпня 2019 року, якою частково задоволено клопотання слідчого СВ УСБУ в Харківській області ОСОБА_7 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000461 від 19.07.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 1 серпня 2019 року частково задоволено клопотання слідчого СВ УСБУ в Харківській області ОСОБА_7 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000461 від 19.07.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Накладено арешт на майно, вилучене 29.07.2019 в ході проведення обшуків за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_1 , а саме: повідомлення про появу ознак погіршення санітарного стану лісових насаджень, матеріали відводу по Балаклійському лісництву, преліково-оціночні відомості, відповідно до вказаного в ухвалі слідчого судді списку на а.с. 179-186,

Місцем зберігання майна, на яке накладено арешт, визначено у відповідності до порядку, визначеного Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», в кімнаті зберігання речових доказів СВ УСБУ в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Мироносицька, буд.2.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, адвокат ОСОБА_6 , в інтересах ДП «Балаклійське лісове господарство» звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вказану ухвалу слідчого судді. В обґрунтування апеляційної скарги адвокат зазначив, що ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню. Вказав, що при проведенні обшуків були порушення, а саме: в протоколах обшуку майно не зазначене як тимчасово вилучене майно, вилучені в приміщеннях ДП «Балаклійське лісове господарство» документи не зазначені належним чином в резолютивній частині ухвали про обшук від 25.07.2019, а тому, вважає, що підстави для накладення арешту на вказані документи відсутні. Під час обшуку слідчий ОСОБА_7 , в порушення вимог ст.ст. 38, 39, 236 КПК України не надав для ознайомлення директору підприємства та адвокатам витягу з ЄРДР, доручення чи постанови про створення слідчої групи, доручення іншим посадовим особам, які брали безпосередню участь у проведенні обшуку, якими би підтверджувались повноваження посадових осіб на проведення обшуку у даному кримінальному провадженні. Стосовно залучених спеціалістів-екологів, оперативних працівників також не надано підтверджень їх повноважень. Також зазначив, що в ухвалі слідчого судді вказано про часткове задоволення клопотання слідчого, хоча клопотання фактично задоволено в повному обсязі. Вказані обставини залишились поза увагою слідчого судді при винесенні ухвали.

Вислухавши доповідь судді, пояснення прокурора, представника власника майна адвоката ОСОБА_6 , перевіривши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в провадженні слідчого відділу УСБУ в Харківській області перебуває кримінальне провадження №0000461 від 19.07.2019 року, розпочате за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
31.07.2019 старший слідчий слідчого відділення ОСОБА_7 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000461 від 19.07.2019 р. В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що в ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що посадові особи у Харківському обласному управлінні лісового та мисливського господарства спільно з посадовими та службовими особами державних лісових господарств Харківської області, зловживаючи службовим становищем, з метою особистого збагачення в період часу з початку 2018 року по теперішній час, налагодили корупційний механізм по незаконній порубці лісу, чим спричинили тяжкі наслідки. Встановлено, що в дев`яти лісових господарствах здійснюються незаконні порубки лісу у великих масштабах фізичними та юридичними особами, за сприянням посадових та службових осіб державних підприємств лісгоспу Харківській області та Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства. Посадовими особами Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства (далі - ХОУЛМГ), а також ДП «Балаклійське ЛГ», ДП «Вовчаиське ЛГ», ДП «Гутянське ЛГ», ДП «Зміївське ЛГ», ДП «Ізюмське ЛГ», ДП «Куп`янське ЛГ», ДП «Красноградське ЛГ», ДП «Жовтневе ЛГ» та ДП «Чугуєво-Бабчанське ЛГ», протягом 2017-2019 років організовано схему розкрадання державних лісових ресурсів, які знаходяться в постійному користуванні вищевказаних держлісгоспів, шляхом їх протиправної заготівлі та реалізації через афілійовані приватні підприємства на внутрішній ринок у вигляді лісоматеріалів круглих та на експорт у вигляді пиломатеріалів. На підставі ухвал слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29.07.2019 було проведено обшуки. Вилучені 29.07.2019 під час обшуку за адресами: АДРЕСА_1 ; Харківська обл., Балаклійський район, м. Балаклія вул. Партизанська, буд.8 документи, а саме: повідомлення про появу ознак погіршення санітарного стану лісових насаджень, матеріали відводу по Балаклійському лісництву, преліково-оціночні відомості, зазначені в клопотанні слідчого на а.с. 3-26. Вилучене під час обшуку майно, відповідно до положень ст. 98 КПК України, може містити відомості, які у подальшому будуть використані як доказ фактів чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вищевказане майно є доказом злочину, зберегло на собі його сліди та містить відомості про обставини, що встановлюються під час кримінального провадження. З метою збереження речових доказів та недопущення їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати , використання, перетворення, пересування, передачі, просив накласти арешт на вище вказане майно. Крім того, зазначив, що із переліченим майном необхідно провести ряд слідчих дій, направлених на використання вилученого майна для доказування факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також повного всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, в тому числі проведення відповідних експертних досліджень.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 1 серпня 2019 року клопотання слідчого частково задоволено. Накладено арешт на майно, вилучене 29.07.2019 в ході проведення обшуків за адресами: АДРЕСА_1 ; Харківська обл., Балаклійський район, м. Балаклія вул. Партизанська, буд.8, а саме: повідомлення про появу ознак погіршення санітарного стану лісових насаджень, матеріали відводу по Балаклійському лісництву, преліково-оціночні відомості, відповідно до вказаного в ухвалі слідчого судді списку на а.с. 179-186. Місцем зберігання майна, на яке накладено арешт, визначено у відповідності до порядку, визначеного Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», в кімнаті зберігання речових доказів СВ УСБУ в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Мироносицька, буд.2.

Приймаючи рішення про накладення арешту на майно, вилучене в ході огляду місця події, суд першої інстанції мотивував таку необхідність саме тим, що слідчим та прокурором доведено, що вищевказане майно, вилучене в ході огляду місця події, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, є підстави вважати, що це майно є доказом злочину, воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. З метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, суддя прийшов к висновку про задоволення клопотання про накладення арешту на вказане майно.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України», де зазначається «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Згідно положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі " Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням вказаного та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов вірного висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Вилучене 29.07.2019, в ході проведення обшуків за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_1 , майно, а саме: повідомлення про появу ознак погіршення санітарного стану лісових насаджень, матеріали відводу по Балаклійському лісництву, преліково-оціночні відомості, відповідно до вказаного в ухвалі слідчого судді списку на а.с. 179-186,

підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання, на даному етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.

Судова колегія враховує, що вказаний захід забезпечення майна є тимчасовим заходом, а тому у подальшому його власник має право звернутися із клопотанням про скасування даного арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень ст. 174 КПК України.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на допущені порушення під час проведення обшуків та відсутність правових підстав для арешту майна не ґрунтуються на матеріалах справи. Вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, як майно, що було знаряддям вчинення кримінального правопорушення або зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги про не зазначення в протоколах обшуку майна як тимчасово вилученого, не належного зазначення майна, не надання директору підприємства витягу з ЄРДР та інших документів на підтвердження повноважень посадових осіб на проведення огляду не свідчить про незаконність ухвалим слідчого судді. Обшук був проведений на підставі ухвали слідчого судді, що не спростовано апелянтом. Також не свідчить про незаконність ухвали слідчого судді посилання на відсутність повноважень спеціалістів. Зазначення в ухвалі про часткове задоволення клопотання може бути усунене шляхом виправлення описки.

За таких обставин ухвалу слідчого судді слід вважати такою, що відповідає вимогам ч.1 ст.173 КПК України і підстав для її скасування з мотивів вказаних в апеляційній скарзі апелянта, на думку колегії суддів, немає.

Керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172, 404, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , як представника ДП «Балаклійське лісове господарство» залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 1 серпня 2019 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді