КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26 грудня 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено частково клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_7 , погоджене прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , та накладено арешт на тимчасово вилучене під час проведення 06 грудня 2018 року обшуку за місцем фактичного мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявність підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, представник власника майна ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовити. Згідно доводів апеляційної скарги, ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, а викладені в ній висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Так, апелянт вказує на відсутність підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, посилаючись на ті обставини, що надані стороною обвинувачення матеріали не містять жодних відомостей, які б вказували, що арештоване майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України. Крім того, апелянт зазначає, що вилучення майна відбулося з порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зокрема, слідчим суддею не надавався дозвіл на вилучення грошових коштів, прозорих камінців та носіїв інформації, у зв`язку з чим ці речі не можуть бути використані як доказ злочину, оскільки здобуті неналежним способом. Що стосується інших вилучених речей, то як зазначає представник, стороною обвинувачення не вмотивовано, яке доказове значення вони мають у кримінальному провадженні. Крім того, на думку адвоката, вказані в клопотанні слідчого речі та документи, не мають відношення до кримінального провадження №0000235 і не належать особисто ОСОБА_5 . Саму підозру ОСОБА_5 апелянт вважає необґрунтованою, а її зміст таким, що не відповідає вимогам ст. 277 КПК України.

Також, згідно доводів апеляційної скарги, не відповідає вимогам чинного закону і клопотання слідчого про арешт майна, оскільки його було подано з порушенням процесуальних строків та без належного обґрунтування викладених в ньому доводів.

Одночасно представник власника майна ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_6 , ставить питання про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді, зазначаючи, що вони не повідомлялися про дату розгляду клопотання, а копію постановленого судом рішення ними було отримано лише 08 лютого 2019 року, у звязку з чим просить визнати причину пропуску строку поважною.

Учасники провадження, будучи належним чином повідомлені про дату розгляду справи, в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, а тому, виходячи з положень ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути дану справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення пропущеного строку, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання слідчого про арешт майна відбувся без повідомлення його власника та представника, а копію постановленого судом рішення вони отримали 08 лютого 2019 року, колегія суддів вважає за можливе поновити строк на оскарження ухвали слідчого судді, визнавши причину пропуску строку поважною.

Що стосується посилань апелянта на незаконність і необґрунтованість постановленого судом рішення, то колегія суддів, дослідивши матеріали провадження, вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, в ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається, в тому числі, і з метою збереження речових доказів.
При цьому, згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.
Так, Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000235 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 258-5 КК України.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, в ході досудового розслідування встановлено, що у період з серпня 2016 року по даний час, засновники ТОВ «ЛОМБАРД СТАТУС», громадяни України ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , діючи умисно з корисливих мотивів та за попередньою змовою з іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, з метою вчинення кредитно-фінансової діяльності шляхом створення на території м. Горлівка Донецької області, яка тимчасово окупована та підконтрольна «ДНР», та сплати ними податків до так званого «бюджету «ДНР» через «Центральний Республіканський банк «ДНР», вчиняють дії направленні на фінансове та матеріальне забезпечення терористичної організації «ДНР», тобто фінансують її діяльність.
Також, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , з метою організації незаконного постачання з території України до міста Горлівки Донецької області, яка тимчасово окупована та підконтрольна «ДНР», грошових коштів та дорогоцінних металів, заснували у м. Покровськ Донецької області ПТ «Новий ломбард» ТОВ «@ верс» і компанія».
Так, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , в період з кінця квітня 2014 року по теперішній час, будучи засновниками ТОВ «ЛОМБАРД СТАТУС» та ПТ «Новий ломбард» ТОВ «@ верс» і компанія» та лояльно налаштованими до діяльності терористичної організації «ДНР», а також обізнаними про існування у її складі «політичного» блоку так званих «Міністерства фінансів «ДНР», «Міністерства доходів та зборів «НДР», «Центрального Республіканського Банку «ДНР», діючи умисно, з корисливих мотивів та за попередньою змовою групою осіб, з метою фінансового та матеріального забезпечення терористичної організації «ДНР», що в свою чергу забезпечувало безперешкодне отримання ТОВ «ЛОМБАРД СТАТУС», та ними самими, як засновниками, незаконних доходів на тимчасово окупованій території Донецької області України, здійснюють фінансування діяльності терористичної організації «ДНР» шляхом постійного виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій (обов`язків), а також сплати непередбачених чинним законодавством податків до так званого «бюджету «ДНР» через «Центральний Республіканський банк «ДНР».
В рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_5 було повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 258-5 КК України.
06 грудня 2018 року на підставі ухвали слідчого судді було проведено обшук за місцем фактичного проживання засновника ТОВ «ЛОМБАРД СТАТУС» та ТОВ «@ верс» і компанія» ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено майно в тому числі і:
- мобільний телефон IPhoneIMEI № НОМЕР_1 в чохлі з сім-карткою;

- мобільний телефон IPhoneбілого кольору в чохлі з сім-карткою;

- мобільний телефон «Самсунг» IMEI № НОМЕР_2 з сім-карткою;

- мобільний телефон «Самсунг» IMEI № НОМЕР_3 , IMEIНОМЕР_4 з сім-карткою;

- мобільний телефон «Самсунг» IMEI № НОМЕР_5 , IMEI№ НОМЕР_6 .

- мобільний телефон «Самсунг» IMEI № НОМЕР_7 , IMEI№ НОМЕР_8 .

- мобільний телефон «Самсунг» № НОМЕР_9 ;

- планшет IPad№ DMPRL27NH258 в чохлі зі шнуром живлення;

- ноутбук «НР» № 2СЕ2450WVXз зарядним пристроєм, флеш-накопичувач «Apacer»;

- сім-картка № НОМЕР_10 .

- сім-картка «Билайн» № НОМЕР_11 .

- сім-картка «МТС» без номеру.

- сім-картка «Феникс» № НОМЕР_12 .

- пластикова картка-тримач з номером мобільного телефона НОМЕР_13 ; пластикова картка-тримач з номером мобільного телефона НОМЕР_14 .

- пластикова картка-тримач з номером мобільного телефона НОМЕР_15 .

- пластикова картка-тримач з номером мобільного телефона НОМЕР_16 .

- трудова книжка ОСОБА_5

- квитанція № 7844_4 від 27.02.2015 на 1 арк.

- аркуші паперу формату А-4 з друкованим текстом з інформацією щодо залишку, перерахунку коштів, поповнення авансового рахунку, податків тощо, всього на 6 аркушах.

- заповіт від 08.11.2017 на 1 арк.

- заява серії СБ № 093946 на 1 арк.

- договір № 1 від 01.12.2017 на 2 арк.

- договір № 2 від 05.01.2018 на 2 арк.

- копія приходного касового ордеру № 66 від 01.12.2017, № 67 від 05.12.2017, №68 від 06.12.2017, № 69 від 07.12.2017, всього на 2 арк.

- довіреність від 08.11.2017 на 1 арк.

- копії прибуткових касових ордерів за 2017 рік, всього на 6 арк.

- копії розхідних касових ордерів з квитанцією до приходного касового ордеру та товарним чеком, видатковим касовим ордером, за 2017 рік, всього на 6 арк.

- квитанції до приходного касового ордеру за період з 2014 по 2017 роки, всього на 149 арк.

- фрагмент аркушу паперу з написом « ОСОБА_10 », зберігаюча квитанція № від 30.01.2018.

- купюри номіналом 50 грн. у кількості 3 шт. у сумі 150 грн.

- купюри номіналом 100 грн. у кількості 95 шт. у сумі 9500 грн.

- купюри номіналом 200 грн. у кількості 3 шт. у сумі 600 грн.

- купюри номіналом 500 грн. у кількості 1 шт. у сумі 500 грн.

- купюри номіналом 100 доларів США у кількості 205 шт. у сумі 20500 дол. США.

- купюри номіналом 10 доларів США у кількості 1 шт. у сумі 10 дол. США.

- купюри номіналом 5 доларів США у кількості 2 шт. у сумі 10 дол. США.

- купюри номіналом 1 долар США у кількості 4 шт. у сумі 4 дол. США.

- купюри номіналом 5 євро у кількості 2 шт. у сумі 10 євро.

- купюри номіналом 20 євро у кількості 5 шт. у сумі 100 євро.

Загалом грошових коштів: 20 524 доларів США, 110 євро, 10 750 гривень.

- камінці прозорого кольору у кількості 6 шт.

- камінці прозорого кольору у кількості 9 шт.

- камінці прозорого кольору у кількості 53 шт.

- камінці прозорого кольору у кількості 183 шт.

Постановою старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_7 від 07 грудня 2018 року вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000235.
Також, в рамках даного кримінального провадження слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт вилученого майна, зазначивши, що метою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження є збереження речових доказів.
Встановивши зазначені обставини, слідчий суддя прийшов до висновку з приводу наявності підстав для часткового задоволення клопотання слідчого, та наклав арешт на майно, перелік якого наведено вище.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується та вважає, що надані слідчим матеріали містять достатньо розумних підстав і підозр вважати, що зазначене майно може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є об`єктом кримінально протиправних дій, набуде протиправним шляхом, або може містити відомості про злочин, що вказує на його відповідність критеріям ст. 98 КПК України, а відтак вважає, що стороною обвинувачення доведено ті обставини, що вказане майно має ознаки речових доказів.

Доводи апелянта про незаконність вилучення майна, а також про те, що слідчим було пропущено строк на звернення до суду з клопотанням про його арешт є безпідставними, оскільки обшук та вилучення відбулося 06 грудня 2018 року на підставі ухвали слідчого судді, 07 грудня 2018 року постановою слідчого вилучене майно визнано речовим доказам та 08 грудня 2018 року слідчим було вперше подано клопотання про його арешт.
Ті обставини, що майно, про арешт якого слідчий ставить питання, прямо не зазначено в ухвалі про надання дозволу на проведення обшуку, відповідно до вимог ст. 236 КПК України, не перешкоджає його вилученню за наявності на те законних підстав.
Спростовуються наданими суду матеріали іпосилання апелянта на порушення слідчим суддею вимог процесуального закону щодо строків розгляду таких клопотань.

Також є безпідставними і посилання апелянта на необґрунтованість підозри.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів чи інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у ймовірності вчинення кримінального правопорушення.

Такі фактичні дані містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, в зв`язку з чим, підозра про ймовірність вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258-5 КК України, за викладених у клопотанні обставин, слідчим доведена та сумніву у суду щодо їх достатності не викликала.

Що стосується посилань апелянта на невідповідність змісту письмового повідомлення про підозру ОСОБА_5 вимогам ст. 277 КПК України, то слід зазначити, що дане питання не є предметом розгляду в рамках клопотання про арешт майна.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно.
На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою його забезпечення.
У зв`язку з цим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак, подана апеляційна скарга, за викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26 грудня 2018 року, задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26 грудня 2018 року, якою задоволено частково клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_7 , погоджене прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , та накладено арешт на тимчасово вилучене під час проведення 06 грудня 2018 року обшуку за місцем фактичного мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1542/2019 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_11
Доповідач: ОСОБА_1