У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги заявника ОСОБА_5 та третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 жовтня 2019 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000383.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
заявник ОСОБА_5 ,
представник заявника ОСОБА_8 ,
третя особа, щодо майна якої
вирішується питання про арешт ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді клопотання слідчого задоволено, накладено арешт на автомобіль «DAEWOO Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_6 , шляхом заборони будь-кому здійснювати його відчуження, розпорядження та користування до скасування арешту у порядку, встановленому КПК України.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційних скаргах заявник ОСОБА_5 та третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_6 просять скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Узагальнені доводи особіб, які подали апеляційну скаргу.

Заявник ОСОБА_5 вважає ухвалу слідчого судді незаконною.
Зазначає, що власником автомобіля є ОСОБА_6 , але на момент дорожньо-транспортної пригоди був у його користуванні на підставі договору оренди транспортного засобу від 29.06.2019 р.
Згідно даних інформаційного центру Центрального районного суду м. Миколаєва, клопотання слідчого про арешт автомобіля «DAEWOO Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на розгляд слідчого судді надходило двічі 22.07.2019 р. та 31.07.2019 р. Перше клопотання повернуто слідчому для усунення недоліків, а друге надійшло до суду з порушенням строку, передбаченого ч. 3 ст. 172 КПК України.
Слідчий суддя позбавила його можливості надати свої запереченні та аргументи щодо клопотання про арешт автомобіля.
Автомобіль знаходиться в місці, яке не забезпечить його збереження та схоронність (подвір`я Вітовського ВП ГУНП в Миколаївській області), на відкритій площадці, у нього зруйноване лобове скло, він псується від опадів.
03.10.2019 р. автомобіль оглянутий експертом, який зафіксував усі пошкодження. Проводити слідчий експеримент з цим автомобілем неможливо, оскільки він не може бути експлуатованим через повністю пошкоджене лобове скло.
Ніякої необхідності у обмеженні права користування цим автомобілем немає.
Якщо автомобіль залишиться під відкритим небом на подвір`ї Вітовського ВП ГУНП в Миколаївській області, то це призведе до його знищення.

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_6 зазначає, що в його власності перебуває автомобіль «DAEWOO Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 . 29.06.2019 р. між ним та ОСОБА_5 укладено договір оренди зазначеного автомобіля.
22.07.2019 р. у телефонній розмові він дізнався від ОСОБА_5 , що останній потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу вилучено при огляді місця дорожньо-транспортної пригоди та поміщено на подвір`я Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області.
Звертає увагу на те, що працівники поліції та суд не повідомляли про обставини вилучення його приватної власності, викликів на проведення процесуальних дій чи до суду він не отримував. Крім того, ОСОБА_5 повідомив слідчого про те, що автомобіль перебуває у нього в оренді.
Вважає ухвалу слідчого судді безпідставною, незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Згідно даних інформаційного центру Центрального районного суду м. Миколаєва та сайту судової влади України, клопотання слідчого про арешт автомобіля двічі надходило на розгляд слідчого судді 22.07.2019 р. та 31.07.2019 р. Клопотання від 22.07.2019 р. повернуто слідчому для усунення недоліків, повторне клопотання надійшло до суду з порушенням строку, встановленого ч. 3 ст. 172 КПК України. При цьому автомобіль повернуто не було.
Підстав, обґрунтувань, ризиків, які б надавали змогу прийняти рішення про арешт майна, не існує.
Ухвала слідчого судді не містить інформації щодо доведення необхідності арешту майна та наявності будь-яких ризиків, у слідства відсутні докази ризиків, які могли б стати підставами для застосування арешту автомобіля.
Проте існує ризик того, що належний йому автомобіль «DAEWOO Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , буде пошкоджений та зазнає ще більше псування, оскільки зберігається не в належних умовах та не в належному місці на подвір`ї Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області, який не є спеціальним майданчиком або стоянкою для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів. В автомобілі пошкоджено лобове скло та мається вільний доступ до салону, погодні умови впливають на його зовнішній вигляд та внутрішній стан. Керівництво Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області не надало адвокату ОСОБА_5 відповідь на запит щодо того, хто несе матеріальну відповідальність за збереження автомобіля.
03.10.2019 р. автомобіль оглянутий експертом та під час огляду зафіксовані усі наявні механічні пошкодження. Проводити слідчий експеримент з участю даного автомобіля неможливо через механічні пошкодження, які унеможливлюють його експлуатацію.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

В провадженні слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000383, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть особи.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.07.2019 р. приблизно о 08.45 год. на перехресті вулиць Карпенка та Крилова у м. Миколаєві (в районі будинку № 2), сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої автомобіль «DAEWOO Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який перетинав проїзну частину по пішохідному переходу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди.
22.07.2019 р. постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_10 автомобіль «DAEWOO Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом.
На адресу суду надійшло клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про накладення арешту на автомобіль «DAEWOO Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_6 .
Клопотання мотивоване тим, що на транспортному засобі «DAEWOO Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , залишилися сліди, які утворилися в результаті дорожньо-транспортної пригоди, та враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказаний автомобіль був учасником дорожньо-транспортної пригоди та він має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, для проведення повного та всебічного досудового розслідування кримінального провадження, прийняття у ньому остаточного та законного рішення необхідно накласти арешт на автомобіль «DAEWOO Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з метою його огляду, проведення експертизи технічного стану автомобіля, проведення слідчих експериментів обставин виникнення та розвитку дорожньо-транспортної пригоди за участі свідків та очевидців даної події тощо.
Слідчий суддя, врахувавши вимоги ч. ч. 1, 3 ст. 170 КПК України, дійшов висновку про наявність підстав вважати, що дане майно зберегло на собі сліди злочину та в подальшому може бути використане, як доказ.

Заслухавши доповідь судді, заявника, його представника, третю особу, щодо майна якої вирішується питання про арешт, на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши надані матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
При розгляді клопотання про арешт майна, слідчий суддя, відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України), наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу), та можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України).
З метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При постановленні оскаржуваної ухвали, слідчий суддя вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався.

Як вбачається з матеріалів клопотання, до ЄРДР внесено відомості за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть особи.
22.07.2019 р. під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди вилучено автомобіль «DAEWOO Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
22.07.2019 р. постановою слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_10 зазначений автомобіль визнано речовим доказом.

Оскільки встановлені на даний час досудовим розслідуванням обставини кримінального провадження містять об`єктивні дані, які вказують на те, що автомобіль, вилучений в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 22.07.2019 р. відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, а саме є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, при цьому зберегло на собі його сліди, може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, то на думку апеляційного суду, слідчий суддя дійшов вірного висновку про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на автомобіль, оскільки не накладення арешту на вказаний речовий доказ може призвести до його зникнення, втрати, знищення або інших наслідків.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає, а відтак відсутні підстави для задоволення апеляційних скарг.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційні скарги заявника ОСОБА_5 та третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 жовтня 2019 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000383, без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ ____________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3