Справа № 130/24/19
Провадження №11-кп/801/753/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000636, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.11.2018,
за апеляційною скаргою прокурора Жмеринської місцевої прокуратури на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02 квітня 2019 року, яким:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Вінниця, мешканця АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, неодруженого, військовозобов`язаного, паспорт серії НОМЕР_1 , раніше судимого: вперше вироком Замостянського районного суду м. Вінниця від 25.09.1997 року за ч.2 ст.140, ч.3 ст.140, ст.42 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з конфіскацією майна; востаннє вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16.01.2015 року за ч.2 ст.309, ст.71 КК України до покарання у виді двох років двох місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 24.11.2016 року згідно ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 10.11.2016 року умовно-достроково на невідбутий строк два місяці 10 днів,
- визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02 квітня 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим та призначено йому покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання вирішено відраховувати ОСОБА_6 з часу його затримання в порядку виконання даного вироку суду.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили змінено з особистого зобов`язання на тримання під вартою, але не довше, ніж на строк до 31.05.2019 року включно, взявши його під варту із зали суду.
Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21.11.2018 року на зразки пшениці вагою 150 г., чотири мішки із пшеницею загальною вагою 180 кг.; скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11.12.2018 року на зразки пшениці вагою 200 г., полімерний мішок з пшеницею вагою 45 кг. та полімерний мішок з пшеницею вагою 50 кг.
Речові докази: зразки пшениці вагою 150 г., чотири мішки із пшеницею загальною вагою 180 кг., зразки пшениці вагою 200 г., один полімерний мішок з пшеницею вагою 45 кг. та один полімерний мішок з пшеницею вагою 50 кг., які зберігаються у Жмеринському ВП ГУНП у Вінницькій області, повернуто за належністю Фермерському господарству ОСОБА_8 .
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 572 гривні процесуальних витрат на залучення експерта.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 , маючи незняту та непогашену судимість за вчинення злочинів передбачених ч.2 ст.140, ч.3 ст.140 КК України (в редакції 1960 року) за вироком Замостянського районного суду м. Вінниці від 25.09.1997 року, у першій половині дня 18.11.2018 року перебуваючи на території фермерського господарства ОСОБА_8 , яке розташоване по АДРЕСА_2 , де на той час за тимчасовою угодою працював, скориставшись відсутністю власника майна та інших працівників господарства, з метою заволодіння чужим майном, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, наповнив заздалегідь приготовані ним чотири мішки пшеницею м`якою, 3 класу, що зберігалась під навісом на території вказаного господарства. Далі того ж дня, продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 за допомогою ручної тачки, знайденої на вказаній території, перевіз двічі по два мішки викраденої пшениці, загальною вагою 180 кг. до території місця проживання односельця ОСОБА_9 , якому її продав, чим заподіяв фермерському господарству ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 1029,6 грн.
Вказані дії ОСОБА_6 судом кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Також ОСОБА_6 близько 01 години 50 хвилин 07.12.2018 року, переслідуючи мету заволодіння чужим майном, зайшов на територію фермерського господарства ОСОБА_8 , яке розташовано по АДРЕСА_2 , де, діючи умисно, таємно, повторно з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, шляхом вільного доступу з під навісу викрав два мішки пшениці м`якої, 3 класу, загальною вагою 95 кг. Після цього разом з викраденим майном ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив фермерському господарству ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 543,4 грн.
Вказані дії ОСОБА_6 судом кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим, заслухавши сталу думку учасників судового розгляду, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та ухвалив обмежитись дослідженням відомостей, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд виходив з того, що вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення не є складними, обвинувачений не має будь-яких фізичних чи психічних вад, розуміє суть пред`явленого обвинувачення та зміст фактичних обставин справи, які наразі не оспорює, усвідомлюючи неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, про що заявив у судовому засіданні, а тому у суду відсутні сумніви щодо добровільності та істинності позиції сторони захисту з вказаних питань.
Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 за вказаних вище обставин послідовно двічі умисно вчинив таємне викрадення чужого майна, тобто крадіжку, за що він підлягає кримінальній відповідальності за ч.2 ст.185 КК України, за кваліфікуючою ознакою вчинення обох цих крадіжок повторно, оскільки їх вчинено до закінчення строків погашення судимості за вчинені злочини, передбачені ч.2 ст.140, ч.3 ст.140, ч.3 ст.81 КК України (в редакції 1960 року) відповідно, перебіг строку погашення судимості ОСОБА_6 за вчинення яких переривався у зв`язку із вчиненням ним інших злочинів.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 29 травня 2019 року задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 . Продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 27.07.2019 року включно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі прокурор Жмеринської місцевої прокуратури, не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого, доведеність його винуватості, а також призначене судом покарання, просить вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02 квітня 2019 року відносно щодо ОСОБА_6 - змінити у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вказати у резолютивній частині вироку, що строк покарання обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно обраховувати з моменту взяття його під варту із зали суду, тобто з 02.04.2019, а в решті вирок залишити без змін.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції в резолютивній частині вироку не конкретизував початок строку відбування покарання ОСОБА_6 , зазначивши лише, що строк відбування покарання необхідно обраховувати з часу затримання обвинуваченого в порядку виконання вироку суду.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній та просив її задовольнити в повному об`ємі.
Обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, оскільки така зміна вироку не буде погіршувати його становища. Також просив суд пом`якшити йому покарання, оскільки він повністю визнав свою вину у вчиненні злочинів та щиро розкаюється у вчиненому.
Представник потерпілого фермерського господарства ОСОБА_8 повідомлений належним чином про дату, час і місце апеляційного розгляду, тому відповідно до вимог ст. 405 КПК України кримінальне провадження розглянуто у його відсутність. Окрім того, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, просить обвинуваченого покарати на розгляд суду.
Письмових заперечень на апеляційну скаргу від інших учасників кримінального провадження до суду не надходило.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.405 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.
Відповідно до вимог статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Як убачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, які в апеляційній скарзі не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.
Водночас, не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого та висновків суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та призначеного судом покарання, наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону на підставі п. 3 ч. 1 ст. 409, ст. 412 КПК України, є підставою для зміни вироку суду першої інстанції у апеляційному порядку.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, з поміж іншого, зазначається початок строку відбування покарання.
В роз`ясненнях п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» від 29.06.1990 року зазначається, що зміст резолютивної частини вироку має бути викладено чітко і ясно, щоб при його виконанні не виникало сумнівів щодо виду і розміру покарання, призначеного судом, та змісту інших рішень, викладених у цій частині вироку.
Проте, як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, в порушення зазначених вимог закону України про кримінальну відповідальність суд першої інстанції резолютивній частині вироку не конкретизував початок строку відбування покарання ОСОБА_6 , зазначивши лише, що строк відбування покарання необхідно обраховувати з часу затримання обвинуваченого в порядку виконання вироку суду, тоді як строк покарання обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно у даному випадку обраховувати з моменту взяття його під варту із зали суду, тобто з 02.04.2019, оскільки у резолютивній частині вироку також зазначається, що запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили змінити з особистого зобов`язання на тримання під вартою, але не довше, ніж на строк до 31.05.2019 року включно, взявши його під варту із зали суду.
Таким чином судом першої інстанції не дотримано вимоги п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України та не враховано роз`ясненнях постанови Пленуму Верховного Суду України №5 і постанови Верховного Суду України №7, що відповідно до вимог п. 3 ст. 409 КПК України є підставою для зміни судового рішення судом апеляційної інстанції.
Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з усним проханням обвинуваченого ОСОБА_6 у судовому засіданні пом`якшити йому призначене судом покарання та не вбачає достатніх підстав для виходу за межі апеляційної скарги, оскільки призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, судом першої інстанції взято до уваги ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, що є злочинами середньої тяжкості, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність. Зокрема, судом враховано, що ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, повторно вчинивши умисні злочини проти власності після спливу невідбутого строку за умовно-достроковим звільненням від відбування покарання у виді позбавлення волі; за попереднім місцем проживання він характеризується негативно; на обліку у лікарів психіатрів та наркологів не перебував і не перебуває; згідно власних пояснень існує за рахунок випадкових заробітків та не має статусу безробітної особи.
Ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_6 щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочинів, судом віднесено до таких, що пом`якшують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.
Також судом взято до увагу, що згідно висновків досудової доповіді, складеної Жмеринським міськрайонним відділом з питань пробації 26.03.2019 року, встановлено обставини притягнення обвинуваченого ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності вісім разів упродовж року за вчинення порушень громадського порядку, правил дорожнього руху та правил поводження на транспорті, оцінено високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_6 та високий рівень небезпеки для суспільства; також визначено неможливим здійснення заходів, необхідних для впливу на поведінку ОСОБА_6 з метою виправлення та запобіганню вчинення повторних кримінальних правопорушень без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції (а.с.36-38).
Таким чином з урахуванням наведеного, а також приймаючи до уваги думку представника потерпілого, який вимагав для обвинуваченого суворого покарання, суд дійшов висновку про призначення йому покарання у виді позбавлення волі. Також судом враховано і те, що ОСОБА_6 , будучи неодноразово судимим та відбуваючи покарання у виді позбавлення волі, від відбування якого він звільнявся на підставі закону про амністію, а також тричі умовно-достроково, не зробив для себе належних висновків та не став на шлях виправлення, продовжуючи вчиняти адміністративні та кримінальні правопорушення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 408, 409, 412, 419, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу прокурора Жмеринської місцевої прокуратури задовольнити.
Вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02 квітня 2019 року щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України в частині відрахування початку строку відбування покарання - змінити.
У резолютивній частині вироку зазначити початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 з моменту взяття його під варту із залу суду, тобто з 02.04.2019 року.
В іншій частині вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02 квітня 2019 року щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України - залишити без змін.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2