Постанова

Іменем України
29 травня 2019 року

м. Київ

справа № 296/1955/16-к

провадження № 51-10533 ск 18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у судовому провадженні в судах першої та апеляційної інстанцій, на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року щодо ОСОБА_7 .

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом апеляційної інстанцій обставини

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 25 вересня 2018 року закрито кримінальне провадження №0000058, в частині обвинувачення відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 258-3 КК України у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

Арешт накладений на майно ОСОБА_7 , вилучений в ході проведення обшуку житла за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: автомобіль «Mitsubishs Lancer» 2007 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 д. н. з. НОМЕР_2 мобільний телефон Нокія, моделі Х2-00, ноутбук марки «ACER Extensa 5635ZG» із зарядним пристроєм, модем «D-Link» з зарядним пристроєм, мобільний телефон «НТС» скасовано та вказане майно передано матері померлого ОСОБА_8 .

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року зазначену ухвалу місцевого суду залишено без змін.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що рішення суду апеляційної інстанції є необґрунтованим і невмотивованим, оскільки судом не зазначено чому накладений арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає скасуванню та поверненню матері останнього. Вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК, оскільки апеляційний суд не перевірив належним чином його доводи та не надав на них обґрунтовані відповіді.

На касаційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав заперечення в яких, наводячи відповідні аргументи, стверджує про безпідставність заявлених вимог і просить залишити її без задоволення, а ухвалу Житомирського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року без змін.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_5 просить задовольнити касаційну скаргу.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 433 України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Судові рішення в частині закриття кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст. 258-3 КК України на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України, у касаційній скарзі прокурора не оспорюються.

Щодо доводів прокурора, наведених у касаційній скарзі, про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, то вони є безпідставними.

Згідно зі ст. 419 КПК України в ухвалі суд апеляційної інстанції зобов`язаний зазначити мотиви, з яких він виходив при її постановленні, положення закону, яким він керувався, і, якщо апеляційна скарга залишається без задоволення, зазначити підстави, через які її визнано необґрунтованою.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Також, ч. 4 ст. 174 цього Кодексу регламентовано, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Як убачається з матеріалів провадження, ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 29.11.2014 року, на майно ОСОБА_7 було накладено арешт.

21 червня 2018 року, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 подав до Корольовського районного суду м. Житомира клопотання про скасування арешту майна ОСОБА_7 у зв`язку із смертю останнього та передачу його матері - ОСОБА_8 (т.2 а.с.167). 25 вересня 2018 року ухвалою вищезазначеного суду зазначене клопотання адвоката ОСОБА_6 було задоволено.

Прокурор не погодившись з ухвалою районного суду, оскаржив її до суду апеляційної інстанції

Так, апеляційний суд в обґрунтування прийнятого рішення, з посиланням на норми кримінального процесуального закону зазначив, що суд першої інстанції правильно скасував арешт майна обвинуваченого ОСОБА_7 , яке було вилучено в ході обшуку та передав його матері обвинуваченого - ОСОБА_8 , оскільки воно не одержано внаслідок вчинення злочину, не є предметом злочину, не виготовлено, не пристосовано та не використовувалось як засоби чи знаряддя вчинення злочину, не є речовим доказом у кримінальному провадженні і не підлягає спеціальній конфіскації.

Крім того, доводи прокурора про те, що скасоване з-під арешту майно незаконно передано матері обвинуваченого є безпідставними, оскільки дане питання було перевірено вході апеляційного розгляду з наведенням відповідних аргументів.

Свій висновок суд апеляційної інстанції належно мотивував в ухвалі, і вважати його необґрунтованим чи сумнівним підстав немає, оскільки докази стороною обвинувачення про те, що арештоване майно підлягає спеціальній конфіскації, або визнані у кримінальному проваджені речовими доказами не представлялися та клопотання про дослідження таких доказів у судах першої та апеляційної інстанцій не заявлялися.

Суд апеляційної інстанції, розглядаючи апеляційну скаргу прокурора, аналогічну за змістом до його касаційної скарги, на ухвалу суду першої інстанції, проаналізував викладені в ній доводи, дав на них вичерпну відповідь, зазначивши в ухвалі достатні підстави, через які визнав їх необґрунтованими. Ухвала апеляційного суду в цілому відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, Судом не встановлено, не було їх наведено й у касаційній скарзі.

З огляду на викладене, касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441 КПК України, Суд

ухвалив:

Ухвалу Житомирського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, касаційну скаргу прокурора, який брав участь у судовому провадженні в судах першої та апеляційної інстанцій без задоволення.

Постанова Верховного Суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3