ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 591/2221/19 Номер провадження 11-кп/814/1132/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.1 чт. 187 КК України ТЗ
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження 0000464 за апеляційною скаргою прокурора Сумської місцевої прокуратури Сумської області ОСОБА_6 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 26 липня 2019 року,

встановила:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Буринь Сумської області, громадянина України, не одруженого, працюючого дорожнім робітником Сумського райавтодору, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , несудимого,

засуджено за ч.1 ст. 187 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 роки та з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Стягнуто із ОСОБА_8 в дохід держави 429 грн судових витрат.

Вирішено питання про речові докази.

Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину за таких обставин.

12.02.2019 приблизно о 22.00 год. ОСОБА_8 біля будинку № 20 по вулиці Харківська в м. Суми здійснив напад на ОСОБА_9 , із погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, а саме: погрожуючи предметом, зовні схожим на ніж, який приставив до тулубу потерпілої ззаду, відвів її у двір будинку АДРЕСА_2 , де наніс один удар кулаком в праву частину обличчя від чого ОСОБА_9 впала на землю на лівий бік. Потім ОСОБА_8 взяв потерпілу за голову та вдарив головою об землю, чим завдав потерпілій легкі тілесні ушкодження у вигляді синців. Після чого заволодів сумкою потерпілої, де знаходилися мобільний телефон XIAOMI «Redmi 6A» з сім картою, вартістю 2665 грн, грошові кошти в сумі 100 грн та інше майно, яке матеріальної цінності для потерпілої не становить, чим завдав потерпілій матеріальної шкоди на суму 2765 грн. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_8 засудити за ч.1 ст. 187 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Свою апеляційну скаргу прокурор обґрунтував тим, що суд не надав належної оцінки тяжкості вчинення злочину, те, що злочин було вчинено щодо жінки пенсійного віку, із застосуванням насильства, матеріальну шкоду обвинувачений відшкодував лише після доведення його вини у вчиненому.

Стверджує, що щире каяття ОСОБА_8 має лише вербальний прояв, так як обвинувачений своєю поведінкою не довів, що він розкаюється у вчиненому.

Тому вважає, що суд безпідставно звільнив ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка підтримала свою апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти апеляційної скарги та просили вирок залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, за який його засуджено, є правильним, ґрунтується на об`єктивно з`ясованих обставинах та учасниками не оспорюється.

Згідно зі ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, на підставі ч.1 ст.413 цього Кодексу, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, та застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Призначене обвинуваченому покарання за ч.1 ст. 187 КК України відповідає вимогам ст.65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів і розмір цього покарання ніким із учасників провадження не оспорюється.

Разом з тим, доводи прокурора про неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання є слушними.

Згідно з ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Обираючи ОСОБА_8 покарання та звільняючи від його відбування, суд не в повній мірі взяв до уваги вимоги ст. 75 КК України і не врахував належним чином ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного.

Так, місцевий суд, призначаючи покарання із звільненням від відбування покарання, залишив поза увагою тяжкість злочину, конкретні обставини його вчинення, посередню характеристику обвинуваченого, який у 2018 році неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання не відповідає вимогам ст.75 КК України, а тому, відповідно до ст.65 цього Кодексу, необхідно призначити ОСОБА_8 покарання у виді реального позбавлення волі у мінімальному розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.187 КК України.

Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

З урахуванням викладеного вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначення покарання з ухваленням в цій частині нового вироку, а отже апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Разом з цим, доводи прокурора про відсутність обставин, які пом`якшують покарання, а саме: щирого каяття та відшкодування шкоди є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_8 свою вину у вчиненому злочині визнавав як під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду, завдану майнову шкоду відшкодував потерпілій до направлення обвинувального акту в суд, під час апеляційного провадження виказував щирий жаль щодо вчиненого.

Тому суд першої інстанції правильно зазначив про наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме: щирого каяття, активного сприяння злочину та відшкодування матеріальних збитків.

Окрім цього, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 з 13.02.2019 по 10.04.2019 перебував від вартою, а тому цей строк підлягає зарахуванню у строк покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Зарічного районного суду м. Суми від 26 липня 2019 року щодо ОСОБА_8 в частині призначення покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч.1 ст. 187 КК України у виді трьох років позбавлення волі.
В зв`язку з набранням вироком чинності взяти ОСОБА_8 під варту.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання.

Зарахувати ОСОБА_8 в строк покарання період перебування під вартою з 13.02.2019 по 10.04.2019.
В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4