Справа № 573/1982/19
Номер провадження 1-кп/573/179/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2019 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченої: ОСОБА_4 ,

потерпілої: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 24 вересня 2019 року за №0000492 , по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м. Київ, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , мешканки АДРЕСА_2 , неодруженої, не працюючої, освіта загальна середнья, не інваліда, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
11 вересня 2019 року о 15 годині 50 хвилин ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 перебували на літньому майданчику магазину «Закусочна», за адресою: Сумська область, Білопільський район, с. Річки, вул. Центральна, 5, де ОСОБА_5 попросила ОСОБА_4 оплатити комунальні послуги за світло через термінал самообслуговування, оскільки самостійно користуватись ним не вміє. Після цього, ОСОБА_4 маючи злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, з корисливих мотивів, під приводом обіцянки оплати комунальних послуг за світло, запевнивши ОСОБА_5 у дійсності своїх намірів, отримала від неї в якості оплати комунальних послуг за світло 600 гривень.

При цьому ОСОБА_4 , не маючи дійсного наміру виконувати обіцянку щодо оплати комунальних послуг за світло та повернення отриманих коштів, обернула отримані від ОСОБА_5 кошти на свою користь, розпорядившись ними на власний розсуд, запевнивши потерпілу про оплату комунальних послуг, в результаті чого спричинила останній матеріальну шкоду на загальну суму 600 гривень.

Виконуючи вказані дії ОСОБА_4 розуміла їх суспільну небезпечність, усвідомлювала можливість настання суспільно небезпечних наслідків та бажала їх настання, тобто вчиняла злочин з прямим умислом.

Своїми вищевказаними умисними протиправними діями ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Під час досудового розслідування, 23 жовтня 2019 року між обвинуваченою ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 укладена угода про примирення у відповідності з вимогами ст. ст. 468, 469, 471 КПК України, яка надійшла до суду разом з обвинувальним актом 24 жовтня 2019 року.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 1 ст. 190 КК України та істотних для неї обставин кримінального провадження. При цьому обвинувачена повністю визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй діяння, зобов`язалася: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні та сприяти розслідуванню кримінального провадження, виявленні та припиненні інших відомих їй подібних кримінальних правопорушень. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинна понести ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 190 КК України, у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, а також наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 підтримали угоду про примирення, просили її затвердити.

Прокурор ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468, ч. 3 ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

За змістом ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком правильно розуміє права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.

Під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Відповідно до вимог ст. 100 КПК України речові докази квитанцію від 11 вересня 2019 року залишити в матеріалах кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 23 жовтня 2019 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, і призначити їй узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази - квитанцію від 11 вересня 2019 року залишити в матеріалах кримінального провадження №0000492.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 КПК України;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: