КИЇВСЬКИЙ
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/2254/2019 Головуючий суддя в суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Головуючий суддя в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Київської області ОСОБА_6 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2019 року, -

За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
засудженого ОСОБА_9 ,
представника ДУ «Бориспільська ВК №119» ОСОБА_10

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2019 року задоволено клопотання адміністрації ДУ «Бориспільська виправна колонія №119» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_9 , 1963 року народження.
В апеляційній скарзі заступник прокурора Київської області просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, згідно якої відмовити у задоволенні подання адміністрації ДУ «Бориспільска виправна колонія №119» про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання.
Апеляційна скарга прокурора мотивована тим, що законних підстав для звільнення ОСОБА_9 умовно-достроково від відбування покарання, не має та не зрозуміло на підставі яких доказів, суд першої інстанції дійшов таких висновків про можливість звільнення останнього.
Зокрема, прокурор зауважує на те, що засуджений прибув до «Бориспільської виправної колонії №119» 17.08.2017 року, за час відбування покарання у вказаній уставної отримав 6 заохочень, постійно не працював, працевлаштований лише 2018 року в жовтні, на посаду різноробочого, свого виправлення він не довів, більш того своєї вини у вчиненні злочину, за яке відбуває покарання, а саме ч.2 ст. 156 КК України, не визнав, ні під час ухвалення вироку, ні під час відбування покарання.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, засудженого та захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, пояснення представника колонії, який також заперечував щодо апеляційної скарги, та характеризував засудженого з позитивної сторони, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
За змістом положень ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання ; Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно із п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» /далі Постанова Пленуму/ - умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, зокрема, при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Також, п. 17 зазначеної Постанови Пленуму регламентовано, судам під час судового розгляду у справах цієї категорії, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
При цьому, при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання необхідно враховувати поведінку засудженого за весь період відбуванням ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.
Як встановлено матеріалами клопотання, засуджений ОСОБА_9 у даному кримінальному провадженні засуджений 31.08.2016 року вироком Бородянського районного суду Київської області за ч.2 ст. 156 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 22.06.2017 року засудженому ОСОБА_9 відповідно до ч.2 ст.72 КК України зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку 1 день ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, за період з 1.09.2016 року по 22.06.2017 року.
З 03.08.2017 року відбуває покарання в ДУ «Бориспільска виправна колонія №119», за час відбування покарання характеризується позитивно, має 3 заохочення, згідно довідки Начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія №119» від 7.10.2019 року за вх. № 94055, стягнень не має.
Зокрема, представлені матеріали свідчать про те, що з жовтня 2018 року по квітень 2019 року засуджений ОСОБА_9 працевлаштований, за що отримував заробітну плату, в інших випадках засуджений залучався до безоплатної праці з благоустрою колонії, добросовісно ставиться до праці, вчасно виконує покладені на нього обов`язки, має сумлінну поведінку, дотримується правомірних відносин з персоналом колонії, виконує передбачені законом вимоги персоналу.
При оцінці поведінки засудженого, береться до уваги, що сумлінна поведінка, як передумова умовно-дострокового звільнення, - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й, крім того, - активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення до роботи, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.
Також, у відповідності до п. 1 згаданої вище Постанови Пленуму, умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.
З характеристики, наданої начальником установи виконання покарань, убачається, що адміністрація установи прийшла до переконання про те, що ОСОБА_9 своєю працею та сумлінною поведінкою довів своє виправлення.
Відтак, колегія суддів вважає, що у поведінці засудженого ОСОБА_9 дійсно наявна позитивна тенденція, що безумовно свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення.
У конкретному випадку, зважаючи на зазначені вище обставини, колегія суддів приходить до висновку про те, що засуджений ОСОБА_9 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, може бути звільнений від відбування покарання умовно - достроково.
З огляду на зазначене, колегія суддів не убачає підстав до скасування оскаржуваної прокурором ухвали суду першої інстанції та вважає цю ухвалу суду першої інстанції обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області залишити без задоволення.
Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2019 року , якою задоволено клопотання адміністрації ДУ «Бориспільска виправна колонія №119» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_9 , - залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, з дня отримання копії даної ухвали.

Судді:

___________ ____________ ___________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4