Справа №504/4202/18

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2019 року Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурорів Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Доброслав Лиманського району Одеської області матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Зоря Труда Комінтернівського району Одеської області, громадянина України, освіта середня, працюючого за наймом, офіційно неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого

ч.1 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

14.10.2018 року у вечірній час доби ОСОБА_5 знаходився на автобусній зупинці «Паустовського», що в межах Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області, де зупиняв попутний транспорт з метою доїхати додому в с.Першотравневе.

Біля 19:30 год. на жест ОСОБА_5 про зупинку, зупинився раніше йому незнайомий ОСОБА_6 , який керував належним йому автомобілем «Опель Омега» н/з НОМЕР_1 та погодився підвести до с.Першотравневе.

Перебуваючи в якості пасажира переднього сидіння вказаного автомобілю, слідуючи по автодорозі «Одеса-Вознесенськ-Новий Буг», ОСОБА_5 побачив мобільний телефон «AGMX-1 mini», що належить ОСОБА_6 , який знаходився біля сидіння, після чого в нього виник злочинний намір, направлений на викрадення чужого майна.

В той же вечір, біля 20 год., прибувши в с.Першотравневе Лиманського району Одеської області, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, із корисливих мотивів та переслідуючи ціль незаконного збагачення, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, розплатившись за проїзд, виходячи із автомобілю, таємно викрав вказаний мобільний телефон «AGMX-1 mini», вартістю 4350 грн., з сім-карткою оператора мобільного звязку «Київстар», з абонентським номером НОМЕР_2 , після чого з місця події зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми протиправними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 4350 грн.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині) фактично не визнав та пояснив, що в день та час, вказані в обвинувальному акті, він повертаючись з роботи зупинив попутній транспорт автомобіль під керуванням потерпілого ОСОБА_6 , щоб доїхати додому в с.Першотравневе Лиманського району Одеської області. Разом із ним була його цивільна дружина, а також ОСОБА_6 підібрав ще двох невідомих йому людей також із с.Першотравневе. Він сидів на передньому пасажирському сидінні біля водія, а всі інші позаду. По дорозі він заснув, а коли вони приїхали до місця, водій його розбудив. Він розрахувався, взяв свої речі і, як пізніше з`ясував, помилково, разом зі своїми речами забрав телефон ОСОБА_6 , який поклав до своєї барсетки, думаючи, що це його власний мобільний телефон. Наступного дня він виявив, що забрав чужий телефон, він намагався увімкнути телефон, щоб через соціальні мережі з`ясувати хто є власником, однак телефон розрядився. Через два дні до нього приїхали співробітники поліції, які повідомили про зникнення телефону ОСОБА_6 , на що він віддав їм цей телефон.

Незважаючи на вищевказану позицію ОСОБА_5 , його винуватість у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і підтверджується доказами, дослідженими судом, а саме:

-показаннями потерпілого ОСОБА_6 , допитаного в судовому засіданні, який підтвердив, що дійсно у вказаний день та час, повертаючись додому на своєму автомобілі, він на зупинці вул.Паустовського м.Одеси підібрав людей, які «ловили» попутній транспорт, а саме ОСОБА_5 з жінкою та іншу пару. ОСОБА_5 присів на переднє пасажирське сидіння, а всі інші позаду. По дорозі весь час ОСОБА_5 крутився на сидінні, він гадав, що той шукає гроші. В салоні автомобіля гучно грала музика, ОСОБА_5 не спав, він його в свою чергу не будив. ОСОБА_5 вийшов разом із жінкою на початку с.Першотравневе Лиманського району Одеської області. А інші чоловік із жінкою вийшли в кінці села, після чого він захотів подзвонити додому та виявив, що його мобільний телефон зник. Він став пригадувати, що його мобільний телефон лежав на передньому пасажирському сидінні, і одразу подумав, що його міг забрати ОСОБА_5 , сівши на нього. В подальшому він намагався подзвонити на свій телефон, однак той був ввімкнений, тому він гадає, що ОСОБА_5 вийняв з нього сім-картку. Проте, на його телефоні був встановлений додаток «Вайбер», який видалений не був, по якому співробітники поліції в подальшому відшукали його телефон. Вважає, що якщо б ОСОБА_5 випадково взяв мобільний телефон, то вчинив би дії для його повернення, а він навпаки користувався ним ще тиждень, доки його не викрили співробітники поліції;

-копією чеку про придбання ОСОБА_6 мобільного телефону, вартістю 4350 грн.;

-копією упаковки з характеристиками мобільного телефону AGM X-1 mini;

-заявою ОСОБА_5 про добровільну видачу слідчому викраденого ним мобільного телефону AGM X-1 mini разом із карткою оператора мобільного зв`язку « НОМЕР_2 »;

-протоколом огляду предмета від 15.11.2018р. з фото таблицею до нього, згідно якого було виявлено мобільний телефон AGM X-1 mini, imei НОМЕР_3 в корпусі чорного кольору, на задній частині корпусу зверху та знизу існують помаранчеві вставки, в середині на задній частині присутній напис «AGM», зверху «ІР68», на передній частині екрану пошкодження відсутні, по всій частині корпусу явних ознак пошкодження та деформації не виявлено;

В судовому засіданні не була допитана свідок ОСОБА_7 з причин того, що остання навмисно ввела суд в оману, пояснивши, що вона не є свідком у вказаному кримінальному провадженні, та була присутня в судових засіданнях, в тому числі під час допиту обвинуваченого, однак в подальшому судом було встановлено, що остання є безпосереднім свідок подій, допитувалася під час досудового розслідування.

Оцінюючи твердження обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що останній нібито помилково забрав телефон потерпілого, суд розцінює як спосіб захисту, обумовлений прагненням уникнути від кримінальної відповідальності.

Показання потерпілого ОСОБА_6 є логічними та послідовними, і узгоджуються з іншими доказами, зібраними у справі, які визнані належними та допустимими доказами. В свою чергу показання обвинуваченого ОСОБА_5 не виглядають переконливими. Суд враховує, що ОСОБА_5 , який як пояснив, виявив, що забрав чужий телефон, не намагався вчинити дії на повернення вказаного телефону власнику, декілька днів обвинувачений користувався даним телефоном, а в подальшому вказаний телефон був вилучений співробітниками поліції, що вказує на наявність умислу на таємне викрадення даного телефону.

При цьому суд розцінює поведінку свідка ОСОБА_7 співмешканки ОСОБА_5 , яка приховала від суду той, факт, що є свідком у справі та була присутня в судових засіданнях, в результаті чого не була допитана судом, як спосіб покращити становище ОСОБА_5 .

Крім того, суд звертає увагу і на те, що після промови прокурора ОСОБА_3 в судових дебатах, ОСОБА_5 в останньому слові вже пояснив, що визнає свою винуватість в повному обсязі, що на думку суду, відбулося під тиском неспростовних доказів та обумовлено побоюванням ОСОБА_5 отримати реальну міру покарання.

Таким чином, судом в повному обсязі досліджені докази, представлені сторонами обвинувачення (будь-які докази стороною захисту не надані), об`єктивний аналіз яких наданий у вироку в сукупності з усіма обставинами справи. Докази у справі узгоджуються між собою і підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні ним кримінального правопорушення в обсязі, встановленому судом у процесі судового розгляду.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину).

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка).

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винуватого, в тому числі матеріали наданої досудової доповіді, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд, зокрема, враховує посередню характеристику ОСОБА_5 за місцем проживання, те, що він раніше не судимий, скоїв умисне кримінальне правопорушення (злочин), яке відноситься до категорії середньої тяжкості, відповідно до ст.12 КК України.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до положень ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до положень ст.67 КК України, судом не встановлено.

За таких обставин, суд вважає необхідним обрати ОСОБА_5 міру покарання у виді арешту, передбачену санкцією ст.185 ч.1 КК України, оскільки його виправлення і перевиховання можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства.

Суд не вбачає можливості застосування ст.ст.75, 76 КК України та звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, як того просила прокурор в судових дебатах, оскільки ОСОБА_5 переховувався від суду, що свою чергу свідчить про можливість подальшого невиконання покладених на нього обов`язків.

Крім того, для запобігання ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, з метою виключення спроб вчинення інших кримінальних правопорушень, враховуючи, що ОСОБА_5 неодноразово не з`являвся в судові засідання, у зв`язку із чим був підданий примусовому приводу, суд вважає за необхідне, до вступу вироку в законну силу обрати обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеська установа виконання покарань (№21) Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України», оскільки обвинувачений перебуваючи на волі може переховуватися від органів пробації, чим перешкодити виконанню вироку суду.

Речові докази по справі, а саме: мобільний телефон «AGMX-1 mini», який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 необхідно вважати повернутим потерпілому ОСОБА_6 .

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Процесуальних витрат по справі немає.

Керуючись ст.ст.371-373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на 2 (два) місяці.

Обрати запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеська установа виконання покарань (№21) Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України», взявши його під варту в залі суду.

Початок строку відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 обчислювати з дня його фактичного затримання з 19 листопада 2019 року.

Речові докази по справі, а саме: мобільний телефон «AGMX-1 mini», який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 необхідно вважати повернутим потерпілому ОСОБА_6 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1