Справа № 463/2529/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/675/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Личаківського районного суду м.Львова від 19 червня 2019 року відносно ОСОБА_6

з участю прокурора ОСОБА_7 ,
представника потерпілої ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 19.06.2019 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в ромірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_9 30000 гривень відшкодування моральної шкоди, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про речові докази в кримінальному провадженні.

Згідно з вироком суду, 16 квітня 2018 року приблизно о 05-10 год. ОСОБА_6 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись поблизу будинку №10, що по вул.Римлянина у м.Львові, підійшов до автомобіля марки «Audi Q5», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, який був припаркований на тротуарі біля вищевказаного будинку та перебуває в користуванні і володінні ОСОБА_9 та маючи умисел на грубе порушення громадського порядку, ігноруючи елементарні прийняті в суспільстві правила моральності та доброчинності, демонструючи свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, протиставляючи себе оточуючим та виражаючи явну неповагу до суспільства, умисно грубо порушив громадський порядок, що супроводжувалося особливою зухвалістю та виразилося в тому, що він з хуліганських спонукань спочатку вдарявся головою об бокове скло, пізніше почав скакати по капоті та даху вказаного автомобіля, а потім підійшов до правого бокового дзеркала та руками почав по ньому наносити удари, в результаті чого відламав дане дзеркало. В подальшому обвинувачений проявляючи ще більшу агресію у свої вчинках підійшов до вищевказаного автомобіля з правої сторони та неодноразово хаотично наносив удари ногами по зазначеному автомобілю пошкодивши інші частини вищевказаного автомобіля. Мешканці будинку АДРЕСА_1 з метою зупинити протиправні дії ОСОБА_6 викликали працівників поліції, які в подальшому і затримали його.
Обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи вину, кваліфікацію дій та призначене покарання, просить в апеляційній скарзі вирок суду в частині вирішеного цивільного позову змінити, та в задоволенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди відмовити за недоведеністю.

На підтримання своїх апеляційних вимог обвинувачений зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення про стягнення моральної шкоди не врахував того, що потерпіла не надала докази понесених моральних страждань з приводу пошкодженого майна та порушеного нормального укладу життя, понесених матеріальних збитків, та не обґрунтувала причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями та виникненням конфліктних стосунків в її родині.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції обвинувачений підтримав подану апеляційну скаргу з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Прокурор та представник потерпілої заперечили проти апеляційної скарги сторони захисту, вважають вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим в частині вирішеного цивільного позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення прокурора, представника потерпілої та обвинуваченого, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в порядку ч.3 ст.349 КПК України зробив правильний висновок про винуватості у вчиненому обвинуваченим ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, винуватість останнього у вчиненні цього злочину та призначив покарання у відповідності до ст.65 КК України. І таке в апеляційній скарзі обвинуваченого не оспорюється.
У відповідності до ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно ст.1166, 1167 ЦК України, матеріальна та моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Суд апеляційної інстанції досліджуючи обставини кримінального провадження, встановив, що злочинними діями ОСОБА_6 була заподіяна матеріальна шкода майну, що перебувало у володінні потерпілої ОСОБА_9 , а тому не можливо говорити про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між заподіяною матеріальною шкодою та душевними страждання потерпілої у зв`язку з цим. Більше того, неочікувана для потерпілої заподіяна матеріальна шкода сама по собі порушила нормальний уклад життя та породила душевні страждання, які в подальшому були спрямовані відновлення пошкодженого майна.
А тому суд першої інстанції з врахуванням вимог розумності та справедливості дійшов до обґрунтованого переконання про задоволення цивільного позову в частині відшкодування заподіяної моральної шкоди і з цим погоджується суд апеляційної інстанції.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли безумовне скасування чи зміну вироку, судом апеляційної інстанції не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419, 426 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Вирок Личаківського районного суду м.Львова від 19 червня 2019 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції шляхом подання касаційної скарги на протязі трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: