Категорія: крим. Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження №0001079 за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16.05.2019, згідно якої відносно

ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимого;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.294 КК України, задоволено клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з моменту затримання.
встановив:
До слідчого судді надійшло клопотання від слідчого про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_9 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину активна участь у масових заворушеннях, що супроводжувалась насильством над особою, погромами, захопленням будівель або споруд, опором представникам влади із застосуванням предметів, які використовувалися як зброя.

Слідчий зазначив докази на яких ґрунтується клопотання, ризики за яких застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_9 неможливе.

Слідчий суддя визнав обґрунтованим клопотання слідчого та задовольнив його, посилаючись, що клопотання відповідає вимогам статті 183 кримінального процесуального кодексу України, а тримання під вартою є виправданим запобіжним заходом, який забезпечує належне і своєчасне здійснення досудового слідства.

Адвокат ОСОБА_7 просив в апеляційній скарзі скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову із застосуванням підозрюваному запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання або застосувати альтернативний запобіжний захід у виді мінімальної суми застави.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 також містять прохання про скасування судового рішення і обрання підозрюваному іншого запобіжного заходу не пов`язаного із позбавленням волі, посилаючись на відсутність ризиків та особу підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення і виступи в судових дебатах обох захисників, які підтримали доводи своїх апеляційних скарг; прокурора про необґрунтованість апеляційних скарг; дослідивши їх доводи та перевіривши матеріали кримінального провадження суд не знайшов підстав до скасування ухвали слідчого судді із наступних підстав.

Будь-який запобіжний захід застосовується лише в разі, якщо особа обґрунтовано підозрюється у скоєнні злочину.

Прохання в апеляції про застосування до ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, в свою чергу, є визнанням обґрунтованості підозри оголошеної йому.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до статті 177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам, серед іншого, переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, іншим чином вчинити інше кримінальне правопорушення.

Із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, що застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення розслідування кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях її застосування, якими є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які статтею 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності, як обґрунтованої підозри так і вищенаведених ризиків.

За правовими позиціями Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра" це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Наявність обґрунтованої підозри є обов`язковим елементом застосування запобіжного заходу на стадії досудового розслідування (досудового розгляду кримінальної справи), що також випливає з рішень Європейського суду з прав людини.

Зазначене свідчить про те, що на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя не може надавати оцінку "обґрунтованості підозри" в розрізі оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.

Тому суд не оцінює доводи сторони захисту щодо не доведення винуватості обвинувачених та виходить з наявності обґрунтованої підозри, що знайшла своє відображення та викладена в клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді.

Рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права та свободи підозрюваного має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним КПК України конкретним підставам і меті), що незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення за яким ОСОБА_9 оголошені підозри, вчинялось разом із іншими підозрюваними із застосуванням насильства та погрозами його застосування, що було підтверджено поясненням потерпілого та вилученими речовими доказами, в тому числі гільзами від патронів зі зброю, слідчий суддя керуючись вимогами пункту 1 частини 4 статті 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою мав право та обґрунтовано не застосував заставу.

На час розгляду клопотання підозри відносно ОСОБА_9 не скасовані та не змінені.

Суд не бере до уваги посилання в апеляційних скаргах захисників, що судом при прийнятті рішення про обрання запобіжного заходу не враховані обставини, передбачені статтею 178 КПК України, зокрема, даних про особу підозрюваного.

Перерахувавши в апеляційних скаргах сукупність обставин, передбачених конкретними пунктами зазначеної статті, які слідчий суддя має оцінювати, крім наявності ризиків, захисники не зазначили конкретних обставин, які із них слід було врахувати стосовно підозрюваного ОСОБА_9 .

При з`ясуванні зазначених обставин, в суді апеляційної інстанції, не було встановлено таких, які би впливали на визначення ОСОБА_9 іншого запобіжного заходу без позбавлення волі чи мінімального розміру застави, про що просили адвокати, оскільки такий незначний розмір не забезпечив би досягнення мети застосування запобіжного заходу та не забезпечив би виконання ним покладених обов`язків.

Наявність співмешканки, яка має неповнолітню дитину і частину власного житла, не засвідчує про міцність соціальних зв`язків підозрюваного та наявність у нього постійного місця проживання і утриманців, при тому, що надані матеріали кримінального провадження містять різні дані щодо місця реєстрації, проживання підозрюваного на території Київської області.

Апеляційному суду також не надано відомостей про постійне місце роботи або навчання ОСОБА_9 , про його бездоганну репутацію до затримання та про його достатній майновий стан за наявності якого підозрюваний міг би внести в рахунок застави кошти в розмірах наближених до максимальних, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України, визначеної щодо осіб підозрюваних у вчиненні тяжкого злочину.

Пункт 5 ч.2 ст.183 КПК України передбачає можливість застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.

Правова позиція Європейського суду з даного питання викладена у справі «Москаленко проти України» остаточне рішення від 20 травня 2010 року п.34. Передбачає, Суд вважає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою.

Аналогічна позиція викладена у рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» де зазначено, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає ніяких порушень при прийнятті рішення про обрання підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення заставив в його кримінальному провадженні.

Судове рішення відповідає вимогам статей 177, 178, 182, 183, 193, 196, 197 КПК України тому, підстав для його скасування судова колегія не вбачає.

Тому, керуючись ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2019 року щодо застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно з оригіналом:
Суддя: