Справа № 346/5433/19
Провадження № 1-кс/346/1913/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

Слідчий суддя ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
розглянув клопотання слідчого СВ Коломийського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Коломийської місцевої прокуратури, у кримінальному провадженні, внесеному 27.04.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000380 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів,-

ВСТАНОВИВ:
клопотання про арешт майна відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Слідчий його обґрунтовує тим, що 04.04.2019 року близько 12:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи на меті незаконне проникнення до житла, порушуючи ст. 30 Конституції України, згідно з якою кожному гарантується недоторканість житла, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду, замінив серцевину замку у вхідних дверях квартири АДРЕСА_2 за вказаною адресою, після чого проник в приміщення даної квартири, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_5 .

20.11.2019 року старшим слідчим Коломийського ВП ГУНП ОСОБА_6 на підставі ухвали слідчого судді проведено огляд вказаної квартири, під час якого вилучено серцевину замка вхідних дверей.

Враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення збереження речового доказу виникла необхідність в накладенні арешту на вилучене майно.
Слідчий в судове засідання не з`явилася, попередньо подала заяву про розгляд клопотання без її участі. Інші учасники не викликались відповідно до ч.2 ст.172 КПК України.
Дослідивши матеріали, додані до клопотання, приходжу до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, які є підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, а також є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Також, відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України є достатні підстави вважати, що вилучені речі є предметами та знаряддями вчинення злочину, крім того, зазначені речі можуть бути використані як доказ причетності до вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як вбачається з протоколу огляду від 20.11.2019 року такий огляд проведено в квартирі АДРЕСА_3 , під час якого вилучено вищевказану серцевину.

Згідно з постановою про визнання речовим доказом від 21.11.2019 року вилучене майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що є достатні підстави вважати, що вказані речі відповідають критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, і можуть бути використані як доказ в даному кримінальному провадженні.
За таких обставин з метою забезпечення збереження даного речового доказу на вищезгадану серцевину слід накласти арешт.
На підставі викладеного та, керуючись ст. ст. 27, 40, 87, 98, 107, 167, 168, 170-173 КПК України,-
У Х В А Л И В:
клопотання задовольнити.
З метою забезпечення збереження речового доказу накласти арешт на вилучену під час огляду місця події 20.11.2019 року серцевину замка вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 , належної ОСОБА_5 .
Ухвала підлягає негайному виконанню Коломийським відділом поліції ГУНП в Івано-Франківській області.
Ухвала може бути оскаржена через Коломийський міськрайонний суд до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення відповідно до п. 9 ч.1 ст.309, ст.395 КПК України.

Слідчий суддя: ОСОБА_1