ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2104/19 Справа № 205/3187/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2019 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, якою залишено без задоволення подання адміністрації колонії про умовно дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 , ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду як незаконну і необґрунтовану, оскільки суд не взяв до уваги те, що, відповідно до характеристики, наданої адміністрацією колонії, він характеризується позитивно, має заохочення, хворіє.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2019 рокузалишено без задоволення подання адміністрації колонії про умовно дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 .
Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, ОСОБА_8 раніше був неодноразово судимий за умисні тяжкі і середньої тяжкості злочини, при цьому один раз вже звільнявся умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі, однак належних висновків для себе не зробив, свою правову поведінку і відношення до суспільства не змінював, і маючи незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив умисні злочини, за які на даний час і відбуває покарання.

Відповідно до характеристики та матеріалів особової справи на ОСОБА_8 , за час відбування покарання засуджений характеризується позитивно, не працевлаштований в зв`язку з хворобою, за весь період відбування покарання у виді позбавлення волі мав лише 2 заохочення та 1 стягнення, а тому суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_8 не довів своє виправлення.

Також судом взято до уваги значний невідбутий засудженим строк покарання.

Заслухавши доповідь судді, засудженого та його захисника, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги засудженого, а ухвалу суду скасувати, як незаконну і необґрунтовану, та постановити нову ухвалу, застосувавши до засудженого положення ст. 81 КК України, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.
Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Розглядаючи подання про умовнодострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 , суд повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов вмотивованого висновку про відмову у застосуванні щодо засудженого умовно-дострокового звільнення від відбуття призначеного покарання, пославшись на те, що засуджений на цей час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.
Так, застосування положень ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду.

Відмовляючи у задоволенні подання, судом обґрунтовано враховано, що сумлінне виконання засудженим своїх прямих обов`язків, тобто наявність двох заохочень, позитивна характеристика не свідчить про належне і систематичне позитивне ставлення до праці, оскільки при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення враховуються дані у сукупності з усіма іншими обставинами за весь період перебування у виправній установі.

Судом також було враховано, що засуджений ОСОБА_8 за час відбування покарання характеризується позитивно, не працевлаштований у зв`язку із хворобою, мав одне стягнення 19 жовтня 2017 року, яке вже погашено, має два заохочення від 12 липня 2018 року та від 22 січня 2019 року (а. п. 3), однак засуджений відбуває покарання ще з 13 березня 2017 року та до цього не мав заохочень, що свідчить про те, що його заохочення не мають систематичного характеру.
Крім цього суд першої інстанції взяв до уваги те, що засуджений 23 березня 2012 року вже звільнявся умовно-достроково на невідбуту частину покарання, в період якої скоїв новий злочин.
Враховуючи викладене, судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про не доведення засудженим свого виправлення з посиланням на ті обставини, що за весь період відбування покарання не можна визнати поведінку ОСОБА_8 сумлінною, з чим погоджується колегія суддів.
Доводи апеляційної скарги засудженого щодо наявності заохочень та позитивної характеристики, підтверджується наданими матеріалами, але виконання засудженим своїх прямих обов`язків має враховуватись у сукупності з усіма іншими обставинами.

Посилання засудженого на те, що він хворіє та проходить курс лікування в лікувальному закладі при колонії не є безумовною підставою для застосування до нього вимог ст. 81 КК України.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні подання адміністрації установи щодо ОСОБА_8 , оскільки відсутні достатні підстави стверджувати, що ОСОБА_8 протягом строку відбування покарання довів своє виправлення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги засудженого не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, тому у задоволенні вимог його апеляційної скарги слід відмовити.
Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів і підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2019 року залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2019 рокущодо засудженого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4