Справа № 175/152/18
Провадження № 1-кп/175/14/18
Вирок

Іменем України

02 вересня 2019 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0001168 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, працюючого менеджером ТОВ «Інтранс», проживаючого за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, з середньою технічною освітою, розлученого, маючого малолітню доньку, непрацюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_2 , проживаючого по АДРЕСА_3 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився у м. Чернігів, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_4 , проживаючого у тому ж населеному пункті по АДРЕСА_5 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, ІПН НОМЕР_1 , з незакінченою вищою освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_6 , проживаючого у тому ж населеному пункті по
АДРЕСА_7 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

встановив:

26 липня 2017 року приблизно о 23.00 годині ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 знаходилися поблизу в`їзду до садового товариства «Рубін», розташованого на території смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області, де на пропозицію ОСОБА_14 вступили між собою у злочинну змову, спрямовану на таємне викрадення чужого майна.

З цією метою 27 липня 2017 року близько 00.30 години, залишивши автомобіль «ВАЗ-2115» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходився у користуванні ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_13 на автомобілі «Volkswagen-Polo» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який знаходився у користуванні останнього, направилися до будинку АДРЕСА_8 , а ОСОБА_12 залишився у автомобілі «ВАЗ-2104» реєстраційний номер НОМЕР_4 спостерігати за навколишньою обстановкою та очікувати на повідомлення від співучасників злочину про необхідність прибуття на місце події для вивезення частини викраденого майна.

Упевнившись у тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_10 , вчиняючи злочин повторно, разом із ОСОБА_16 і ОСОБА_17 за допомогою невстановленого органом досудового розслідування предмета пошкодили запірні пристрої одного з вікон будинку АДРЕСА_8 , через яке незаконно проникли всередину будинку, звідки діючи умисно, за попередньою змовою у групі з ОСОБА_18 , який у цей час спостерігав за навколишньою обстановкою, з корисливих мотивів, таємно викрали приналежне ОСОБА_19 майно, а саме: - мікрохвильову піч «LG MS 2041 C» білого кольору вартістю 1137,50 грн.,

-цепну електропилку «БРИГАДИР» вартістю 1231,13 грн.,

-індукційну панель «Valore Vbr-CIC-2,1 LED» вартістю 1515,80 грн.,

-витяжку «VENTOLUX Astro 60 BK (600)» вартістю 1286,79 грн.,

-тепловентилятор спіральний «UnderPrice FH-2010» вартістю

164,26 грн.,

-пральну машину «Indesit IWSC 4105» вартістю 2737,50 грн.

Усе викрадене майно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_13 склали на подвір`ї будинку, після чого ОСОБА_11 під`їхав до в`їзду в садове товариство, де повідомив ОСОБА_20 про необхідність їхати за ним.

Прибувши до будинку № 129 у садовому товаристві «Рубін» обвинувачені близько 04.00 години того ж дня завантажили вищезазначене майно до автомобілів «ВАЗ-2104» реєстраційний номер НОМЕР_4 , «ВАЗ-2115» реєстраційний номер НОМЕР_2 і «Volkswagen-Polo» реєстраційний номер НОМЕР_3 , на яких з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_21 матеріальну шкоду на загальну суму 8072,98 грн.

Крім того, 27 липня 2017 року приблизно о 04.00 годині ОСОБА_10 , перебуваючи на подвір`ї дачного будинку АДРЕСА_8 побачив моторолер, після чого у нього виник раптовий умисел на незаконне заволодіння зазначеним транспортним засобом.

З цією метою у вказаний час він, не повідомляючи про свій намір співучасників крадіжки ОСОБА_22 , ОСОБА_23 і ОСОБА_20 , діючи умисно, вчиняючи злочин повторно, за допомогою ключа запалення запустив двигун приналежного ОСОБА_19 моторолера «SYM» з номером двигуна НОМЕР_5 вартістю 11734,28 грн., на якому з місця скоєння злочину зник, тим самим незаконно заволодів зазначеним транспортним засобом, але реальних збитків не спричинив, оскільки моторолер повернуто потерпілому ОСОБА_24 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину фактично не визнав і пояснив, що наприкінці липня 2017 року приблизно о 16.00-17.00 годині йому зателефонував ОСОБА_12 і запропонував поїхати покупатися у водоймі у м. Підгородне. На його пропозицію він відповів, що зателефонує останньому коли буде вільним. Приблизно о 20.00 годині він перетелефонував ОСОБА_25 і у розмові дізнався, що його забере ОСОБА_11 , із яким він зустрівся приблизно о 22.00 годині та на автомобілі «ВАЗ-2115» під керуванням останнього вирушили у напрямку м. Підгородне, куди приїхали близько 23.00 години. Згодом на оговорене місце приїхав ОСОБА_13 на автомобілі «Volkswagen-Polo», а потім на автомобілі «ВАЗ-2104» і сам ОСОБА_12 , який запропонував їм допомогти перевезти речі родича чи знайомого, тим самим заробивши небагато грошей. Погодившись на цю пропозицію, він на автомобілі під керуванням ОСОБА_15 слідом за ОСОБА_18 вирушили у напрямку дачі. ОСОБА_13 на своєму автомобілі їхав останнім. У подальшому вони вчотирьох у дворі однієї з дач завантажили побутову техніку та інше майно до своїх автомобілів і поїхали у гараж на вул. Коксохімівській у м. Дніпрі, де усе вивантажили. Після цього вони вчотирьох покупалися у річці на косі на житловому масиві «Червоний камінь» і згодом роз`їхалися по власних домівках. Про те, що він вчинив крадіжку, дізнався після повідомлення йому підозри, оскільки вважав, що перевозить речі родича чи знайомого ОСОБА_26 . Будь-якого моторолера на місці події він не бачив і подальша доля викраденого майна йому невідома. Хто саме відчинив ворота дачі не знає, оскільки під час руху він із ОСОБА_16 відстали, а на дачу приїхали, коли ворота були вже відчинені та всі речі знаходилися у дворі. Вважає, що у суді ОСОБА_12 обмовив його.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 свою вину фактично не визнав і пояснив, що наприкінці липня 2017 року йому подзвонив ОСОБА_12 і запропонував заробити грошей шляхом перевезенням речей. Давши свою згоду, він на автомобілі «Volkswagen-Polo» приїхав під міст у м. Підгородне, де вже знаходилися ОСОБА_12 , ОСОБА_10 і ОСОБА_27 . Привітавшись, він на своєму автомобілі та ОСОБА_11 разом із ОСОБА_28 на автомобілі «ВАЗ-2115» поїхали слідом за автомобілем «ВАЗ-2104» під керуванням ОСОБА_26 . Коли він під`їхав до однієї дачі, у дворі бачив, як завантажують пральну машину та різні сумки у автомобілі «ВАЗ-2104» і «ВАЗ-2115». Йому у багажний відділ автомобіля завантажили картонну коробку із написом скло. У подальшому всі речі вони перевезли до одного гаражу, де їх вивантажили. Вважає, що у суді ОСОБА_12 обмовив його.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою вину фактично не визнав і пояснив, що у липні 2017 року йому зателефонував ОСОБА_10 і попросив за грошову винагороду звозити у м. Дніпродзержинськ. Після поїздки вони на автомобілі «ВАЗ-2115» приїхали у м. Підгородне з метою зустрітися з ОСОБА_18 , де за пропозицією ОСОБА_14 обговорили питання щодо перевезення речей знайомого останнього. Згодом до них під`їхав ОСОБА_29 . Після цього він разом із ОСОБА_18 і ОСОБА_17 прогулялися вулицями дачного кооперативу і знову повернулися на місце зупинки. ОСОБА_12 на автомобілі «ВАЗ-2104» поїхав першим, а вони всі слідом за ним. Втративши ОСОБА_20 з поля зору, він декілька хвилин блукав вулицями дачного кооперативу, а згодом після дзвінка ОСОБА_25 помітив у одному з дворів припаркований автомобіль «ВАЗ-2104». У цей двір він також заїхав, але за вказівкою ОСОБА_14 із салону транспортного засобу не виходив. Потім йому у багажне відділення завантажили різне майно, котре за вказівкою ОСОБА_14 він перевіз у гараж в районі пр. Петровського у м. Дніпрі, де від останнього отримав 200 грн. Під час слідчого експерименту деякі подробиці події він говорив за вказівкою слідчого, що не відповідають дійсності.

Обвинувачений ОСОБА_12 у суді свою провину визнав повністю та повідомив, що наприкінці липня 2017 року йому зателефонував ОСОБА_10 і запропонував заробити грошей шляхом перевезення крадених речей. Цього ж дня після роботи приблизно о 23.00 годині подзвонив ОСОБА_30 , який сказав йому їхати у м. Підгородне. Він узяв із собою покататися товариша ОСОБА_31 , з яким приїхав у обумовлене місце, де зустрівся з ОСОБА_28 і ОСОБА_16 , а згодом до них приєднався і ОСОБА_29 . Після цього ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_13 на автомобілі «Volkswagen-Polo» поїхали у невідомому напрямку, а йому ОСОБА_10 наказав залишатися на місці зустрічі. Приблизно через 3 години повернувся ОСОБА_11 , який наказав затерти брудом номерні знаки та їхати слідом за ним. Після цього, заїхавши у двір однієї дачі, в`їзні ворота якої відчинив ОСОБА_10 , де останній завантажив йому у багажник одну сумку та мікрохвильову піч. Потім за вказівкою ОСОБА_14 він поїхав на автобазу, де чекав на всіх близько години. Після цього на автобазу почергово приїхали ОСОБА_13 на автомобілі «Volkswagen-Polo», ОСОБА_10 на моторолері та ОСОБА_11 на автомобілі «ВАЗ-2115». Ввечері він отримав від ОСОБА_14 грошові кошти за викрадене майно. У вчиненому щиросердно кається.

Провина обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_23 і ОСОБА_20 у вчиненні вказаних судом діянь підтверджується наступними доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_19 , який у судовому засіданні пояснив, що 27.07.2017 року приблизно о 14.00 годині він приїхав до свого будинку АДРЕСА_8 , де виявив крадіжку приналежного йому майна. На одному з вікон невідомі зняли захисні ролети та шляхом віджиму вікна проникли всередину будинку, звідки викрали, окрім майна, викрадення якого інкримінується обвинуваченим, дуже велику кількість речей, факт викрадення яких він не зміг довести через відсутність документів. Також з території дачі з-під навісу був викрадений моторолер «SYM», який разом із технічним талоном транспортного засобу він придбав на ринку у м. Підгородне. Цей транспортний засіб при покупці мав номерний знак НОМЕР_6 , але йому невідомо чи є цей номер офіційним реєстраційним номером моторолера. Під час досудового розслідування цей моторолер і пральну машину «Indesit» йому повернули. Також зазначив, що надав слідчому міського відділу поліції диск із відеозаписами з камер відеоспостереження, котрі встановлені на одному з будинків у садовому товаристві. Цивільний позов не заявляв, оскільки бажає скоріше забути про дану подію. Вважає, що обвинувачені заслуговують на максимальне покарання, передбачене законом.

Показаннями свідка ОСОБА_32 , який у суді повідомив, що у липні 2017 року приблизно о 18.00 годині йому зателефонував його товариш ОСОБА_33 і повідомив про крадіжку побутової техніки, інструментів і інших приналежних потерпілому речей з території домоволодіння у садовому товаристві «Рубін». Також зі слів ОСОБА_34 у останнього викрали моторолер китайського виробництва «SYM» із номерним знаком 0001 синього кольору, котрий потерпілий придбав на ринку і користувався ним протягом 1,5 років. Цей моторолер під час досудового розслідування він упізнавав за фотознімками.

Аналогічними показаннями у суді свідка ОСОБА_35 .

Показаннями свідка ОСОБА_36 , який під час судового засідання пояснив, що наприкінці липня 2017 року він придбав у обвинувачених моторолер синього кольору з номерним знаком НОМЕР_7 та пральну машину. Ці особи приїхали до місця його проживання на автомобілі «Volkswagen». Грошові кошти у розмірі 4000 грн. він передав ОСОБА_37 . Приблизно у жовтні того ж року від працівників поліції він дізнався, що придбане майно є краденим, у зв`язку з чим моторолер і пральну машину вилучили за його заявою про добровільну видачу.

Показаннями свідка ОСОБА_38 , який у суді повідомив, що у липні 2017 року до нього звернулися ОСОБА_10 і ОСОБА_13 із запитаннями щодо осіб, які можуть у них придбати техніку. Оскільки він займається реалізацією лише мобільних телефонів, то порадив їм звернутися до його колеги ОСОБА_36 і надав контактний телефон останнього.

Показаннями свідка ОСОБА_39 , яка у суді пояснила, що під час проведення досудового розслідування вона приймала участь у даному кримінальному провадженні у якості слідчого та з обвинуваченим ОСОБА_16 за участю понятих проводила слідчий експеримент і перегляд відеозаписів. ОСОБА_11 усі відомості розповідав самостійно, без будь-яких підказок чи примусу, та після складання протоколів не мав ніяких зауважень. Зйомка під час слідчого експерименту здійснювалася безперервно і відеофіксація не призупинялася.

Показаннями свідка ОСОБА_40 , який у судовому засіданні пояснив, що він приймав участь у якості понятого під час перегляду відеозапису та проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_41 . Цей обвинувачений під час слідчого експерименту добровільно розповідав про обставини вчиненої крадіжки, що постійно фіксувалося на камеру мобільного телефону. Зупинки відеозапису під час запитань ОСОБА_15 він не бачив. Інші присутні працівники поліції стояли осторонь і не приймали участі у слідчій дії.

Аналогічними по суті показаннями у суді свідка ОСОБА_42 .

Показаннями експерта ОСОБА_43 , який у судовому засіданні підтвердив висновок експертного дослідження і пояснив, що при проведенні даної експертизи моторолера, у зв`язку з відсутністю реєстраційних документів КТС, він використовував надані вихідні дані та методику порівнянь з транспортними засобами, що мають аналогічні характеристики, а також інформацію, яка міститься у мережі Інтернет.

Матеріалами кримінального провадження № 0001168, а саме:

- рапортом старшого інспектора-чергового Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_44 від 27.07.2017 року, зареєстрованим у той же день у Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події під № 9744, із якого убачається, що цього дня зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_33 повідомив про крадіжку приналежного йому майна з будинку АДРЕСА_8 (т.1,а.к.п.4);
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 27.07.2017 року, в якому ОСОБА_33 повідомив, що у період часу з 19.00 години 26 липня до 14.00 години 27 липня 2017 року невідомі особи шляхом віджиму металопластикового вікна проникли до будинку АДРЕСА_8 , звідки скоїли крадіжку приналежного йому майна (т.1,а.к.п.5);
- протоколом огляду від 27.07.2017 року і фото-таблицями до нього, із яких убачається, що з письмового дозволу потерпілого у цей день з 15.32 години до 15.45 години у присутності понятих ОСОБА_45 і ОСОБА_46 проведено огляд домоволодіння на території ділянки АДРЕСА_8 . Оглядом установлено, що на вхідних дверях дачного будинку пошкоджений навісний замок і наявні сліди пошкоджень на металопластиковому вікні, у всіх кімнатах будинку порушена обстановка (т.1,а.к.п.6-15);
- протоколом огляду предметів від 20.10.2017 року, з якого убачається, що у цей день з 16.00 години до 16.30 години у присутності понятих ОСОБА_47 та ОСОБА_48 на території Дніпровського РВП проведено огляд пральної машини «Indesit» та моторолера «SYM», котрі на підставі заяви (без дати) добровільно видав свідок ОСОБА_49 (т.1,а.к.п.53,54-56);
- протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 20 жовтня та 28 листопада 2017 року (з додатками до них), згідно яких свідок ОСОБА_49 у присутності понятих упізнав, серед інших осіб, ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_14 і ОСОБА_20 як осіб, які привезли йому пральну машину «Indesit» і моторолер «SYM» (т.1,а.к.п.59-61,130-132,133-135,136-138,139-141);

- протоколами пред`явлення речей для впізнання від 21.10.2017 року (з додатками до них), із яких убачається, що у цей день у період часу з 10.00 години до 11.00 години у присутності понятих ОСОБА_50 і ОСОБА_51 потерпілий ОСОБА_33 за зовнішніми індивідуальними ознаками упізнав приналежні йому речі, а саме пральну машину «Indesit» і моторолер «SYM» (т.1,а.к.п.92-95,96-99);

- протоколами проведення слідчих експериментів від 26 жовтня та 07 грудня 2017 року, 09 січня 2018 року і відеозаписами цих слідчих дій, із яких убачається, що обвинувачені ОСОБА_12 і ОСОБА_11 у присутності понятих розповіли про обставини вчиненої ними у групі з ОСОБА_28 і ОСОБА_17 крадіжки (т.1,а.к.п.111-113,201-204,205;т.2,а.к.п.22-25,26);
- рапортом слідчого Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_52 від 26.10.2017 року, зареєстрованим у той же день у Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події під № 15041, із якого убачається, що під час досудового розслідування даного кримінального провадження було виявлено факт незаконного заволодіння ОСОБА_28 приналежного ОСОБА_21 моторолера «SYM»
з ділянки № НОМЕР_8 у садовому товаристві «Рубін» (т.1,а.к.п.114);
- протоколами пред`явлення речей для впізнання від 28.11.2017 року (з додатками до них), із яких убачається, що у цей день свідки ОСОБА_53 і ОСОБА_54 у присутності понятих за зовнішніми індивідуальними ознаками упізнали приналежний потерпілому ОСОБА_21 моторолер «SYM» синього кольору (т.1,а.к.п.144-147,150-153);

- висновком експерта № 4184 від 23.12.2017 року, із якого убачається, що станом на 26.07.2017 року загальна ринкова вартість майна, викраденого у ОСОБА_34 (згідно з обвинувальним актом) складає 8072,72 грн. (т.1,а.к.п.165-171);

- протоколами перегляду відеозапису від 06.12.2017 року та 09.01.2018 року, із яких убачається, що на цифровому носії інформації знаходяться файли з відеозаписами від 27.07.2017 року, де на проїзній частині дороги у м. Підгородне зафіксований рух трьох автомобілів «ВАЗ-2104» темного кольору, «ВАЗ-2115» чорного кольору і «Volkswagen-Polo» темного кольору, а також моторолеру. При перегляді відеозаписів обвинувачені ОСОБА_12 і ОСОБА_11 повідомили, що під час вчинення крадіжки цими автомобілями керували вони особисто та ОСОБА_29 . За кермом моторолеру перебував ОСОБА_55 . Суд вважає, що у протоколі від 09.01.2018 року допущена описка у написанні року його складання 2017 рік замість 2018 року (подія відбулася у липні 2017 року), що не впливає на його допустимість як доказу (т.1,а.к.п.176-178;т.2,а.к.п.17-19,20);

- висновком експерта № 318/17А від 29.12.2017 року (з додатками до нього), відповідно до яких станом на дату оцінки ринкова вартість аналогічного моторолера марки «SYM» становить 11734,28 грн. (т.1,а.к.п.240-250);

- речовими доказами, долученими до матеріалів кримінального провадження та переданими на відповідальне зберігання потерпілому (т.1,а.к.п.100,157,179).

Оцінивши зазначені докази, суд приходить до висновку про їх належність, допустимість і достовірність. Наведені докази повністю узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинувачених. Порушень вимог закону щодо відкриття доказів стороні захисту, суд не вбачає.

Європейський суд з прав людини у п.65 рішення по справі «Коробов проти України» зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Розглянувши повно і всебічно кримінальне провадження, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, перевіривши та оцінивши усі доводи учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що за обставин, викладених у обвинувальному акті (в редакції від 27 червня 2019 року), були вчинені кримінальні правопорушення, в яких обвинувачуються ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , і ці кримінальні правопорушення вчинені саме ними, та умисні дії ОСОБА_14 , ОСОБА_23 , ОСОБА_15 і ОСОБА_20 кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, а ОСОБА_28 також вчинене повторно; умисні дії ОСОБА_14 також кваліфікує за ч.2 ст.289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Доводи ОСОБА_14 , ОСОБА_23 і ОСОБА_15 про свою невинуватість, суд розцінює як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого тяжкого злочину, оскільки ці їх доводи спростовуються сукупністю вищенаведених доказів, насамперед послідовними показаннями співучасника злочину ОСОБА_26 .

Під час судового провадження обвинувачений ОСОБА_11 стверджував, що при проведенні з ним слідчого експерименту були грубо порушені вимоги КПК України в частині безперервності відеозапису і підказок слідчої щодо обставин злочину.

З метою перевірки цих тверджень судом переглянуто відеозапис слідчого експерименту і допитані слідча ОСОБА_39 та поняті ОСОБА_56 і ОСОБА_57 , тобто безпосередні учасники слідчого експерименту, які спростували показання ОСОБА_41 .

Оцінюючи показання, надані у суді свідком ОСОБА_58 , суд вважає, що цей свідок фактично підтвердив свою участь у якості понятого у слідчому експерименті з ОСОБА_16 , але плутався у деяких обставинах цієї слідчого дії, що по суті не впливає на належність і допустимість вказаного слідчого експерименту як доказу.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що протокол проведення слідчого експерименту від 09 січня 2018 року є належним і допустимим, а твердження ОСОБА_15 є безпідставними, розцінює їх як спробу уникнути самому і допомогти ОСОБА_30 і ОСОБА_59 уникнути кримінальної відповідальності за умисні тяжкі злочини.

У ході судового розгляду обвинувачені ОСОБА_10 і ОСОБА_13 наполягали на тому, що обвинувачений ОСОБА_12 з невідомих їм причин обмовляє їх.

У зв`язку з цим показання ОСОБА_20 ретельно перевірялися на предмет відповідності іншим фактичним даним, а стороні захисту була надана можливість детально допитати усіх учасників судового провадження щодо обставин кримінального провадження.

За результатами судового розгляду зазначені доводи ОСОБА_14 і ОСОБА_23 не знайшли об`єктивного підтвердження, спростовуються сукупністю досліджених доказів, у тому числі показаннями потерпілого ОСОБА_60 .

Аналіз показань обвинуваченого ОСОБА_20 свідчить про те, що вони повністю узгоджуються з доказами, покладеними судом в основу вироку. Його показання були послідовними у ході кримінального провадження і, на думку суду, логічно вписуються в картину події злочину. Обставин, які б могли бути мотивом обмови ОСОБА_14 і ОСОБА_23 , у ході судового розгляду не встановлено, а тому суд приходить до висновку про достовірність і об`єктивність його показань.

Окремої оцінки заслуговують показання свідка ОСОБА_31 , що були дані ним під час кримінального провадження.

Так, 22.12.2017 року ОСОБА_61 , який був попереджений слідчим про кримінальну відповідальність свідка за дачу завідомо неправдивих показань, повідомив, що 26.07.2017 року під час руху у м. Підгородне він чув, як ОСОБА_12 дзвонив ОСОБА_30 , після чого бачив, як вони зустрілися з ОСОБА_16 і про щось розмовляли. 27.07.2017 року близько 00.30 години до них під`їхав ОСОБА_13 , який разом із ОСОБА_28 і ОСОБА_16 на автомобілі «Volkswagen-Polo» поїхав у невідомому напрямку. ОСОБА_12 сів до салону автомобіля «ВАЗ-2104» і повідомив йому, що хлопців треба чекати. Приблизно о 04.00 годині до них повернувся ОСОБА_11 , який сів до салону свого автомобіля і наказав їхати за ним. Біля території однієї дачі ОСОБА_10 відчинив в`їзні ворота, після чого у дворі погрузив у багажне відділення автомобіля «ВАЗ-2104» якісь речі та вони удвох направилися на автобазу, яка належить батькові ОСОБА_62 . Приблизно через півгодини почергово на своїх автомобілях приїхали ОСОБА_11 і ОСОБА_13 , а ОСОБА_10 приїхав на синьому моторолері. Після розвантаження речей ОСОБА_12 відвіз його додому (т.1,а.к.п.237-239).

У суді свідок ОСОБА_63 , який знову попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань і будучи приведеним до присяги, повідомив, що 26.07.2017 року приблизно о 23.00 годині його із дому на автомобілі «ВАЗ-2104» забрав ОСОБА_12 щоб покататися. Потім вони удвох поїхали у напрямку м. Підгородне, де зупинилися та декілька годин спілкувалися у салоні автомобіля. Оскільки він випив коньяку, то згодом заснув на задньому сидінні, а прокинувся вже о 04.00 годині під час руху у напрямку дому. Про вчинену крадіжку дізнався від слідчого. Надані ним під час досудового розслідування показання не відповідають дійсності, оскільки в ніч з 26 на 27 липня ані інших обвинувачених, ані завантаження будь-яких речей у автомобіль «ВАЗ-2104» він не бачив. Протокол його допиту підписав за вказівкою слідчого.

Таким чином, у ході кримінального провадження зазначений свідок істотно змінив свої показання, заперечуючи конкретні обставини, що вказують безпосередньо на обвинувачених.

Суд зауважує, що показання ОСОБА_31 у суді суперечать сукупності наведених вище доказів і його ж показанням, що були дані у ході досудового розслідування, оскільки вони об`єктивно не підтверджуються і, на думку суду, є неспроможними, а тому суд не посилається на них у вироку.

Крім цього, оскільки система кримінального правосуддя істотною мірою залежить від суворого дотримання свідками обов`язку говорити правду і у зв`язку з цим, необхідністю пильного контролю за виконанням цього обов`язку з боку суду (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Х і Y проти Федеративної Республіки Німеччина від 02.03.1983 року), суд вважає необхідним ініціювати проведення досудового розслідування за даним фактом, вважаючи, що таке відверте порушення закону свідком ОСОБА_64 не повинно залишитись безкарним.

Під час судового розгляду захисник ОСОБА_4 заявила письмове клопотання про визнання недопустимими доказами компакт-диску біло-синього кольору і протоколів перегляду відеозаписів за участю обвинувачених ОСОБА_20 і ОСОБА_41 . Клопотання обґрунтовує тим, що 04.12.2017 року потерпілий ОСОБА_33 звернувся до слідчої Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_65 із заявою про долучення до матеріалів кримінального провадження диску із відеозаписами з камер відеоспостереження, котрі встановлені по АДРЕСА_9 . Однак, 17.11.2017 року прокурор ОСОБА_3 своєю постановою доручив проведення досудового розслідування даного кримінального провадження слідчому відділу Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області. У зв`язку з вищевикладеним слідча ОСОБА_66 не була уповноважена здійснювати будь-які процесуальні дії у даному кримінальному провадженні (т.1,а.с.п.176-177).

Ці посилання захисника ОСОБА_4 суд вважає необґрунтованими, оскільки заява потерпілого лише адресована слідчій ОСОБА_67 , тоді як зазначені захисником процесуальні дії у даному кримінальному провадженні здійснювала уповноважена особа - слідча Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_68 .

Разом з цим, судом установлено, що під час досудового розслідування було допущено ряд порушень вимог КПК України, що потягло недопустимість окремих доказів.

Так, у відповідності до припису ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийняті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухвалені судового рішення.

Згідно з ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Частиною 7 статті 228 КПК України передбачено, що фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню.
Однак, ці вимоги закону належним чином виконані слідчим не були.

Так, під час судового розгляду за клопотанням прокурора суд дослідив два протоколи пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 20 жовтня 2017 року (т.1,а.к.п.62-64,65-67). У кожному з цих протоколів, складених слідчою ОСОБА_69 , наявні фотознімки чотирьох осіб, серед яких фотознімки ОСОБА_20 (а.к.п.62) і ОСОБА_14 (а.к.п.65). Фотознімки інших осіб настільки неякісні, що на них взагалі не видно облич. Однак, не зважаючи на ці обставини, слідча ОСОБА_66 провела впізнання свідком ОСОБА_70 обвинувачених ОСОБА_20 і ОСОБА_62 .

Викладене свідчить про свідоме та грубе нехтування слідчою ОСОБА_69 вимог ч.7 ст.228 КПК України, оскільки під час упізнання свідок ОСОБА_49 завідомо для слідчої міг вказати лише на ОСОБА_20 і ОСОБА_14 , що фактично і відбулося.

Незважаючи на ці явні порушення закону, які під час підготовки письмового клопотання про дослідження доказів не міг не усвідомлювати прокурор ОСОБА_3 , останній послався на зазначені протоколи як на докази винуватості ОСОБА_20 і ОСОБА_62 .

З огляду на викладене та виходячи з вимог ч.2 ст.86, ч.1 ст.89 КПК України, суд визнає протоколи пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 20 жовтня 2017 року (т.1,а.к.п.62-64,65-67) недопустимими доказами, а тому виключає їх з доказової бази обвинувачення і не посилається на них у вироку.

Також суд не посилається у вироку та не оцінює інші матеріали кримінального провадження, досліджені за письмовим клопотанням прокурора від 05 травня 2018 року, оскільки даних щодо предмету доказування вони не містять (т.1,а.с.п.178-180).

Аналіз усіх доказів по справі дає суду підстави для висновку про повну доведеність вини обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_23 , ОСОБА_15 і ОСОБА_20 у вчиненні інкримінованих їм злочинів і необхідність призначення покарання, передбаченого законом.

З огляду на зазначене доводи захисників у судових дебатах про необхідність винесення виправдувального вироку щодо ОСОБА_14 і ОСОБА_23 судом залишаються поза увагою як необґрунтовані.

Під час судового провадження потерпілий ОСОБА_33 указував про те, що обвинувачені також викрали ще велику кількість приналежного йому майна. Такі ж показання дали й свідки ОСОБА_53 і ОСОБА_54 , про що їм відомо зі слів ОСОБА_60 .

Суд не приймає до уваги ці показання виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. За положеннями ч.4 цієї статті усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.

Обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні (ст.ст.91, 92 КПК України).

У рішенні по справі «Капо проти Бельгії» від 13.01.2005 року ЄСПЛ відзначив, що у кримінальних справах питання прийняття доказів належить досліджувати загалом у світлі пункту 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і вимагає воно, окрім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Отже, обвинувачення повинно довести «кожний факт», пов`язаний зі злочином, щоб «не існувало жодної розумної підстави для сумнівів». Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого по суті означає, що жодна з сумнівних обставин не може бути покладена в основу обвинувальних тез по справі, тобто воно висуває вимогу повної і безумовної доведеності обвинувачення. Ця вимога має на меті охорону законних інтересів обвинуваченого і служить гарантією досягнення істини у справі.

За приписом ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться

лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення…

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження (ч.3 ст.337 КПК України).

З урахуванням наведеного та обставин, що зазначені у обвинувальному акті, згідно з яким ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 не обвинувачуються у викрадені майна, про яке вказали потерпілий та свідки ОСОБА_53 і ОСОБА_54 , а також приймаючи до уваги, що під час судового провадження прокурор не змінив обвинувачення та не висунув додаткове обвинувачення в цій частині, суд, у відповідності з ч.3 ст.337 КПК України, не може вийти за межі обвинувального акту.

При визначенні виду і міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєних злочинів, обставини справи та особу кожного з обвинувачених:

- ОСОБА_10 один раз притягався до кримінальної відповідальності, але в порядку, передбаченому ст.89 КК України, вважається не судимим, на даний час притягається до кримінальної відповідальності за умисні корисні злочини, передбачені ч.2 ст.186, ч.3 ст.289, ч.2 ст.289 КК України, офіційно працевлаштований, за місцем проживання характеризується задовільно органом місцевого самоврядування та позитивно квартальним комітетом, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, знаходиться на диспансерному обліку у зв`язку з хронічними захворюваннями;

- ОСОБА_13 - раніше не судимий і не притягався до кримінальної відповідальності, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_71 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває;

- ОСОБА_11 - двічі притягався до кримінальної відповідальності за умисні злочини, але в порядку, передбаченому ст.89 КК України, вважається не судимим, фактично має сім`ю, зі слів - працює неофіційно, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває. З 18.11.2013 року перебуває під диспансерно-динамічним наглядом у лікаря-нарколога з діагнозом «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання інших стимуляторів, включно з кофеїном. Синдром залежності»;

- ОСОБА_12 - раніше не судимий і не притягався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_20 , суд визнає щиросердне каяття, повне визнання вини та активне сприяння у розкритті злочину, відносно ОСОБА_23 наявність малолітньої дитини. Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , суд не вбачає.

Обставин, що обтяжують покарання усіх обвинувачених, суд не вбачає.

Згідно з ч.1 і ч.2 ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з цих вимог закону і положень ст.ст.65-67 КК України, з урахуванням обставин справи і даних про особу ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , які раніше притягалися до кримінальної відповідальності, але не зробили належних висновків і вчинили умисні тяжкі злочини, а також думки прокурора і потерпілого щодо виду та міри покарання, суд вважає за необхідне призначити кожному з них реальне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 і ч.2 ст.289 КК України, при цьому ОСОБА_30 за правилами ч.1 ст.70 КК України, вважаючи, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для їх виправлення і попередження нових злочинів як ними, так і іншими особами.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст.ст.50, 65-67 КК України, з урахуванням обставин справи і даних про особу ОСОБА_23 , який вперше притягається до кримінальної відповідальності, але вчинив умисний тяжкий злочин проти власності, в якому не розкаявся та всіляко намагався уникнути покарання, а також з урахуванням думки прокурора та потерпілого щодо виду і міри покарання, суд вважає за необхідне призначити реальне покарання, пов`язане з позбавленням волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України, вважаючи, що таке покарання буде відповідати критеріям справедливості та буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_72 і попередження нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Виходячи з положень ст.ст.50, 65-67 КК України, з урахуванням обставин справи і даних про особу ОСОБА_20 , його другорядної ролі у вчиненні умисного тяжкого злочину проти власності, ставлення до наслідків цього злочину, а також з урахуванням думки прокурора щодо виду і міри покарання, суд вважає можливим призначити ОСОБА_25 покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із застосуванням ст.75 КК України, вважаючи, що таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для призначення йому реального покарання, про що просив потерпілий, який вважав, що усі обвинувачені заслуговують на суворе покарання.

Під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_30 запобіжний захід не обирався, оскільки він утримується під вартою по кримінальному провадженню № 0002848 і рахується за Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська (т.1,а.к.п.184-187).

20 жовтня 2017 року обвинуваченим ОСОБА_59 і ОСОБА_25 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави (т.1,а.к.п.87,91).

Частиною 11 ст.182 КПК України передбачено, що застава, яка не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Відповідно до повідомлення начальника ДУ «Дніпровська УВП(№ 4)» 24 жовтня 2017 року ОСОБА_20 звільнено з-під варти у зв`язку з внесенням застави у розмірі 32000 грн. (т.1,а.к.п.124). Однак, матеріали кримінального провадження не містять відомостей про особу, яка внесла заставу і реквізити документа, на підставі якого внесена застава. При судовому розгляді кримінального провадження такі відомості суду також не були надані. З огляду на ці обставини суд позбавлений можливості зазначити у вироку дані про особу, яка внесла заставу і реквізити документа про її внесення.

Відомості щодо внесення застави за ОСОБА_23 матеріали кримінального провадження не містять.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2018 року обвинуваченому ОСОБА_73 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії якого у ході судового провадження востаннє продовжено до 08 жовтня 2019 року.

Разом з тим, за час розгляду судом кримінального провадження ОСОБА_11 свою вину фактично не визнав, підтвердивши лише свою присутність на місці події, а отже наявний ризик переховування з метою уникнення покарання, у зв`язку з чим суд, виходячи з вимог п.1 ч.1 ст.177 КПК України, з метою запобігання цьому ризику, вважає необхідним змінити обраний запобіжний захід на тримання під вартою. Потерпілий ОСОБА_19 цивільний позов не заявляв.
Відповідно до ст.ст.122, 124 КПК України з обвинувачених підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення експертизи, які складають 320 грн., що підтверджується звітом про фактичні затрати на проведення експертизи № 4184 (т.1,а.с.п.164).

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст.100 КПК України.

Відповідно до ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Керуючись ст.ст.369, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України та піддати кримінальному покаранню:

- за ч.3 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців,

- за ч.2 ст.289 КК України - у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

Строк покарання обчислювати з 02 вересня 2019 року.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.

Строк покарання обчислювати з дня затримання по ухвалі слідчого судді, тобто з 20 жовтня 2017 року.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК

України та піддати кримінальному покаранню у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.

Строк покарання обчислювати з 02 вересня 2019 року.

До набрання вироком законної сили змінити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід із домашнього арешту на тримання під вартою, і взяти його під варту в залі суду негайно.

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання за умови, що на протязі двох років іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі пунктів 1, 2 ч.1, пункту 2 ч.2 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_9 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю заставу, внесену за ОСОБА_9 у розмірі 32000 (тридцять дві тисячі) гривень на депозитний рахунок № 7442 в ГУДКСУ м. Києва, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, , МФО 820172.

У рахунок відшкодування витрат на залучення експерта стягнути з обвинувачених ОСОБА_6 (ІПН невідомий), ОСОБА_7 (ІПН невідомий), ОСОБА_8 (ІПН невідомий), ОСОБА_9 (ІПН НОМЕР_1 ) з кожного по 80 (вісімдесят) гривень на користь держави (розрахунковий рахунок 4079 за ККД 24060300, код за , код банку (МФО) 899998, отримувач УК у Дніпровському районі /24060300/, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), призначення платежу: за проведення судово-товарознавчої експертизи № 4184 від 23 грудня 2017 року).

Пральну машину «Indesit» і моторолер «SYM», передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_19 по розписці від 21 жовтня 2017 року, - після набрання вироком законної сили залишити у його розпорядженні.

Арешт на вище перелічене майно, накладений за ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2017 року, - скасувати після набрання вироком законної сили.

Оптичні носії інформації із відеозаписами з камер відеоспостереження та слідчих експериментів від 07 грудня 2017 року та 09 січня 2018 року за участю обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , - зберігати в опечатаних конвертах при матеріалах кримінального провадження № 0001168.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченим і прокурору.

На вирок сторонами може бути подана апеляція до Дніпровського

апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення, а обвинуваченими ОСОБА_28 , ОСОБА_17 і ОСОБА_16 у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1