Справа № 466/8626/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 жовтня 2019 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

секретаря с/з ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження №0003426 від 06.10.2019 року про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, раніше неодноразово судимого, зокрема 10.12.2014 року Галицьким районним судом м. Львова за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу, який не сплатив, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 , будучи особою раніше судимою за вчинення умисного злочину проти власності, востаннє вироком Галицького районного суду м.Львова від 10.12.2014 за ч. 1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу, який не сплатив, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисний злочин проти власності.

Так, ОСОБА_6 , 05.10.2019, приблизно о 22.00 год., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, діючи повторно, переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, із кімнати вказаної квартири таємно викрав ноутбук марки «НР» сірого кольору з серійним номером СТ: W92С40ІВМ14144, з зарядним пристроєм до нього, загальною вартістю 9800 гривень, який належить потерпілій ОСОБА_4 , після чого покинув приміщення квартири із викраденим майном, чим спричинив останній матеріальну шкоду на суму 9800 гривень.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

В ході досудового розслідування укладена угода про примирення від 17.10.2019 року, між потерпілою ОСОБА_4 , з одного боку, та обвинуваченим у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , з іншого боку, на підставі ст. ст. 468, 469, 471 КПК України, за умовами якої обвинувачений погодився на повне визнання своєї винуватості та призначення йому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України в межах санкції за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі та згідно ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Так, із змісту даної угоди встановлено, що ОСОБА_6 беззастережно та в повному обсязі визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та наведені обставини вчинення цього правопорушення і зобов`язується беззастережно визнавати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 підтримавши угоду, повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та пояснив, що він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, відтак просить затвердити угоду, так як реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Потерпіла ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні просила затвердити угоду про примирення та пояснила, що на неї не чинився будь-який тиск при підписанні угоди. Жодних претензій до обвинуваченого не має.

Прокурор не заперечив щодо затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 від 17.10.2019 року.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, потерпілої, які просили затвердити угоду про примирення, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведена та його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Відтак суд вважає, що слід затвердити угоду про примирення між сторонами кримінального провадження з тих підстав, що така відповідає вимогам ст. 471 КПК України, обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, учасники судового провадження просять таку угоду затвердити, узгоджена сторонами міра покарання відповідає санкції ч. 2 ст. 185 КК України, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого ОСОБА_6 та укладення даної угоди між сторонами кримінального провадження було добровільним.

Підстав для відмови у затвердженні укладеної між сторонами угоди про примирення суд не вбачає.

Відповідно до вимог ст. 469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно ст. 471 КПК України, в угоді про примирення зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

У відповідності до ч.3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

З врахуванням вищевикладеного, підстав для відмови у затвердженні укладеної між сторонами угоди про примирення суд не вбачає.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Речові докази по справі, а саме: ноутбук марки «НР» сірого кольору з пошкодженим та подряпаним корпусом і зарядка до нього, серійним номером СТ: W92С40ІВМ14144, який знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_4 - слід повернути потерпілій ОСОБА_4 .

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374, 471, 474, 475 КПК України, суд

ухвалив:

затвердити угоду про примирення між сторонами кримінального провадження, яка укладена 17 жовтня 2019 року в м. Львові між потерпілою ОСОБА_4 , з однієї сторони, та обвинуваченим ОСОБА_6 , з другої сторони, в кримінальному провадженні, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003426 від 06.10.2019 року відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за умовами якої сторони погодились на повне визнання ОСОБА_6 своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначення ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі та застосувати до засудженого ОСОБА_6 ст.75 КК України, звільнивши останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін строком на 1 (один) рік.

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.

У відповідності до ст. 76 ч. 1 п.п. 1, 2 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 обов`язки, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до вимог ст. 76 ч. 3 п. 2 КК України зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України, раніше призначене ОСОБА_6 покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 10.12.2014 року за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 1190 грн. виконувати самостійно.

Речові докази по справі, а саме: ноутбук марки «НР» сірого кольору з пошкодженим та подряпаним корпусом і зарядка до нього, серійний номер СТ: W92С40ІВМ14144, який знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_4 - повернути потерпілій ОСОБА_4 .

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_1