У Х В А Л А

24.09.2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , представника власника майна ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу потерпілої ОСОБА_6 та її представника адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність старшого слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області та прокурора прокуратури Закарпатської області у кримінальному провадженні за № 0000023 від 19.03.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 388 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Потерпіла ОСОБА_6 та її представник адвокат ОСОБА_3 звернулися в суд із скаргою на бездіяльність старшого слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області та прокурора прокуратури Закарпатської області у кримінальному провадженні за № 0000023 від 19.03.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 388 КК України.

Скаргу мотивовано тим, що 19.03.2019 року потерпілою ОСОБА_6 та адвокатом, який представляє інтереси у даному кримінальному провадженні, заявлено клопотання про проведення певного обсягу слідчий дій. Постановою слідчого від 30.04.2019 року клопотання задоволено у повному обсязі, поряд з цим питання охорони майна, визнаного речовим доказом, та передачі на відповідальне зберігання не виконано.

18.06.2019 року дані неправомірні дії слідчого оскаржені прокурору, відповідь на яку до цього часу не надійшла, у той же час 20.06.2019 року слідчим винесено постанову про уточнення задоволених вимог клопотання від 19.03.2019 року, якою клопотання у частині передачі на відповідальне зберігання речових доказів земельної ділянки та будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , потерпілій ОСОБА_6 відмовлено.

08.07.2019 року потерпілою ОСОБА_6 та її представником адвокатом ОСОБА_3 подано скаргу на рішення та бездіяльність слідчого заступнику начальника ГУНП начальнику СУ ГУНП України в Закарпатській області, на яку до цього часу також не надійшла відповідь. У той же час постановою про відмову в задоволенні вимог, викладених в скарзі від 23.07.2019 року старшого слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 відмолено в черговий раз у задоволенні клопотання в кримінальному провадженні за № 0000023 від 21.03.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 388 КК України, щодо передачі на відповідальне зберігання стороні кримінального провадження - потерпілій ОСОБА_6 визнаних у відповідності до ст. ст. 98-100, 170 КПК України речовими доказами вказаного нерухомого майна.

Мотивами такого рішення є ті же помилкові судження, що відповідно до ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_8 накладено арешт на вказані об`єкти нерухомого майна, які згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно перебувають у власності ОСОБА_9 , із забороною розпорядження, але без заборони законних володільців права користування нерухомим майном до скасування арешту на майно у встановленому КПК порядку.

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 07.03.2019 року фактичним власником земельної ділянки та будівлі СТО, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник наголошує на тому, що ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться зокрема на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. На даний час таке рішення суду в матеріалах кримінального провадження відсутнє, тому у даному випадку власником майна є ОСОБА_9 . Таке право власності ОСОБА_9 у встановленому законом порядку не скасоване, а тому ОСОБА_9 є власником даного нерухомого майна, у зв`язку з чим ніби відсутні законні підстави у передачі на зберігання вказаного нерухомого майна потерпілій ОСОБА_6 .

Дані мотиви відмови слідчого у задоволенні клопотання є безпідставними, а прийняте рішення незаконним, у той же час бездіяльність з цього приводу процесуального прокурора та керівника органу досудового розслідування є недопустимою.

Зокрема, розслідування даного кримінального провадження проводиться майже півтора року. У ході розслідування кримінального провадження встановлені очевидні факти протиправного заволодіння майном потерпілих. Встановлено, що протягом серпня 2006 - травня 2012 років ОСОБА_10 заключав декілька договорів позики із акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» на загальну суму понад 300 тисяч доларів США. При цьому, вводячи в оману компаньйонів щодо використання кредитних коштів на спільну підприємницьку діяльність, схилив ОСОБА_6 та ОСОБА_11 на заключення договору іпотеки майна, що належало їм на праві власності. У подальшому отримані грошові кошти використав не за призначенням, а на свої власні потреби: придбання автокранів та іншої техніки, а виручені кошти від такої підприємницької діяльності витрачав на власний розсуд, тим самим штучно утворюючи кредиторську заборгованість. У той же час, втягнуті у злочинну діяльність посадові особи банку, протягом усього періоду кредитування не контролювали цільове використання отриманих кредитних коштів та своєчасність їх погашення заборгованості, не вживали заходів щодо звернення стягнення на придбане за кредитні кошти особисте майно ОСОБА_10 за відповідним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 06.04.2016 року. Поряд з цим, діючи в інтересах останнього, у подальшому, оформили завідомо фіктивний договір факторингу від 29.09.2017 року, згідно з яким ПАТ «Укрсоцбанк» відступило ТОВ «Фінансова компанія Інвест-кредо» вимоги за кредитним договором, укладеним з боржником ОСОБА_10 , за яким передали товариству право на розпорядження іпотечним майном без відповідного погашення виниклої заборгованості.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_10 разом із представниками ПАТ «Укрсоцбанку» , через підставну особу («кума позичальника кредиту») ОСОБА_9 29.09.2017 року оформили фіктивний договір факторингу (цесії) із згаданим ТОВ «Фінансова компанія Інвест-кредо», згідно з яким, в порушення цивільного законодавства України, де фізична особа категорично не може переймати на себе функції банку та право вимоги замість банків іпотечного майна, ніби викупили борги ОСОБА_10 у ПАТ «Укрсоцбанку». У той же час, без вимоги погашення боргових зобов`язань останнім, ОСОБА_9 пред`явив претензію на повернення йому 440000 доларів США ОСОБА_6 та ОСОБА_11 власниками іпотечного майна.

Після чого, у червні 2018 року ОСОБА_9 , усвідомлюючи про заборону щодо вчинення любих нотаріальних дій із спірним майном, не законно, при сприянні державного реєстратора ОСОБА_12 із центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Мукачівської міської ради, здійснив на підставі згаданого фіктивного договору перереєстрацію на себе частини іпотечного майна, яка належала ОСОБА_11 . А в подальшому, ігноруючи заборону суду (попри наявності двох арештів) , ОСОБА_9 21.06.2018 року, через нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_13 здійснив протиправно також перереєстрацію земельної ділянки та майна, яке належить ОСОБА_6 та ОСОБА_11 . При цьому, нотаріус ОСОБА_13 , в порушення ч. 3 ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зловживаючи своїми правами здійснила реєстраційні дії не перевіривши відповідність заявлених прав і поданих документів ОСОБА_9 , оскільки ст. 1054 ЦК України не передбачено фізичну особу на стороні кредитодавця в кредитних відносинах. Не провела відповідну оцінку майна на момент реєстрації, зокрема згідно з ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності , що загалом призвело до спричинення істотної шкоди охоронюваним законом правам ОСОБА_6 та ОСОБА_11 . У подальшому, при сприянні реєстраторів та інших осіб ОСОБА_9 , перешкоджаючи законній підприємницькій діяльності ОСОБА_6 , протиправно захопив його, а потерпіла ОСОБА_6 продовжує сплачувати податки за експлуатацію майна, оренду землі, електроенергію, тощо.

З метою захисту своїх майнових прав, закріплених ст. 41 Конституції України, де вказано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право власності є непорушним, ОСОБА_6 та ОСОБА_11 звернулися у правоохоронні органи з відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення стосовно незаконного заволодіння вказаними вище особами їх майном.

Вважає, що за таких обставин твердження старшого слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області про те, що відповідно до ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_8 накладено арешт на вказані об`єкти нерухомого майна, які згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно перебувають у власності ОСОБА_9 , із забороною розпорядження, але без заборони законних володільців права користування нерухомим майном до скасування арешту на майно у встановленому КПК порядку і тим самим не дає можливості для передачі їх на зберігання потерпілим, є безпідставними.

Також заявник вказує, що цинічними є також слова слідчого щодо «законного власника майна» ОСОБА_9 по відношенню до потерпілого, який звернувся в правоохоронні органи саме за захистом свого порушеного конституційного права власності на це майно. При цьому законодавець у ст. 321 ЦК України наголошує про непорушність права власності , у той же час особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом, що і передбачають згадані вище норми кримінального процесуального законодавства. Тому, вжиті заходи до забезпечення кримінального провадження є не достатніми, оскільки сам факт накладення арешту на майно, яке визнано речовим доказом, не забезпечує його схоронність, можливість знищення чи розтрати і тим самим втрати стороною обвинувачення важливого доказу. Більше того, законодавець ввів кримінальну відповідальність, передбачену ст. 388 КК України, як незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, заставленого майна, яке описано чи підлягає конфіскації. При цьому відповідальність за розтрату, відчуження, приховування, підміна, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт, із заставленим майном або майном, яке описано чи порушення обмеження права користування таким майном, здійснене особою, якій це майно ввірене.

Звертає увагу, що у відповідності до ст. 55 КПК України потерпілий має право на забезпечення безпеки щодо себе та свого майна, на відшкодування завданої шкоди, а тому передача речових доказів для охорони з попередженням про кримінальну відповідальність потерпілому є одною із конституційних гарантій потерпілого про забезпечення права відшкодування шкоди, завданої злочином.

Клопотання, заявлене потерпілою та її представником 19.03.2019 року, яке задоволено постановою слідчого від 30.04.2019 року, фактично залишено без розгляду. До цього часу не проведено жодних слідчих дій, вказаних у пунктах 1-6.

На підставі викладеного, а також приймаючи до уваги, що клопотання заявлене потерпілою та її представником у вказаному кримінальному провадженні від 19.03.2019 року в порядку ст. 220 КПК України в переважній більшості залишено без виконання, подальші скарги з цього приводу прокурору і керівнику досудового розслідування залишені без розгляду, а прийняте рішення у частині відмови у його задоволенні є незаконними, розслідування даного кримінального провадження здійснюється тривалий період часу, а тому просять:

поновити строк на оскарження бездіяльності слідчого у не виконанні слідчих дій задоволеного клопотання від 19.03.2019 року, та скасуванні незаконних рішень слідчого від 20.06.2019 року щодо уточнення задоволених вимог клопотання від 19.03.2019 року та від 23.07.2019 року про відмову у задоволенні вимог викладених у скарзі.

скасувати постанову від 20.06.2019 року старшого слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області: про уточнення задоволених вимог клопотання від 19.03.2019 року; постанову від 23.07.2019 року про відмову в задоволенні вимог викладених у скарзі від 23.07.2019 року;

зобов`язати слідчого забезпечити належну охорону речових доказів у даному кримінальному провадженні щодо нерухомого майна, реєстраційний номер 01, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме будівлі станції технічного обслуговування, автомийки і магазину загальною площею 905,8 кв.м. та земельної ділянки, на якій розташоване вказане майно, у відповідності до Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.02.2012 року № 1104;

вирішити питання передачі речових доказів (ввірення) його, з метою належного збереження, потерпілій стороні кримінального провадження ОСОБА_6 , попередивши її про кримінальну відповідальність за можливі незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт;

зобов`язати слідчого виконати клопотання потерпілого та його представника від 19.03.2019 року у частині задоволених ним вимог у стислі терміни, зокрема:

внести відомості: щодо незаконного отримання в акціонерному комерційному банкові соціального розвитку «Укрсоцбанк» кредитних коштів ОСОБА_10 та подальшого їх неправомірного використання у Єдиний реєстр досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 222 КК України, тобто факту шахрайства з фінансовими ресурсами, надання завідомо неправдивої інформації банкам або іншим кредиторам з метою одержання кредитів у разі відсутності ознак злочину проти власності, за кваліфікуючою ознакою: ті ж самі дії, якщо вони вчинені повторно або завдали великої матеріальної шкоди; щодо незаконної перереєстрації державним реєстратором та нотаріусом речових прав на нерухоме майно: реєстраційний номер 01 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме будівлі, станції технічного обслуговування, автомийки і магазину загальною площею 905,8 кв.м. по АДРЕСА_2 та земельної ділянки, що належали ОСОБА_6 і ОСОБА_14 за ч. 3 ст. 365-2 КК України, тобто зловживання повноваженнями особами, які надають публічні послуги повноваженнями нотаріуса, суб`єктом державної реєстрації прав з метою отримання неправомірної вигоди, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам або інтересам окремих громадян за кваліфікуючою ознакою, що спричинило тяжкі наслідки;

кримінальні провадження об`єднати із кримінальним провадженням за № 0000023 від 21.03.2018 року;

у відповідності до ст. ст. 159-166 КПК України здійснити тимчасовий доступ до документів, що знаходяться в ПАТ «Укрсоцбанку» (правонаступників) кредитних справ щодо оформлення валютних коштів ОСОБА_10 та подальший їх рух;

документів, що підтверджують погашення кредиторської заборгованості за договором-факторингу;

в нотаріальній конторі нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_13 щодо реєстрації нерухомого майна-іпотеки, що належало на праві власності ОСОБА_6 та ОСОБА_11 :

державного реєстратора ОСОБА_12 із центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Мукачівської міської ради щодо реєстрації нерухомого майна-іпотеки, що належало на праві власності ОСОБА_6 та ОСОБА_11 ;

у ТОВ «Фінансова компанія Інвест-кредо» документів щодо укладення договору факторингу від 29.09.2017 року, згідно з яким ПАТ «Укрсоцбанк» відступило ТОВ «Фінансова компанія Інвест-кредо» вимоги за кредитним договором, укладеним з боржником ОСОБА_10 , за яким передали товариству право на розпорядження іпотечним майном без відповідного погашення виниклої заборгованості та подальшого укладення договору цесії із громадянином ОСОБА_9 ;

у приватному підприємстві «Експерт-центр» м. Ужгород, вул. Собранецька, 45/9, договору від 05.12.2017 року про проведення експертизи оцінки ринкової вартості земельної ділянки площею 0,0843 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та вартості спірного майна: станції технічного обслуговування, автомийки і магазину загальною площею 905,8 кв.м. по АДРЕСА_2 від 08.12.2017 року, ніби заключеного від імені ОСОБА_14 ;

по обставинам оформлення кредитних угод, видачі готівкових коштів ОСОБА_10 , контролю за їх цільовим використанням та своєчасним їх поверненням як і подальшим не вжиттям заходів щодо погашення заборгованості за рішенням суду допитати працівників (колишніх) відділення «Укрсоцбанку»;

допитати (опитати) працівників банку, що заключали договір факторингу від 29.09.2017 року, згідно з яким ПАТ «Укрсоцбанк» відступило ТОВ «Фінансова компанія Інвест-кредо» вимоги за кредитним договором, та відповідно керівника вказаного товариства;

доручити проведення перевірки ДФС в Закарпатській області дотримання податкового законодавства підприємцем ОСОБА_10 при використанні кредитних коштів та проведенні підприємницької діяльності за вказаний період;

встановити граничний двохмісячний термін для виконання вимог кримінального процесуального законодавства щодо об`єктивного розслідування справи та прийняття остаточних процесуальних рішень.

Ухвалою слідчого судді від 12.09.2019 року поновлено строк на звернення із даною скаргою до суду та призначено розгляд скарги у відкритому судовому засіданні.

Представник заявника ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні вимоги скарги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі зі наведених у ній мотивів.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні поданої скарги, вважаючи таку безпідставною.

Представник власника майна ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив проти скарги.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши скаргу та дослідивши матеріали, які додані до неї, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; 10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; 11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в рамках об`єднаного кримінального провадження № 0000023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 388, ч. 3 ст. 185, ст. 356 КК України.

Згідно з ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.09.2019 року (справа № 308/9810/18), оприлюдненою в Єдиному державному реєстрі судових рішень, продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 21.03.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 388, ч. 3 ст. 185, ст. 356 КК України, на дванадцять місяців.

Як вбачається з матеріалів справи, потерпіла ОСОБА_6 та її представник адвокат ОСОБА_3 звернулися до прокурора у кримінальному провадженні, прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Закарпатської області ОСОБА_15 , старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Закарпатській області ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні за № 0000023 від 21.03.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 388 КК України, з клопотанням в порядку 220 КПК України від 19.03.2019 року, згідно з яким просили:

1. Внести відомості: щодо незаконного отримання в акціонерному комерційному банкові соціального розвитку «Укрсоцбанк» кредитних коштів ОСОБА_10 та подальшого їх неправомірного використання у Єдиний реєстр досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення за ст. 222 ч. 2 КК України, тобто факту шахрайства з фінансовими ресурсами; надання завідомо неправдивої інформації банкам або іншим кредиторам з метою одержання кредитів, у разі відсутності ознак злочину проти власності, за кваліфікуючою ознакою: ті ж самі дії, якщо вони вчинені повторно або завдали великої матеріальної шкоди; щодо незаконної перереєстрації державним реєстратором та нотаріусом речових прав на нерухоме майно: реєстраційний номер 01 за адресом АДРЕСА_1 , а саме будівлі, станції технічного обслуговування, автомийки і магазину загальною площею 905,8 кв.м. по АДРЕСА_2 , та земельної ділянки, що належали ОСОБА_6 і ОСОБА_11 за ст. 365-2 ч. 3 КК України, тобто зловживання повноваженнями особами, які надають публічні послуги повноваженнями нотаріуса, суб`єктом державної реєстрації прав з метою отримання неправомірної вигоди, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам або інтересам окремих громадян за кваліфікуючою ознакою, що спричинило тяжкі наслідки.

2. Кримінальні провадження об`єднати із кримінальним провадженням № 0000023 від 21.03.2018.

3. У відповідності до ст. ст. 159-166 КПК України здійснити тимчасовий доступ до документів, що знаходяться в ПАТ «Укрсоцбанку» (правонаступників): кредитних справ щодо оформлення валютних коштів ОСОБА_10 та подальший їх рух; документів, що підтверджують погашення кредиторської заборгованості за договором-факторингу; нотаріальній конторі нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_13 щодо реєстрації нерухомого майна-іпотеки, що належало на праві власності ОСОБА_6 та ОСОБА_11 ; державного реєстратора ОСОБА_12 із центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Мукачівської міської ради щодо реєстрації нерухомого майна-іпотеки, що належало на праві власності ОСОБА_6 та ОСОБА_11 ; у ТОВ «Фінансова компанія Інвест-кредо» документів щодо укладення договору-факторингу від 29.09.2017 року, згідно з яким ПАТ «Укрсоцбанк» відступило ТОВ «Фінансова компанія Інвест-кредо» вимоги за кредитним договором, укладеним з боржником ОСОБА_10 , за яким передали товариству право на розпорядження іпотечним майном без відповідного погашення виниклої заборгованості та подальшого укладення договору цесії із ОСОБА_9 ; у приватному підприємстві «Експерт-центр» м. Ужгород, вул. Собранецька, 45/9, договору від 05.12.2017 року про проведення експертизи оцінки ринкової вартості земельної ділянки площею 0,0843 га, яка знаходиться за адресом: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Перемоги, 141/1, та вартості спірного майна станції технічного обслуговування, автомийки і магазину загальною площею 905,8 кв.м. по АДРЕСА_2 , від 08.12.2017 року, ніби заключеного від імені ОСОБА_11 .

4. По обставинам оформлення кредитних угод, видачі готівкових коштів ОСОБА_10 , контролю за їх цільовим використанням та своєчасним їх поверненням як і подальшим не вжиттям заходів щодо погашення заборгованості за рішенням суду допитати працівників (колишніх) відділення «Укрсоцбанку».

5. Допитати (опитати) працівників банку, що заключали договір-факторингу від 29.09.2017 року, згідно з яким ПАТ «Укрсоцбанк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-кредо» вимоги за кредитним договором, та відповідного керівника вказаного товариства.

6. Доручити проведення перевірки ДФС в Закарпатській області дотримання податкового законодавства підприємцем ОСОБА_10 при використанні кредитних коштів та проведенні підприємницької діяльності за вказаний період.

7. Опитати з питань незаконних реєстрацій іпотечного майна, що належало на праві власності ОСОБА_6 та ОСОБА_11 державного реєстратора ОСОБА_12 із центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Мукачівської міської ради та нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_13 .

8. У відповідності до ст. ст. 98-100, 170 КПК України визнати нерухоме майно, реєстраційний номер 01 за адресом: АДРЕСА_1 , а саме будівлі станції технічного обслуговування, автомийки і магазину загальною площею 905,8 кв.м. та земельної ділянки, на якій розташоване вказане майно, що належало та протиправно вибуло із власності ОСОБА_6 і ОСОБА_11 речовими доказами у справі та накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів.

9. У відповідності до п. 2 ст. 100, п. 19 ст. 3 КПК України передати на відповідальне зберігання вказані речові докази стороні кримінального провадження потерпілій ОСОБА_6 .

Постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 про задоволення заявленого клопотання від 30.04.2019 року задоволено клопотання, заявлене 19.03.2019 року захисником ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 19.03.2018 року.

Вказана постанова мотивована тим, що оцінивши доводи, викладені в клопотанні, орган досудового слідства дійшов до рішення в частковому задоволенні клопотання. В ході досудового розслідування було проведено наступні слідчі дії: отримано ухвалу суду, проведено тимчасові доступи та вилучено матеріали реєстраційних справ, щодо перереєстрації нерухомого майна, а саме будівлі та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , вчиненої державним реєстратором ОСОБА_12 та приватним нотаріусом ОСОБА_13 ; визнано речовим доказом земельну ділянку та будівлю за адресою: АДРЕСА_2 ; накладено арешт на земельну ділянку та будівлю за адресою: АДРЕСА_2 ; проведено тимчасовий доступ до матеріалів судової справи та вилучено оригінал підробленого договору поруки; призначено та долучено висновок комплексної оціночно-земельної та оціночно-будівельної експертизи; відібрано пояснення та зразки почерку від державного реєстратора ОСОБА_12 ; відібрано пояснення та зразки почерку від приватного нотаріуса ОСОБА_13 ; призначено та долучено висновки почеркознавчої експертизи щодо підписів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 . Разом з тим, у постанові повідомлено, що органом досудового розслідування проводяться заходи щодо задоволення й інших вимог, які були заявлені в клопотанні, про виконання яких адвоката ОСОБА_3 буде повідомлено додатково.

У подальшому потерпіла ОСОБА_6 звернулася до заступника прокурора Закарпатської області з клопотанням від 18.06.2019 року, згідно з яким просила доручити підлеглим працівникам перевірити повноту слідства та причини його малоефективності, неналежного розгляду клопотання, заявленого в її інтересах.

20.06.2019 року старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 винесено постанову про уточнення задоволення вимог клопотання від 19.03.2019 року, відповідно до якої клопотання, заявлене 19.03.2019 року захисником ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 19.03.2018 року, задоволено частково. У задоволенні вимоги, викладеної у клопотанні захисника ОСОБА_3 від 19.03.2019 року, щодо передачі на відповідальне зберігання речових доказів земельної ділянки та будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , потерпілій ОСОБА_6 , відмовлено. Постанову старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 про задоволення заявленого клопотання від 30.04.2019 року постановлено вважати такою, що частково задовольнила вимоги, заявлені в клопотанні захисника ОСОБА_3 від 19.03.2019 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 19.03.2018 року.

Зазначену постанову мотивовано тим, що 30.04.2019 року слідчим СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 винесено постанову про задоволення заявленого клопотання та зазначено вимоги, викладені в клопотання, які були задоволені. Разом з тим, у вимогах, заявлених в клопотанні потерпілої ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_3 від 19.03.2019 року, а саме в п. 9, наявна вимога щодо передачі у відповідності до п. 2 ст. 100, п. 19. ст. 3 КПК України, на відповідальне зберігання речових доказів земельної ділянки та будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , стороні кримінального провадження потерпілій ОСОБА_6 . Слідчий дійшов висновку, що дана вимога, заявлена в клопотанні, не підлягає задоволенню з тих причин, що відповідно до ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_8 накладено арешт на об`єкт нерухомого майна, який згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно перебуває у власності ОСОБА_9 , а саме на земельну ділянку під кадастровим номером :17:003:0071, площею 0,0843 га, та будівлю СТО загальною площею 905,8 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , із забороною розпорядження, але без заборони законних володільців права користування нерухомим майном до скасування арешту на майно у встановленому КПК порядку. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 07.03.2019 року фактичним власником земельної ділянки та будівлі СТО, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З посиланням на ст. 321 ЦК України слідчий зазначив, що ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться зокрема на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. На даний момент таке рішення суду в матеріалах кримінального провадження відсутнє, тому в даному випадку власником майна є ОСОБА_9 . Право власності ОСОБА_9 у встановленому законом порядку на даний момент не скасоване, а тому ОСОБА_9 є власником даного нерухомого майна. У зв`язку з вищенаведеним, слідчий зауважив, що відсутні законні підстави у передачі на зберігання нерухомого майна, а саме земельної ділянки та будівлі СТО, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , на зберігання стороні кримінального провадження потерпілій ОСОБА_6 .

Потерпіла ОСОБА_6 звернулася до заступника начальника ГУНП начальника СУ ГУНП в Закарпатській області із скаргою від 08.07.2019 року на рішення та бездіяльність слідчого, відповідно до якої просила перевірити стан обліку речових доказів у даному кримінальному провадженні щодо нерухомого майна, реєстраційний номер 01 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме будівлі станції технічного обслуговування, автомийки і магазину загальною площею 905,8 кв.м., та земельної ділянки, на якій розташоване вказане майно, та вирішити питання ввірення його з метою належного збереження сторін кримінального провадження потерпілій ОСОБА_6 .

Постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 від 23.07.2019 року відмолено у задоволенні скарги, заявленої 17.07.2019 року захисником ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 19.03.2018 року.

Слідчим суддею встановлено, що згідно з ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.08.2018 року (справа № 308/9810/18), оприлюдненою в Єдиному державному реєстрі судових рішень, накласти арешт на належний ОСОБА_9 об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, а саме будівлю, станцію технічного обслуговування, автомийку, магазин загальною площею 905,8 кв.м., та земельну ділянку за кадастровим номером :17:003:071, на якій розміщений вказаний об`єкт нерухомості, площею 0,0843 га, із забороною розпорядженням вказаним нерухомим майном.

Згідно з приписами п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні

Положення ч. 1 ст. 303 КПК України не передбачають оскарження рішення, бездіяльності прокурора та слідчого, які полягають в іншому, ніж зазначено в даній нормі, на стадії досудового розслідування.

Заявлені вимоги заявника та її представника про зобов`язання слідчого забезпечити належну охорону речових доказів у даному кримінальному провадженні щодо нерухомого майна у відповідності до Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.02.2012 року № 1104, вирішити питання передачі речових доказів (ввірення) його, з метою належного збереження, потерпілій стороні кримінального провадження, попередивши її про кримінальну відповідальність за можливі незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, переліком ст. 303 КПК України не визначені.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Межі втручання слідчого судді у діяльність прокурора та слідчого обмежуються ч. 1 ст. 303 КПК України.

Таким чином, кримінальний процесуальний закон визначає, що під час досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений на розгляд питань, які повинен вирішувати прокурор та слідчий, втручання в діяльність яких прямо заборонена ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України.

Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно.

Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Постановою слідчого від 20.06.2019 року, яка є предметом оскарження, клопотання потерпілої задоволено частково.

Дії чи бездіяльність, зазначені в клопотанні щодо передачі на відповідальне зберігання речових доказів, окремому оскарженню в порядку ст. 303 КПК України не підлягають.

Аналогічне стосується і постанови слідчого від 23.07.2019 року про відмову у задоволенні вимог, викладених у скарзі потерпілої на рішення та бездіяльність слідчого від 08.07.2019 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу..

Норми діючого КПК України, які регламентують забезпечення судового контролю під час досудового розслідування, не передбачають вирішення слідчим суддею питання зобов`язання слідчого виконати клопотання сторони кримінального провадження у частині задоволення ним вимог у стислі терміни.

За приписами КПК України до повноважень слідчого судді відноситься розгляд клопотань сторін кримінального провадження про застосування заходів забезпечення кримінального провадження та скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, а отже лише при постановленні ухвал за результатами розгляду відповідних клопотань та скарг слідчий суддя має право встановити певний процесуальний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.

Слід зазначити, що ч. 1 ст. 303 КПК України регулює право на оскарження зокрема бездіяльності слідчого, прокурора, що виникає у особи, лише у разі нездійснення слідчим, прокурором тих інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк. Тобто, необхідно встановити дві обставини: які дії слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити згідно з КПК України і не вчинив, а також вчинення таких дій повинно бути обумовлене визначеним цим Кодексом строком.

Однак, ст. 114 КПК України, не є тією нормою, яка регламентує порядок подання та розгляду такого клопотання, оскільки вказана норма передбачає лише право, а не обов`язок слідчого судді, суду встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження розумного строку прийняття процесуального рішення чи вчинення процесуальної дії, а не проведення слідчих (розшукових) дій, передбачених Главою 20 цього Кодексу.

Між тим, норми діючого КПК України, які регламентують забезпечення судового контролю під час досудового розслідування, не передбачають вирішення слідчим суддею питання щодо встановлення процесуальних строків для проведення слідчих (розшукових) дій для яких цим Кодексом не встановлені граничні строки.

Як прямо передбачено ч. 2 ст. 28 КПК України, проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, а слідчий суддя лише в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції.

Нормами Глави 20 КПК України не встановлені строки для проведення слідчих (розшукових) дій, тобто дій, спрямованих на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Всупереч вказаному, заявник та її представник у поданій скарзі просять встановити граничний двохмісячний термін для виконання вимог кримінального процесуального законодавства щодо об`єктивного розслідування справи та прийняття остаточних процесуальних рішень.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до переконання, про відсутність правових підстав для задоволення зазначених вимог, оскільки такі вимоги лежать за площиною повноважень, якими наділений слідчий суддя нормами КПК України.

Поряд з вищевказаним, слідчий суддя звертає увагу заявника та її представника, що в порядку ст. 308 КПК України вони мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування та у випадку прийняття рішення прокурором про відмову у задоволенні таких вимог, воно може бути оскаржене до слідчого судді, в порядку ст. 303 КПК України.

За змістом ч. 4 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

Згідно з ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, серед іншого, про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання вчинити певну дію.

Виходячи з вищенаведеного та оцінюючи обґрунтованість поданої скарги, зважаючи на те, що в поданій скарзі заявником та її представником ставляться питання, що не входять в перелік рішень чи бездіяльності, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначеному ст. 303 КПК України, а також не належать до повноважень слідчого судді, передбачених КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що у задоволенні скарги слід відмовити.

Статтею 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 року у справі «Мушта проти України» суд зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення.

Крім того, у справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити заявнику та її представнику, що дана ухвала не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді або в іншому судовому порядку і не перешкоджає захисту прав особи, яка подала скаргу, в порядку, передбаченому КПК України.

Разом з тим, з урахуванням того, що досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні на даний час продовжується, постановлена судом ухвала жодним чином не є перешкодою для реалізації особою, яка подала скаргу, своїх прав, відповідно до їх обсягу, визначеному кримінальним процесуальним законодавством, у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом.

Частиною 3 ст. 307 КПК України визначено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги потерпілої ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого та прокурора у кримінальному провадженні за № 0000023 від 19.03.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 388 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1