ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 598/1781/17 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/248/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.126 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2019 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючої - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 потерпілого - ОСОБА_8

представника потерпілого - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_8 -адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 23 липня 2019 року, -

Встановила:

Цією ухвалою звільнено

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с. Мухавець Збаразького району Тернопільської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, приватного підприємця, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, закривши кримінальне провадження за №598/1781/17.

Заяву потерпілого ОСОБА_8 про стягнення витрат на правову допомогу залишено без розгляду.

Згідно ухвали, 20 червня 2017 року приблизно о 14 год. 20 хвилин, перебуваючи на вулиці с. Бутин Збаразького району Тернопільської області, де між ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_8 , на грунті неприязних відносин, з приводу майнового спору, виник словесний конфлікт, під час якого у обвинуваченого виник злочинний намір спрямований на спричинення побоїв ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, того ж дня, 20 червня 2017 року приблизно о 14 год. 20 хвилин обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на вулиці с. Бутин Збаразького району Тернопільської області, усвідомлюючи протиправний характер та значення своїх дій, умисно кулаком правої руки наніс один удар в передню частину обличчя потерпілому ОСОБА_8 , чим завдав йому фізичного болю, не спричинивши тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_8 -адвокат ОСОБА_9 просить вищевказану ухвалу суду змінити та задовольнити заяву потерпілого про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 15 200 грн..

Вказані вимоги мотивує тим, що обвинувачений затягував судовий розгляд систематичною неявкою та не відшкодував потерпілому витрат на лікування, а у матеріалах справи наявні достатні докази про понесені витрати ОСОБА_8 на правову допомогу.

Заслухавши суддю-доповідача, потерпілого та його представника, які просять ухвалу суду скасувати в частині залишення без розгляду заяви про стягнення витрат на правову допомогу чим задовольнити апеляційну скаргу; обвинуваченого та прокурора, які вважають вказану ухвала суду законною та обґрунтованою, а апеляцію представника потерпілого безпідставною, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.126 КК України учасниками судового провадження не оспорюються, а тому відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Отже, з моменту звільнення особи від кримінальної відповідальності припиняється дія кримінально-правових відносин між державою та людиною, яка вчинила злочин.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 вперше притягується до відповідальності, повністю визнав свою вину у вчиненому злочині, щиро розкаявся, не ухилявся від слідства та суду, не вчинив новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин, та з дня вчинення ним злочину, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, минуло більше як два роки, а тому суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про необхідність звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КК України та закриття у зв`язку із цим кримінального провадження.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК, та за згодою обвинуваченого закриває кримінальне провадження та звільняє його від кримінальної відповідальності про що постановляє процесуальне рішення у формі ухвали.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.372 КПК України ухвала, що викладається окремим документом, складається у тому числі з резолютивної частини із зазначенням: висновків суду; строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Відповідно до ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Виходячи із вимог вказаних норм закону, судом вірно залишено без розгляду заяву потерпілого ОСОБА_8 про стягнення витрат на правову допомогу, яка належить до процесуальних витрат (ст.118 КПК України), оскільки стосовно ОСОБА_7 не ухвалювався обвинувальний вирок, а вирішення питання про розподіл судових витрат ухвалою суду не передбачено ст.372 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги ст.49 КК України були дотримані судом першої інстанції у повному обсязі, а також вірно залишено без розгляду заяву потерпілого ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого витрат на правову допомогу, що не є перешкодою для вирішення даного питання у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, жодних істотних порушень вимог КПК України при розгляді клопотання, які перешкодили чи могли б перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено, в зв`язку з чим апеляційна скарга представника потерпілого ОСОБА_8 -адвоката ОСОБА_9 до задоволення не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_8 -адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 23 липня 2019 року стосовно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи