ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/789/19 Номер провадження 11-кп/814/1016/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтаві кримінальне провадження №0000250 від 25.03.2019 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пелехівщина, Глобинського району Полтавської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_1 , судимого:
25 червня 2018 року Глобинським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.249 КК України до обмеження волі на строк 1 рік, звільненого від відбування покарання на підставі ст.ст.75,76 КК України з іспитовим строком 1 рік
за апеляційною скаргою заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_8 на вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 червня 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 червня 2019 року ОСОБА_7 , визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання:
за ч.1 ст.185 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік,
за ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік і 1 (один) місяць.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі на строк 1рік і 1 місяць.
В відповідності до ч.1 ст.71 КК України до покарання призначеного за даним вироком частково приєднано не відбуте покарання за вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 25 червня 2018 року і за сукупністю вироків визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік і 2 місяці.
Судом вирішено питання щодо речових доказів в кримінальному провадженні.

Згідно з вироком, 24 березня 2019 року приблизно о 23 год.30 хв. у ОСОБА_7 , перебуваючи на стаціонарному лікуванні у Комунальному підприємстві «Кременчуцький обласний протитуберкульозний диспансер Полтавської обласної ради» в с.Соснівка вул.Піщана, 2 Кременчуцького району Полтавської області, виник злочинний умисел направлений на крадіжку каналізаційних люків, які знаходились на території вказаного підприємства.
Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, переконавшись, що його дії непомітні для сторонніх осіб, таємно, викрав два каналізаційні люки із чавуну, які накривали каналізаційні колодязі, що розташовані біля приймального відділення головного корпусу стаціонару Комунального підприємства «Кременчуцький обласний протитуберкульозний диспансер Полтавської обласної ради» вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1601 від 16 травня 2019 року 416,67 грн. за один люк на суму 833 грн.34 коп., спричинивши матеріальну шкоду Комунальному підприємству «Кременчуцький обласний протитуберкульозний диспансер Полтавської обласної ради» на зазначену суму, зник з місця злочину та розпорядився викраденим на власний розсуд.
Крім цього, 22 квітня 2019 року приблизно о 23 год. у ОСОБА_7 , перебуваючого на стаціонарному лікуванні у Комунальному підприємстві «Кременчуцький обласний протитуберкульозний диспансер Полтавської обласної ради» в с.Соснівка вул.Піщана, 2 Кременчуцького району Полтавської області виник злочинний умисел направлений на крадіжку каналізаційних люків, які знаходились на території вказаного підприємства.
Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, переконавшись, що його дії непомітні для сторонніх осіб, таємно, викрав один каналізаційний люк із чавуну, який накривав каналізаційний колодязь, що розташований біля приймального відділення головного корпусу стаціонару Комунального підприємства «Кременчуцький обласний протитуберкульозний диспансер Полтавської обласної ради» вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1601 від 16 травня 2019 року 416,67 грн., спричинивши матеріальну шкоду Комунальному підприємству «Кременчуцький обласний протитуберкульозний диспансер Полтавської обласної ради» на зазначену суму, зник з місця злочину та розпорядився викраденим на власний розсуд.
Не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, правильності юридичної кваліфікації його дій, прокурор подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосуванням закону, який підлягав застосуванню при призначенні покарання та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через її м`якість. Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 засудити за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік; за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки; На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

В відповідності до ч.1 ст.71 КК України до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати не відбуте покарання за вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 25 червня 2018 року і за сукупністю вироків призначити обвинуваченому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки і 1 місяць.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції при призначенні покарання за ч.1 ст.185 КК України порушив вимоги п.1 ч.1 ст.65 КК України, вийшов за межі санкції статті, і призначив покарання у виді 1 року обмеження волі, не зважаючи на те, що санкція даної статті взагалі не передбачає покарання у виді обмеження волі.

Вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки призначаючи покарання, суд першої інстанції не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Інші учасники судового розгляду вирок суду не оскаржили.

Заслухавши доповідача, прокурора, який не підтримав подану прокурором апеляційну скаргу та просив вирок суду залишити без змін, обвинуваченого, який просив вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах поданих апеляційних скарг.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України однією з підстав для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч.2 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно п.1 ч.1 ст.413 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Відповідно до ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які у судовому засіданні не досліджувались у відповідності до вимог ст. 349 КПК України.

Зі змісту ч.2 ст. 394 КПК України, вбачається, що судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КК України.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів та правова кваліфікація його дій відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, особі обвинуваченого, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування та судового розгляду доказами і в апеляційній скарзі не оскаржується.

На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до ст. 404 ч. 1 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оскаржувались і стосовно яких, відповідно до вимог ст. 349 КПК України, докази не досліджувались

Разом з тим, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме: не застосування закону, який підлягав застосуванню, з огляду на наступне.

При призначенні покарання, суд не врахував вимоги ст.65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

З резолютивної частини вироку вбачається, що всупереч вищевказаним нормам закону суд призначив ОСОБА_7 за ч.1 ст.185 КК України покарання у виді 1 року обмеження волі; за ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік і 1 (один) місяць.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначив ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі на строк 1рік і 1 місяць.
В відповідності до ч.1 ст.71 КК України до покарання призначеного за даним вироком частково приєднав не відбуте покарання за вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 25 червня 2018 року і за сукупністю вироків визначив ОСОБА_7 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1рік і 2 місяці.
Однак, санкція ч.1 ст.185 КК України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; громадські роботи на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Таким чином, призначаючи покарання обвинуваченому за ч.1 ст. 185 КК України, суд вийшов за межі санкції статті кримінального закону, оскільки санкцією ч.1 ст.185 КК України не передбачено покарання у виді обмеження волі.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правильно призначив обвинуваченому покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік 1 місяць та за сукупністю злочинів та сукупністю вироків.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, вирок в частині призначення покарання відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 185 КК України змінити.

Згідно положень ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При визначенні виду і розміру покарання обвинуваченому, колегія суддів на виконання вимог ст.ст. 50, 65 КК України та правових позицій викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, , які, згідно ст.12 КК України, відносяться до злочинів середньої тяжкості, пом`якшуючу вину обставину, а саме щире каяття в скоєному злочині. Обставиною, що обтяжує відповідальність є рецидив злочинів.

Крім того, колегія суддів бере до уваги дані про особу обвинуваченого, який маючи не погашену судимість, вчинив злочин в період іспитового строку та на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок суду першої інстанції та приходить до висновку, що ОСОБА_7 повинно бути призначено покарання в межах санкції ст.ст.185 ч.1, 185 ч.2 КК України у виді арешту та обмеження волі.

Законних підстав для застосування до ОСОБА_7 положень ст.69 КК України колегія суддів не вбачає.

На думку колегії суддів, таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 червня 2019 року - підлягає зміні в частині призначеного покарання ОСОБА_7 за ч.1 ст. 185 КК України.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 червня 2019 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, в частині призначеного покарання, - змінити.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді арешту на строк 3 місяці.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.185 КК України до покарання визначеного судом першої інстанції.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік і 1 місяць.

У відповідності до ч.1 ст.71 КК України до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати не відбуте покарання за вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 25 червня 2018 року і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1рік і 2 місяці.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4