БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №728/946/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2019 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисників - ОСОБА_4 ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

потерпілого - ОСОБА_7

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни кримінальне провадження №0000031 від 13.01.2019р. по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, одруженого, непрацюючого, є особою з інвалідністю 2-ої групи, раніше судимого вироком Сихівського районного суду м. Львова від 02 червня 2016 року за ч.2 ст.289, ч.3 ст.185, ч.3 ст.357, ст.70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 29 листопада 2017 року у зв`язку з хворобою на підставі постанови Ірпінського міського суду Київської області від 21.11.2017р., -

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно обвинувального акта ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що будучи раніше неодноразово судимим, судимість з якого не знята та у встановленому законом порядку не погашена, 06 січня 2019 року о 22-37 год. з метою крадіжки чужого майна прибув до квартири ОСОБА_7 , яка розташована по АДРЕСА_2 , де за допомогою ключів, які попередньо викрав з куртки ОСОБА_7 , відчинив вхідні двері квартири та проник всередину, звідки умисно, повторно, таємно від оточуючих здійснив викрадення 10000 грн, 5000 доларів США, що станом на 06.01.2019р. становить 137558,41 грн, а також золотого ланцюжка 585 проби вагою 13г вартістю 15445,75 грн, золотого хрестика 585 проби вагою 9г вартістю 10693,21 грн та золотого підвіска із зображенням Божої Матері 585 проби вагою 6г вартістю 7128,80 грн, чим заподіяв ОСОБА_7 матеріальних збитків на загальну суму 180826,17 грн, що є значною шкодою для потерпілого.

Вищевказані дії ОСОБА_6 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно, що завдало значної шкоди потерпілому.

ОСОБА_6 в судовому засіданні винним себе в пред`явленому обвинуваченні не визнав і пояснив, що ввечері 06 січня 2019 року він зустрів ОСОБА_7 , з яким з 2010 року підтримував товариські стосунки, й той запропонував йому випити. Спочатку вони вживали спиртне біля будинку ОСОБА_7 , а потім пішли до кафе «Чемпіон», де продовжили гулянку. Пригощав ОСОБА_7 , а коли в нього закінчились гроші, то потерпілий дав йому ключі від своєї квартири й послав за грошима, сказавши, «що сам їх знайдеш»; він раніше бував у квартирі ОСОБА_7 близько п`яти разів. Прибувши до квартири ОСОБА_7 , він не став вмикати світло, щоб не пліткували сусіди, й почав шукати гроші; це тривало близько 15 хвилин; був дуже п`яний; знайшов лише 7 купюр номіналом по 100 доларів, які приніс у кафе й разом з ключами віддав ОСОБА_7 , але той повернув йому долари, сказавши, що вони сувенірні. Ці сувенірні купюри він поклав собі в кишеню одягу, після чого з ОСОБА_7 продовжили спілкуватися, а через деякий час у нього з якимись чоловіками зав`язався конфлікт і його сильно побили; потім він пішов додому. Про наявність у квартирі ОСОБА_7 відеокамери спостереження не знав, але на записі себе впізнає, хоча не погоджується з зафіксованим часом. Стверджує, що ніяких золотих виробів та грошей, окрім як з`ясувалось сувенірних доларів, з квартири ОСОБА_7 не викрадав, в житло потерпілого увійшов з його згоди, надані ним під час досудового розслідування при допиті як підозрюваного показання давав під психічним тиском працівників поліції, які не давали йому адвоката та погрожували побити й взяти під варту. В зв`язку з тим, що крадіжки в ОСОБА_7 не вчиняв, не визнає й заявлений потерпілим цивільний позов про відшкодування матеріальних та моральних збитків.

Заслухавши обвинуваченого, допитавши потерпілого, свідків, дослідивши речові докази та письмові матеріали кримінального провадження, суд вважає, що винуватість ОСОБА_6 в пред`явленому йому обвинуваченні не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні належними, допустимими, достовірними, достатніми та взаємопов`язаними для прийняття відповідного процесуального рішення доказами, в зв`язку з чим ОСОБА_6 слід визнати невинуватим і виправдати з таких підстав.

За змістом положень ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Обов`язок доказування вказаних обставин покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках на потерпілого (ч.1 ст.92 КПК України).

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст.17 КПК України, усталеною практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Авшар проти Туреччини», «Кобець проти України») особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Тобто, дотримуючись засади змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст.92 КПК України, сторона обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення. Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у скоєнні цього злочину.

Обгрунтовуючи доведеність пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, прокурор послався на показання потерпілого, свідка ОСОБА_9 , досліджені в судовому засіданні письмові матеріали та речові докази, зокрема запис з камери відеоспостереження.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що протягом року в нього з квартири почали пропадати гроші в різних значних сумах, були перекладені речі, періодично були відкриті вхідні двері, хоча він їх замикав, в зв`язку з чим він міняв замки, але до поліції з відповідними заявами не звертався за браком доказів й вирішив поставити відеоспостереження. Доступ до квартири є лише в нього та цивільної дружини ОСОБА_9 , сторонні особи, друзі чи знайомі в нього вдома не бувають, інколи їх відвідувала теща, але за станом здоров`я вона вже близько двох років не приходить. В крадіжці запідозрив свого знайомого ОСОБА_6 , який близько року як звільнився з місць позбавлення волі й бував у його квартирі. Ввечері 06 січня 2019 року він разом з ОСОБА_6 відпочивали у місцевому кафе «Чемпіон», вживали спиртні напої й ОСОБА_6 відлучався на годину-півтори, що відповідає часу, зафіксованому на відеозаписі з камери спостереження; слідів злому на вхідних дверях не було й він припускає, що ОСОБА_6 міг скористатись його ключами, які знаходились у куртці, що висіла на вішалці у кафе, а потім їх повернути. Крадіжку золотих виробів (ланцюжок, хрестик і підвісок з зображенням Божої Матері), грошей в сумі 10000 грн та 5000 доларів США виявив лише через два дні й, переглянувши відеозапис, виявив на ньому ОСОБА_6 ; золоті вироби знаходилися в шафі напроти шафи-купе, це був подарунок і документи на них не збереглися, їх вагу пам`ятає приблизно; гривні знаходились у кишені піджака, а долари в барсетці, що у шафі-купе. Дружини в ці дні не було вдома, вона перебувала у відрядженні, грошима вони розпоряджалися спільно й ніяких конфліктів з цього приводу між ними не було. Підтримує заявлений позов про відшкодування з ОСОБА_6 180826,17 грн матеріальних та 5000 грн моральних збитків, завданих вчиненням злочину, а також 8000 грн процесуальних витрат по наданню професійної правничої допомоги адвокатом.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що з потерпілим проживає у цивільному шлюбі близько дев`яти років, ключі від квартири є лише у них двох. Доки ОСОБА_6 не звільнився з місць позбавлення волі у них нічого не пропадало, але останній рік у них стали зникати гроші, порушувався порядок знаходження речей у квартирі; вони стали підозрювати ОСОБА_6 , який бував у них вдома, в зв`язку з чим чоловік встановив у квартирі відеокамеру. В період з 05 по 08 січня 2019 року вона перебувала у відрядженні, коли їй зателефонував чоловік і повідомив, що спіймався злодій, яким на відеозаписі з камери виявився ОСОБА_6 . Їй від чоловіка відомо, що було викрадено 5000 доларів США, що знаходилися в барсетці, якась сума у гривнях (точно не пам`ятає) - у шафі-купе, та золоті вироби (ланцюжок, хрестик і підвісок з зображенням Божої Матері), які зберігались у шафі напроти шафи-купе.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що потерпілий ОСОБА_7 товаришував з її чоловіком ОСОБА_6 , довіряв йому і раніше ніяких претензій до чоловіка не пред`являв. 06 січня 2019 року ОСОБА_7 в телефонній розмові повідомив їй, що посварився зі своєю співмешканкою і хоче з її чоловіком випити; після цього вони весь вечір до ночі вживали спиртне, гуляли в кафе, вона неодноразово по телефону спілкувалася з ними й просила чоловіка йти додому, а вже близько 22-30 год. їх мобільні телефони були вимкнені й не відповідали. Після опівночі чоловік прийшов додому п`яний і дуже побитий, в нього в кишені вона знайшла 7 зім`ятих сувенірних купюр по 100 доларів США, які викинула в сміття й де вони потім поділись не знає, більше ніяких речей чи грошей у чоловіка не було. Він повідомив їй, що ОСОБА_7 давав йому ключі від квартири, щоб він приніс гроші для продовження гулянки. Стверджує, що її чоловік у ОСОБА_7 нічого не викрадав, а до крадіжки може бути причетна співмешканка потерпілого, які саме посварилися внаслідок подружньої зради.

В заяві про вчинене кримінальне правопорушення від 12.01.2019р. ОСОБА_7 повідомив органам поліції, що 07.01.2019р. виявив пропажу грошових коштів в іноземній валюті та виробів із дорогоцінних металів, а також старовинних речей.

З протоколу огляду відеозапису від 01.02.2019р. та дослідженого в судовому засіданні самого відеозапису, наданого органу досудового розслідування ОСОБА_7 , вбачається, що особа чоловічої статі в період часу з 22 год. 37 хв. 23 сек. до 22 год. 50 хв. 54 сек. перебуває в квартирі потерпілого, відчиняє дверцята шафи-купе, оглядає наявні в ній полиці, речі, щось дістає з кишені одягу та кладе до правої кишені своєї куртки, пересувається в місця, які не потрапляють в оглядовість камери відеоспостереження, після чого виходить з квартири.

Обвинувачений в судовому засіданні не заперечував свою особу на відеозаписі й що він знаходився у квартирі ОСОБА_7 , проте посилається на таке перебування зі згоди самого потерпілого, який надав йому ключі для відшукання грошей для продовження гулянки в кафе, що він і робив у даному житловому приміщенні, але знайшов як пізніше з`ясувалось сувенірні долари, які й забрав з собою для передачі ОСОБА_7 .

Водночас, суд вважає, що даний відеозапис з встановленої у квартирі потерпілого камери відеоспостереження у сукупності з іншими наданими прокурором доказами не можуть бути беззаперечними та достатніми доказами, які доводять винуватість ОСОБА_6 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Зокрема, на вказаному відеозаписі лише видно, як ОСОБА_6 перебуває у квартирі ОСОБА_7 й щось шукає, проте не зафіксовано безпосередньо сам факт привласнення обвинуваченим грошей в національній та іноземній валюті чи золотих виробів; що бере обвинувачений з кишені одягу потерпілого та кладе до кишені своєї куртки також неможливо розпізнати, тоді як цими речами могли бути й сувенірні долари, як то стверджує обвинувачений. До того ж, як поясняв потерпілий та свідок ОСОБА_9 долари, гривні та золоті вироби зберігались у різних місцях, а на відеозаписі зафіксовано переміщення обвинуваченим чогось непевного до своєї кишені лише одноразово й з одного місця. При цьому, суд погоджується з твердженнями обвинуваченого, що перелік заявленого потерпілим до викрадення майна є досить значним і його неможливо було не зафіксувати на камері відеоспостереження, хоча цього на відеозаписі не спостерігається.

Показання ОСОБА_6 про взяття ним з квартири ОСОБА_7 лише сувенірних доларових купюр також узгоджуються з показаннями допитаного в судовому свідка ОСОБА_10 , яка окрім цих речей в свого чоловіка більше ніяких грошей чи золотих виробів не бачила. Твердження ж сторони обвинувачення про недопустимість в силу положень ч.12 ст.290 КПК України як доказу показань свідка ОСОБА_10 суд не приймає до уваги, оскільки клопотання про допит вказаного свідка заявляв під час судового провадження захисник обвинуваченого, який не приймав участі на стадії досудового розслідування, тоді як з огляду на обставини кримінального провадження, особу підозрюваного (має 2-у групу інвалідності) слідчий, прокурор мали б вирішити питання про залучення ОСОБА_6 захисника в порядку надання безоплатної правової допомоги. Відтак, оскільки сторона захисту в силу вимог ч.11 ст.290 КПК України відкрила даний додатковий доказ, отриманий під час судового розгляду, забезпечивши можливість допиту свідка ОСОБА_10 для всіх учасників судового провадження, то цей доказ відповідає критерію допустимості.

Одночасно, вважаючи допустимим доказом допит свідка ОСОБА_10 та надаючи оцінку висновку службового розслідування від 13.09.2019р. щодо повідомлення ОСОБА_6 в судовому засіданні 13 червня 2019 року про застосування до нього працівниками Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області психологічного тиску, позбавлення права на правову допомогу при розслідуванні даного кримінального провадження, з огляду на положення ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, усталену практики Європейського суду з прав людини у поєднанні із загальним обов`язком держави за ст.1 Конвенції провести ефективне офіційне розслідування, суд вважає, що така перевірка тверджень обвинуваченого не була проведена ретельно та ефективно, оскільки розслідуванням займалися колеги працівників поліції, на дії яких скаржився ОСОБА_6 і які працюють разом в одному органі поліції, що викликає сумнів у об`єктивності та неупередженості цієї перевірки. Підтвердженням цьому є й зміст вказаного висновку службового розслідування, з якого слідує, що працівниками сектору кримінальної поліції Бахмацького ВП було проведено опитування ОСОБА_6 12 січня 2019 року й той підписав пояснення, але воно в матеріалах кримінального провадження відсутнє, тоді як мається письмове пояснення ОСОБА_6 від 16.01.2019р.

Свідок ОСОБА_9 не була безпосереднім очевидцем виявлення крадіжки грошей та золотих виробів з їх квартири, а дізналась про дану обставину лише від свого цивільного чоловіка (потерпілого).

Водночас, суд зважує на ту обставину, що органом досудового розслідування не було вжито заходів, спрямованих на відшукання належних ОСОБА_7 грошей та золотих виробів, в тому числі й за місцем проживання обвинуваченого, хоча на необхідність проведення обшуку зверталася увага в письмових вказівках (п.6) керівника слідчого відділу від 22.01.2019р.

Стороною обвинувачення залишилися неспростованими й доводи ОСОБА_6 про законність його перебування у квартирі ОСОБА_7 , так як той сам дав йому ключі для відшукання грошей. Натомість, викладений у обвинувальному акті спосіб проникнення ОСОБА_6 до квартири ОСОБА_7 (за допомогою ключів, які попередньо викрав з куртки потерпілого та якими відчинив вхідні двері) є лише припущеннями, які не підтверджені ніякими доказами, тоді як всупереч вимог ст.91, 92 КПК України в ході досудового розслідування не було встановлено та не допитано жодних осіб, які перебували в кафе одночасно з потерпілим та обвинуваченим і могли бути очевидцями інкримінованих ОСОБА_11 протиправних дій.

Надана представником потерпілого довідка АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про наявність станом на 06.01.2019р. на кредитній картці ОСОБА_7 достатньої суми коштів для розрахунку в кафе також не спростовує вищевказаних тверджень ОСОБА_6 та можливість надання потерпілим обвинуваченому вільного доступу до своєї квартири для відшукання готівки, оскільки відсутні будь-які докази наявності у кафе розрахункового терміналу, перебування того вечора платіжної картки з потерпілим; при цьому, як не заперечують потерпілий та обвинувачений вони знаходились у стані алкогольного сп`яніння.

В ході огляду місця події (протокол від 19.01.2019р.) в квартирі за місцем проживання ОСОБА_7 на дверках шафи-купе було виявлено та вилучено сліди пальців рук.

За висновками судово-дактилоскопічної експертизи №185 від 13.03.2019р. частина вказаних слідів пальців рук належить ОСОБА_7 , тоді як один слід пальця руки залишений не ОСОБА_7 , не ОСОБА_9 та не ОСОБА_6 , а іншою особою. Разом з тим, дана обставина залишилася поза увагою сторони обвинувачення й нею не було вжито ніяких заходів, спрямованих на встановлення цієї «іншої особи», яка окрім ОСОБА_6 могла бути причетна до вчинення крадіжки майна ОСОБА_7 , тоді як останній зазначив про відсутність у сторонніх осіб доступу в його квартиру.

Посилання прокурора на ту обставину, що ОСОБА_6 під час перебування в квартирі ОСОБА_7 не вмикав світло, що свідчить про незаконність проникнення до житла з наміром вчинити крадіжку, не є слушними та не мають доказового значення, оскільки обвинувачений ввімкнув, а потім вимкнув світло, присвічуючи в подальшому ліхтарем; до того ж, маючи досвід засудження за корисливі злочини, переслідуючи дійсну мету викрадення майна з квартири ОСОБА_7 , обвинувачений міг би подбати про власну безпеку, вдягнувши захисні рукавички, але як вбачається з відеозапису він оглядав вміст шафи-купе голіруч, що є нелогічним; відбитків слідів пальців його рук не було виявлено.

Оцінюючи ж показання потерпілого, суд не находить їх повністю послідовними та логічними. Зокрема, зазначаючи про виявлення ним раніше слідів проникнення до свого житла та зникнення значних сум грошей, він до правоохоронних органів не звертався; підозрюючи в цьому ОСОБА_6 , продовжував підтримувати з ним товариські стосунки, 06 січня 2019 року спільно проводив дозвілля; в заяві про вчинене кримінальне правопорушення від 12.01.2019р. вказав про виявлення пропажі грошових коштів в іноземній валюті, виробів із дорогоцінних металів та старовинних речей, тоді як в подальшому повідомив й про викрадення коштів у національній валюті.

Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №292 від 10.04.2019р. станом на 06.01.2019р. ринкова вартість золотого ланцюжка 585-ї проби вагою 13г становить 15445,75 грн, золотого хрестика 585-ї проби вагою 9г 10693,21 грн, золотого підвіска із зображенням Божої Матері 585-ї проби вагою 6г 7128,80 грн.

Водночас вартість вказаних золотих виробів визначена експертом виходячи з вихідних даних про їх вагу, наданих самим потерпілим, тоді як останній в судовому засіданні пояснив, що це приблизна вага, оскільки документи не збереглися. Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні також навела лише зовнішній опис золотих виробів потерпілого без зазначення ваги, як і повідомила про необізнаність з кількістю грошей у національній валюті, яка зберігалася у них вдома. Натомість розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, є однією з обставин, яка у відповідності до положень ч.1 ст.91, ст.92 КПК України підлягає доказуванню у кримінальному провадженні стороною обвинувачення.

Таким чином, оцінюючи вищевказані обставини справи в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, з огляду на приписи п.3 ч.1 ст.373 КПК України важає за необхідне ОСОБА_6 визнати невинуватим в пред`явленому обвинуваченні та виправдати, оскільки стороною обвинувачення не було доведено поза розумним сумнівом належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами, що в його діянні є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

В зв`язку з цим, ОСОБА_6 підлягає поновленню в правах, обмежених під час даного кримінального провадження; долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України; процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз, прийняти на рахунок держави.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальних і моральних збитків, завданих вчиненням злочину, витрат на професійну правничу допомогу з огляду на вимоги ч.3 ст.129 КПК України необхідно залишити без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.369-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 в пред`явленому обвинуваченні в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, визнати невинуватим і виправдати.

Поновити ОСОБА_6 в правах, обмежених під час кримінального провадження.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_6 не обирати.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз в сумі 2145,00 грн, прийняти на рахунок держави.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальних і моральних збитків, завданих вчиненням злочину, витрат на професійну правничу допомогу залишити без розгляду.

Речові докази по справі: таблицю до протоколу ОМП зі слідами рук на п`яти відрізках липкої прозорої стрічки; наданий 01.02.2019р. потерпілим ОСОБА_7 відеозапис на CD-R диску, які знаходять в матеріалах кримінального провадження, - залишити зберігати в справі.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Борзнянського районного суду ОСОБА_1