Справа № 520/1459/17
Провадження № 1-кп/520/105/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2019 року місто Одеса

Київський районний суд м. Одеси, у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001661 від 29.04.2016 року, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайло-Олександрівка Березовського району Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно працевлаштованого на посаді торгівельного представника у ТОВ ПП «Полісан», раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16.04.2016 року о 13:20 год., у світлий час доби, водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїжджій частині проспекту Маршала Жукова у м. Одесі з боку вулиці Левітана у напрямку проспекту Академіка Глушко, з розрахунковою швидкість 66-69.9 км/год., в лівій смузі проїжджої частини, що має три смуги в його напрямку, на шляху прямування, наближаючись до ділянки вулиці поблизу будинку № 85, де є нерегульований пішохідний перехідний перехід, позначений дорожньою розміткою «Зебра» та дорожніми знаками «Пішохідний», водій ОСОБА_8 , маючи об`єктивну та реальну можливість недопущення дорожньо-транспортної пригоди, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, не приділив належної уваги зміни дорожньої обстановки, а саме тому, що перед нерегульованим пішохідним переходом в лівій і середній смузі попутного напрямку руху зупинились транспорті засоби, не зменшуючи швидкості руху керованого ним транспортного засобу почав змінювати напрямок руху з крайньої лівої смуги в праву, не переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, будучи неуважним, в момент виявлення пішохода ОСОБА_9 , який в темі кроку перетинав проїжджу частину по пішохідному переходу зліва-направо відносно напрямку руху автомобіля марки «ВАЗ-21063», не своєчасно застосував засоби гальмування керованого ним транспортного засобу, у зв`язку із чим не встиг зупинитись до лінії руху вказаного пішохода, внаслідок чого скоїв наїзд передньою частиною кузову автомобіля на праву сторону пішохода.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, в результаті порушення водієм ОСОБА_8 п.п.1.5,2.3, 12.4, 12.9., 18.4 Правил дорожнього руху України, пішоходу ОСОБА_9 , спричиненні наступні тілесні ушкодження: перелом кісток склепіння черепу, а саме перелом тім`яної та скроневої кісток справа, забійні рани лобно-тім`яної області справа, перелом 1-го ребра зліва, гематома правого передпліччя.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 3664 від 18.01.2017 року, проведеної експертом Одеського обласного СМЕ:

-Черепно-мозкова травма (в єдиний комплекс якої входять перелом кісток склепіння черепу, а саме перелом тім`яної та скроневої кісток справа; забійні рани лобно-тім`яної області справа) відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя;

-Перелом 1-го ребра зліва спричинив тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день і за цим критерієм відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Згідно висновку судової авто технічної експертизи по дослідженню обставин механізму ДТП № 307-А від 04.11.2016 року, проведеної експертом Одеського НДЕКЦ, дії водія автомобіля марки «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 з технічної точки зору регламентувалися вимогами п.п.12.4, 18.4 «Правил дорожнього руху України.

В даній дорожній обстановці водій автомобіля марки «ВАЗ-21063» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 мав можливість уникнути наїзду на пішохода.

З технічної точки зору, дії водія ОСОБА_8 , що суперечать вимогам п.18.4 «Правил дорожнього руху» України знаходяться в причинному зв`язку із виникненням події цієї пригоди.

Таким чином, ОСОБА_8 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, за кваліфікуючими ознаками порушенням правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо це заподіяло потерпілому теяжке тілесне ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, при цьому не оспорюючи фактів викладених у обвинувальному акті та надав наступні покази.

Дійсно, 16.04.2016 року приблизно о 13:20 год., керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїжджій частині проспекту Маршала Жукова у м. Одесі з боку вулиці Левітана у напрямку проспекту Академіка Глушко, де біля будинку № 85 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який перетинав вулицю по пішохідному переходу.

У скоєному щиро розкаялася, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальних правопорушень. Надав суду заяву, згідно якої просив розглянути справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України. Крім цього, обвинувачений зазначив, що у повному обсязі відшкодував матеріальні та моральні збитки завдані потерпілому.

Беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_8 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, за згодою учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого, відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують його особистість. Також, обвинуваченому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.

За таких обставин, оцінюючи отримані в суді докази, заслухавши показання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують його особистість, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, тобто порушенням правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо це заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження доведена у повному обсязі.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій суд виходить із встановленої ст.50 КК України мети кари, виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує, визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Відповідно до ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування у повному обсязі матеріальної та моральної шкоди, завданої в наслідок кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує: суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, позитивну характеристику, його щире каяття в скоєному, активну участь у розкритті кримінального правопорушення, повне відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в наслідок кримінального правопорушення, пом`якшуючи обставини та відсутність обтяжуючих обставин, а також думку потерпілого, який претензій морального та матеріального характеру не має, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням у відповідності до ст.75 КК України, з позбавленням права керувати транспортними засобами.
Питання про речові докази суд віршує на підставі ст. 100 КПК України.

Згідно ст.124 КПК України, суд стягує з ОСОБА_8 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру у сумі 1055 грн., 52 коп. (висновок експерта № 307-А від 04.11.2016 року).

Разом з тим, обвинуваченим ОСОБА_8 надано до суду клопотання про застосування відносно нього Закону України «Про амністію в 2016 році», що набрав законної сили 07.09.2017 року, а саме п. «В» ст.1 цього Закону, оскільки він являється суб`єктом амністії, так як має на утримані двох малолітніх дітей, а саме ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Прокурор не заперечував проти вищезазначеного клопотання обвинуваченого.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання обвинуваченого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

Відповідно до п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, зокрема осіб не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами;
З урахуванням вищезазначених обставин, беручи до уваги, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень (неумисний злочин), має на утриманні двох малолітніх дітей, суд вважає за доцільне застосувати відносно ОСОБА_8 п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році»

На підставі вищевикладеного, керуючись п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.86 КК України, ст.ст. 100, 124, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395, КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

Відповідно до п.1,2 ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру у сумі 1055 грн., 52 коп. (висновок експерта № 307-А від 04.11.2016 року).

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 вважати повернутим за належністю володільцю, згідно гарантійної розписки.

На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки, та від призначеного випробування строком на 3 (три) роки, у зв`язку із амністією.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Київського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1