У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу начальника Южноукраїнського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 19 лютого 2019 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000634, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Южноукраїнську Миколаївської області, зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_8 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 19 лютого 2019 року обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, повернуто прокурору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи, а також істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Узагальнені доводи апелянта.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.
Вважає, що повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції вдався до обговорення питань, які не є предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні відповідно до вимог ст. 314 КПК України.
Зазначає, що наявність тяжких наслідків, які настали внаслідок вчиненого ОСОБА_6 злочину, є предметом доведення саме під час судового розгляду, а не підставою повернення обвинувального акту.
На його думку, суд першої інстанції, в порушення ч. 3 ст. 219 КПК України, дійшов хибного висновку щодо необхідності продовження строків досудового розслідування, оскільки вказані обставини спростовуються даними, наявними в реєстрі матеріалів досудового розслідування.
Вказує на те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , за своїм змістом, є достатньо зрозумілим і конкретним. Конкретність викладення фактичних обставин у даному провадженні, а отже, і обвинувачення ОСОБА_6 сумнівів не викликає.
Враховуючи наведене, вважає, що прийняте судом рішення про повернення обвинувального акта прокурору є безпідставним.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

До Южноукраїнського міського суду Миколаївської області 03.12.2018 р. надійшов обвинувальний акт у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за № 0000634 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.
В підготовчому судовому засіданні захисником обвинуваченої заявлено клопотання про повернення обвинувального акту прокурору.
Дослідивши обвинувальний акт, суд першої інстанції дійшов висновку, що він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому підлягає поверненню прокурору з огляду на наступне.
З обвинувального акта вбачається, що він містить протиріччя між наведеними в ньому фактичними обставинами вчинення кримінального правопорушення та формулюванням обвинувачення, в частині наявності тяжких наслідків, які обґрунтовані лише оціночною вартістю квартири, що не має причинно-наслідкового зв`язку із неотриманням дозволу органу опіки та піклування на продаж частки квартири, в якій проживає неповнолітня дитина. Не зазначено форми вини і мотивів вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення. Всупереч вимогам п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, не повно зазначено анкетні відомості потерпілої, зокрема не вказано місце її народження.
Крім того, суд вказав, що обвинувальний акт не містить вичерпних даних щодо строків проведення досудового розслідування, що унеможливлює встановлення внесення усіх необхідних дій до реєстру матеріалів досудового розслідування, а долучений до обвинувального акту реєстр не відповідає вимогам ст. 109 КПК України, оскільки не містить часу проведення процесуальних дій, під час досудового розслідування, та реквізитів прийнятих процесуальних рішень.
Таким чином, наведені недоліки обвинувального акту, мають суттєве значення для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та перешкоджають призначенню обвинувального акту до розгляду, а тому він підлягає поверненню прокурору.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку апеляційної скарги, захисника, яка просила залишити рішення суду без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, зокрема: якщо він містить положення, що суперечать одне одному; містить недопустиму натуралізацію опису злочину; не підписаний слідчим чи не затверджений прокурором; до нього не долучено передбачені законом додатки.
Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
Відповідно до вимог ст. 91 КПК України, фактичними обставинами кримінального правопорушення, зокрема, є подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Під час перевірки матеріалів кримінального провадження апеляційним судом встановлено, що обвинувальний акт, складений начальником Южноукраїнського відділу Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. 291 КПК України, містить, серед іншого, виклад фактичних обставини злочину, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і частину статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Також в ньому зазначені анкетні дані обвинуваченої, найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада прокурора; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання. До обвинувального акту додані реєстр матеріалів досудового розслідування та розписки обвинуваченої та захисника про отримання копії обвинувального акту.
В обвинувальному акті викладаються фактичні обставини злочину, які прокурор вважає встановленими, а тому висновки суду першої інстанції про відсутність певних обставин, які, повинні обов`язково міститись в обвинувальному акті, є безпідставними.
Щодо посилань місцевого суду на наявність в обвинувальному акті протиріч між наведеними в ньому фактичними обставинами вчинення кримінального правопорушення та формулюванням обвинувачення, в частині наявності тяжких наслідків, які обґрунтовані лише оціночною вартістю квартири, що не має причинно-наслідкового зв`язку із неотриманням дозволу органу опіки та піклування на продаж частки квартири, в якій проживає неповнолітня дитина, то вони не заслуговують на увагу, оскільки під час підготовчого судового засідання суд лише перевіряє обвинувальний акт на предмет викладення в ньому відомостей, передбачених у п. п. 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Враховуючи наведене, висновки суду про невідповідність обвинувального акту прокурору через наведені вище обставини, є безпідставними, передчасними та такими, що порушують, передбачений ст. 26 КПК України, принцип диспозитивності, відповідно якому суд, у кримінальному провадженні, вирішує лише ті питання, які внесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень. Повертаючи обвинувальний акт прокурору з наведених підстав, суд вийшов за межі предмету судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні та фактично вдався до дослідження обставин кримінального провадження, оцінка яким надається під час розгляду по суті та надав прокурору вказівки щодо необхідності зміни висунутого обвинувачення, чим на думку апеляційного суду істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.
Інші недоліки, зазначені судом першої інстанції, є формальними та не суттєвими, і не можуть слугувати перешкодою для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.
Отже, на думку апеляційного суду, повернення обвинувального акту із зазначених в ухвалі підстав, призведе до затягування розгляду кримінального провадження, і як наслідок, до порушення передбачених ст. 28 КПК України розумних строків судового розгляду, у зв`язку із чим, доводи апеляційної скарги і в цій частині є обґрунтованими.
Апеляційний суд звертає увагу суду першої інстанції на дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, що є одним з основоположних принципів кримінального провадження та гарантією швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду кримінального провадження, який закріплений у ст. 2 КПК України, що відображає вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Про обов`язковість дотримання розумного строку розгляду кримінальних справ неодноразово наголошував та встановлював порушення і Європейський суд з прав людини (справи «Смірнова проти Росії» від 24.07.2003, «Вітрук проти України» від 16.09. 2010, «Юртаєв проти України» від 31.01. 2006 та інші).
За наведеного, ухвала суду першої інстанції не може вважатися законною і обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню, а обвинувальний акт з матеріалами кримінального провадження поверненню до суду першої інстанції з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Керуючись ст. ст. 291, 376, 404, 405, 407, 409, 415, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 19 лютого 2019 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, скасувати.
Призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ ____________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3