Ухвала
Іменем України

21 листопада 2019 року
м. Київ

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:
головуюча ОСОБА_1 ,
судді: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5 ,

розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції,на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 08 листопада 2016 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 23 листопада 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008018,

стосовноОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виправданого за ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі КК України).

1. Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
Прокурор у касаційній скарзі виклав вимогу до касаційного суду про скасування судових рішень стосовно ОСОБА_6 та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Вимогу мотивував істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме необґрунтованим неприйняттям судом належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_6 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, тобто безпідставного виправдання ОСОБА_6 за вчинений злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.

2. Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
2.1 Суд першої інстанції, рішення якого оскаржується
За вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 08 листопада 2016 року ОСОБА_6 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та виправдано за недоведеністю вчинення ним цього злочину.
Також вирішено долю речових доказів та питання щодо процесуальних витрат.

2.2 Суд апеляційної інстанції, рішення якого оскаржується
Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 листопада 2018 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 08 листопада 2016 року стосовно виправданого ОСОБА_6 без зміни.

2.3 Обставини у кримінальному провадженні за предявленим обвинуваченням
Органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався у тому, що він 08 липня 2015 року приблизно о 17 год. 00 хв. з ОСОБА_7 , перебуваючи на автостанції «Київ», що на вул. С. Петлюри, 32, у м. Києві, помітили чоловіка, який знаходився біля платформи № 1 та мав при собі дві сумки чорного кольору, розробили злочинний план по вчиненню відкритого викрадення вказаного майна, що належить ОСОБА_8 .

Діючи за попередньою змовою групою осіб та реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 попрямували за невідомим їм раніше ОСОБА_8 , який при виході з автостанції відчинив праві передні двері автомобіля таксі, що знаходився на проїжджій частині на вул. С. Петлюри у м. Києві для того, щоб поїхати додому. Розуміючи те, що ОСОБА_8 може поїхати з автостанції, ОСОБА_6 підбіг та силою притримавши відчинені двері автомобіля таксі, не давав змоги ОСОБА_8 присісти в салон автомобіля, а ОСОБА_7 в цей момент, усвідомлюючи, що ОСОБА_6 не дає змоги ОСОБА_8 присісти до автомобіля таксі, також підбіг до останнього та зірвав у нього з плечей чорну сумку, що матеріальної цінності не становить, в якій знаходився ноутбук вартістю 4 133,33 грн, та чорну сумку, що матеріальної цінності не становить, в якій знаходились грошові кошти в сумі 450 грн, мобільний телефон із сім-картою, що матеріальної цінності не становлять, та документи на ім`я ОСОБА_8 . Після цього ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим заподіяли потерпілому ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 4 583,33 грн.

3. Доводи інших учасників судового провадження
Прокурор у засіданні касаційного суду не підтримала касаційну скаргу прокурора. У звязку з тим, що виправданий ОСОБА_6 помер, просить кримінальне провадження закрити.

4. Джерела права й акти їх застосування
4.1 Кримінальний процесуальний кодекс України
4.1.1 Стаття 3. Визначення основних термінів Кодексу
Частина 1. Терміни, що їх вжито в цьому Кодексі, якщо немає окремих вказівок, мають таке значення:
Пункт 10) кримінальне провадження досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність;
Пункт 24) судове провадження кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами;

4.1.2 Стаття 440. Закриття кримінального провадження судом касаційної інстанції
Частина 1. Суд касаційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

4.1.3 Стаття 284. Закриття кримінального провадження та провадження щодо юридичної особи
Частина 1. Кримінальне провадження закривається в разі, якщо:
Пункт 5) помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.
Абз. 2 частини 7. Якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 9-1 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктами 2, 3 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

5. Мотиви та висновки Верховного Суду
Суд не вбачає підстав до задоволення касаційної скарги прокурора, доводи якої не перевіряються Судом, зважаючи на те, що кримінальне провадження з перегляду судових рішень в касаційному порядку підлягає закриттю, з таких підстав.

Процесуальним законом передбачено, що суд касаційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження [4.1.2].

Пунктом 5 частини 1 статті 284 КПК України передбачено закриття кримінального провадження в разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений.

При цьому наголошено на одному виключенні, коли провадження не закривається, а продовжується, незважаючи на факт смерті підозрюваного або обвинуваченого, тільки, коли це є необхідним для реабілітації померлого [4.1.3].

Так, законодавцем у наведеній нормі передбачено закриття кримінального провадження в разі смерті підозрюваного або обвинуваченого. Водночас немає жодної згадки щодо закриття кримінального провадження стосовно засудженого або виправданого, що викликає певні суперечності у судовій практиці, але не є перепоною у застосуванні цієї норми.

Особа отримує статус підозрюваного з моменту повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Фактично з цього моменту розпочинається така стадія кримінального провадження як притягнення до кримінальної відповідальності.

Обвинуваченим є особа, якій висунуте обвинувачення в порядку, встановленому КПК України. Обвинуваченням є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте у відповідному порядку та викладене в обвинувальному акті. Закінчується досудове розслідування направленням обвинувального акта до суду.

Статус засудженого або виправданого особа набуває лише після набрання законної сили обвинувального чи виправдувального вироку відповідно. Тобто абсолютно кожен виправданий або засуджений, до набрання вироком законної сили, спочатку мав статус підозрюваного, та надалі обвинуваченого, без виключень, бо такими є стадії кримінального провадження від притягнення особи до кримінальної відповідальності до засудження особи або відмови в цьому.

У цьому провадженні Судом встановлено наступне.
Так, відповідно до висунутого обвинувачення ОСОБА_6 , останній вчинив злочин 08 липня 2015 року.
Виправдувальний вирок стосовно ОСОБА_6 ухвалено судом першої інстанції 08 листопада 2016 року.
Апеляційну скаргу прокурором подано 08 грудня 2016 року. Після усунення недоліків, виправлену апеляційну скаргу подано 05 січня 2017 року.
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про смерть виконано 19 грудня 2016 року, виправдувальний вирок відносно нього не вступив в законну силу.
Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора 10 січня 2017 року.
Ухвалою 20 січня 2017 року призначено апеляційний розгляд на 23 лютого 2017 року. До початку апеляційного розгляду прокурор повідомив про смерть виправданого ОСОБА_6 .
Ухвалою апеляційного суду від 21 червня 2017 року призначили померлому обвинуваченому ОСОБА_6 захисника (а.к.п. 225, т. 1).

Серед норм, які передбачають порядок провадження в суді апеляційної інстанції, передбачено, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
Звісно, що закриття кримінального провадження, у тому числі поєднане із скасуванням обвинувального вироку чи ухвали суду першої інстанції на стадії апеляційного перегляду, є цілком розумною вимогою законодавства.
Однак, апеляційний суд провів повну перевірку доводів апеляційної скарги прокурора щодо безпідставності виправдання ОСОБА_6 , так і не застосувавши вищевказану норму у цьому провадженні стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , який помер до набрання вироком законної сили й апеляційному суду було про це відомо (ч. 1 ст. 417 КПК України та [4.1.3]).
Ухвалою апеляційного суду від 23 листопада 2018 року виправдувальний вирок стосовно ОСОБА_6 залишено без зміни.

Щодо закриття кримінального провадження стосовно засуджених, то існує правовий висновок об`єднаної палати Касаційного кримінального суду, викладений в постанові від 16 січня 2019 року (провадження № 51-4744кмо18) про те, що в разі смерті засудженого касаційне провадження, як правило, підлягає закриттю. Проте з огляду на принцип верховенства права та інші засади кримінального провадження, касаційне провадження не може бути закрито, а підлягає продовженню у випадках, якщо з урахуванням меж перегляду судом касаційної інстанції, визначених ст. 433 КПК, це буде необхідно в цілях реабілітації засудженого, який помер, або з метою захисту прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Вказаний висновок об`єднаної палати ухвалено у справі за касаційною скаргою на обвинувальний вирок суду, тому в даному провадженні не підлягає обов`язковому застосуванню.
Проте слушними є посилання в цій постанові на те, що смерть засудженого у більшості випадків робить касаційне провадження безпредметним, оскільки застосування до особи, яка померла, кримінально-правових наслідків діяння є неможливим. Припинення кримінального переслідування особи, яка померла, дозволяє уникнути надмірного витрачання ресурсів держави, адже продовження такого переслідування виключно заради формального визнання померлого винуватим у вчиненні злочину, як правило, не має жодного практичного сенсу.

Процесуальним законом передбачено, що кримінальним провадженням визнається у тому числі провадження з перегляду судових рішень у касаційному порядку [4.1.1].

Вищенаведені положення кримінального процесуального закону та факт смерті виправданого унеможливлюють здійснення розгляду кримінального провадження з перегляду в касаційному порядку вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 08 листопада 2016 року та ухвали Київського апеляційного суду від 23 листопада 2018 року, а тому його слід закрити.
Відсутність вимоги законодавця до скасування виправдувального вироку в разі смерті особи, яка притягувалась до кримінальної відповідальності, не змушує суд до такого безумовного скасування.
Наведене відповідає судовій практиці Касаційного кримінального суду, викладеній в ухвалах від 8 травня 2018 року та від 4 жовтня 2018 року (провадження № 51-209км18, № 51-2010км18).

Таким чином, кримінальне провадження з перегляду в касаційному порядку вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 08 листопада 2016 року та ухвали Київського апеляційного суду від 23 листопада 2018 року стосовно виправданого ОСОБА_6 , слід закрити.

Керуючись статтями 284, 440442 КПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:

Кримінальне провадження з перегляду в касаційному порядку вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 08 листопада 2016 року та ухвали Київського апеляційного суду від 23 листопада 2018 року стосовно виправданого ОСОБА_6 закрити.
Ухвала Верховного Суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3