Комінтернівський районний суд м. Харкова
Номер провадження №1-кп/641/441/2019 Справа №641/1617/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2019 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_2 про застосування примусових заходів медичного характеру до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з повною загально-середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003048 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , 18 грудня 2018 року, приблизно об 11 годині 00 хвилин, знаходячись на внутрішньому подвір`ї ПФ «Ринок», розташованому за адресою: м. Харків, майдан Захисників України, 1-А, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і, бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю спостереження за ним з боку третіх осіб, шляхом вільного доступу взяв з поверхні землі біля контейнера металеву конструкцію прямокутної форму вигляді рамки вагою 40 кг, яка належить ПФ «Ринок», вартість 256 гривень 00 коп. Після цього, ОСОБА_4 з місця скоєння кримінального правопорушення (злочину) з викраденим майном зник, залишив територію ПФ «Ринок» та розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій стороні матеріальну шкоду на суму 256 грн.
Своїми умисними діями, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, тобто викрадення чужого майна (крадіжка).
ОСОБА_4 свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині) визнав повністю та пояснив, що 18 грудня 2018 року приблизно об 11 годині 00, знаходився на Конному ринку, де знайшов металеву конструкцію, яку вирішив викрасти, поки ніхто не спостерігав за його діями, після чого, пішов з території ринку.
Крім повного визнання провини ОСОБА_4 , його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) підтверджується наступними доказами:
?протоколом місця події за адресою: м.Харків, майдан Захисників України 7/1 від 18.12.2018 року;
?протоколом допиту потерпілої ОСОБА_6 ;
?протоколом допитів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ;
?протоколами огляду речових доказів від 19.12.2018 року;
?протколом огляду речей від 20.12.2018;
?постановами про визнання та приєднання речових доказів від 19.12.2018;
?висновком судової-товарознавчої експертизи № 4581 від 22.12.2018;
?висновком амбулаторної судово-психіатричнрї експертизи № 71 від 22.01.2019 року;
Згідно висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 116 від 28.02.2019 ОСОБА_4 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної. Відповідно до свого психічного стану не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_4 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання. Не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_4 відповідно до свого психічного стану потребує застосування примусових заходів медичного характеру госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Крім того, ОСОБА_4 , характеризується посередньо, на обліку у наркологічному диспансері не знаходиться, знаходиться на обліку у КНП «МПНД № 3» з діагнозом «шизофренія параноїдна форма».
Таким чином, під час судового розгляду встановлено і підтверджується дослідженими доказами, що ОСОБА_4 , скоїв таємне викрадення чужого майна (краджіку), тобто вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 185 КК України в стані неосудності, яке виключає застосування покарання і потребує застосування особі примусових заходів медичного характеру.
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив застосувати у відношенні ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру, а саме госпіталізацію до психіатричної установи зі звичайним наглядом.
Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечували проти клопотання прокурора.
Представник потерпілого ПФ «Ринок» в особі ОСОБА_6 надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши документи, суд дійшов висновку.
Так, за змістом роз`яснень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» №7 від 03 червня 2005 року, примусові заходи медичного характеру мають застосовуватись лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.
Статтею 92 КК України передбачено, що примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
Згідно п.1 ч.1ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати госпіталізацію до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Як роз`яснено в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», визначаючи відповідно до частин 3-5 ст. 94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч. 1 ст. 94 КК) суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).
Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 503 КПК України передбачено, що кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинення дій. При цьому не враховуються попередня судимість, факт вчинення раніше кримінального правопорушення, за який особу звільнено від відповідальності або покарання, факт застосування до неї примусових заходів медичного характеру. Примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.
Таким чином, враховуючи положення вимог ст. 513 КПК України, суд дійшов висновку, що кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 185 КК України вчинене ОСОБА_4 у стані неосудності, крім того, згідно висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 116 від 28.02.2019 ОСОБА_4 на момент скоєння злочину вже перебував у стані хронічного психічного захворювання «шизофренія параноїдна» та, відповідно до свого психічного стану потребує застосування примусових заходів медичного характеру госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, тому суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора.
Відповідно до ст. 124 КПК України, судові витрати, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи № 4581 від 22.12.2018 в сумі 286 гривень 00 коп., згідно довідки експертної установи, підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.
Цивільний позов відсутній.
Згідно ч. 1 ст. 174 КК України, підлягає скасуванню арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.12.2018, а саме на фрагмент металевої частини від люку - рамку від каналізаційного зливу.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 512, 513 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи № 4581 від 22.12.2018 в сумі 286 (двісті вісімдесят шість) гривень 00 коп.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.12.2018, а саме на фрагмент металевої частини від люку - рамку від каналізаційного зливу.
Речові докази: фрагмент металевої частини від люку - рамку від каналізаційного зливу, що передані на зберігання представнику потерпілого ПФ «Ринок» в особі ОСОБА_6 вважати повернути потерпілій особі.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 7 днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію ухвали, негайно, після її проголошення вручити підозрюваному та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Суддя- ОСОБА_1