ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1471/19 Справа № 183/832/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря: ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2019 року у кримінальному провадженні № 0003573, стосовно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Сасинівка Пирятинського району Полтавської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 187, п.п. 4, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,-
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в м. Новомосковська Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 187, п.п. 4, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,-

за участю:
прокурора ОСОБА_11 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_10 ,
законного представника
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_13
В С Т А Н О В И В:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком суду ОСОБА_9 визнано винним та призначено покарання за: ч.4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на десять років з конфіскацією майна; п.п.4, 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на тринадцять років з конфіскацією майна та на підставі ч.1 ст. 70 КК України, остаточно призначено покарання у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна. Зараховано строк попереднього ув`язнення з 04 листопада 2017 року по 04 березня 2019 року включно. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін, до набрання вироком законної сили.
ОСОБА_7 визнано винним та призначено покарання за: ч.4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на дев`ять років без конфіскації майна; п.п.4, 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на дванадцять років без конфіскації майна та на підставі ч.1 ст. 70 КК України, остаточно призначено покарання у виді тринадцяти років позбавлення волі без конфіскацією майна. Зараховано строк попереднього ув`язнення з 04 листопада 2017 року по 04 березня 2019 року включно. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін, до набрання вироком законної сили.
Вирішено питання з речовими доказами.
Стягнуто солідарно з обвинувачених витрати на проведення експертиз: № 5624-17 від 05 грудня 2017 року в сумі 990 грн. 40 коп.; № 27/4.6/1775 від 05 грудня 2017 року в сумі 988 грн. 70 коп.
Судом І інстанції встановлено, що 02 листопада 2017 року близько 20.00 години ОСОБА_9 , перебуваючи біля магазину «Київський», розташованого по вул. Київська у м. Новомосковськ Дніпропетровської області, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, вступив у попередню змову з неповнолітнім ОСОБА_7 , розподіливши ролі кожного у вчиненні кримінального правопорушення, при цьому передав останньому кухонного ножа, який той мав використати під час скоєння кримінального правопорушення, а розкладний ніж залишив собі, також маючи намір його використати під час скоєння кримінального правопорушення.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, 03 листопада 2017 року близько 00.35 години, ОСОБА_9 , прибув разом з неповнолітнім ОСОБА_7 до домоволодіння АДРЕСА_3 , та переконавшись в тому, що господарі перебувають вдома, оскільки у будинку було включене світло, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи спільно, умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, перелізли через паркан, проникли на огороджену територію вищевказаного домоволодіння, та діючи відповідно до розподілених ролей, ОСОБА_9 через відчинені вхідні двері проник до приміщення вищевказаного домоволодіння, а неповнолітній ОСОБА_7 , в свою чергу, через відчинені двері, проник до господарського приміщення, розташованого на території того ж домоволодіння.

03 листопада 2017 року в період часу приблизно з 00.40 годин по 02.00 годину, більш точного часу під час судового розгляду не встановлено, в момент перебування ОСОБА_9 у зальній кімнаті приміщення будинку АДРЕСА_3 , до будинку зайшла господарка домоволодіння ОСОБА_14 , яка виявила ОСОБА_9 в одній із кімнат, та в цей момент у ОСОБА_9 виник умисел на розбійний напад, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я, з метою заволодіння чужим майном, а також на умисне вбивство ОСОБА_14 , яка могла чинити перепони у скоєнні розбою та чинити будь-який супротив. ОСОБА_9 дістав з кишені куртки розкладний ніж та наблизившись до ОСОБА_14 , яка знаходилась на дивані у зальній кімнаті, напав на неї, реалізуючи свій злочинний умисел, застосовуючи насильство небезпечне для життя та здоров`я, поєднане з спричиненням тяжких тілесних ушкоджень, а також на умисне протиправне спричинення смерті ОСОБА_14 із корисних мотивів, діючи умисно, наніс, тримаючи у правій руці, розкладним ножем не менше 2 ударів в тулуб та не менше 2 ударів в шию, при цьому наносячи кулаком лівої руки численні удари в голову та тулуб ОСОБА_14 . В результаті чого ОСОБА_14 було спричинено, згідно висновку судово-медичної експертизи № 450/Е від 02.12.2017 року, тілесні ушкодження у вигляді закритої внутрішньочерепної травми, яка супроводжувалася крововиливами в м`які покривні тканини скроневих областей голови, крововиливами під м`які мозкові оболонки правої скроневої і лівої лобної часток головного мозку, саднами на верхніх повіках обох очей і переніссі, синцями в скроневих і лівій виличній областях голови, які за ступеням тяжкості у живих осіб мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя, але які не призвели до наступу смерті, від яких ОСОБА_14 впала на підлогу, однак в подальшому змогла піднятися на ноги та вибігти з будинку на подвір`я, з метою покликати на допомогу.

Увернувшись від чергового удару ОСОБА_9 та вибивши з його рук розкладний ніж, ОСОБА_14 почала тікати від ОСОБА_9 в сторону виходу з будинку, та вибігши на поріг будинку, спіткнулася та впала на спину, де її зустрів неповнолітній ОСОБА_7 , який напав на неї та почав її утримувати за шию та руки. В цей же час до порогу входу будинку на подвір`я вибіг ОСОБА_9 із розкладним ножем.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на умисне вбивство з корисливих мотивів, з особливою жорстокістю та за попередньою змовою, ОСОБА_9 і неповнолітній ОСОБА_7 , перебуваючи перед входом до будинку за вищевказаною адресою, реалізуючи спільний злочинний умисел, застосовуючи насильство, направлене на умисне протиправне заподіяння тілесних ушкоджень та смерті ОСОБА_14 з особливою жорстокістю, з корисливих мотивів та діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_9 , тримаючи в правій руці заздалегідь заготовлений розкладний ніж, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, виражаючи свою жорстокість, розуміючи про завдання потерпілій особливих страждань шляхом спричинення останній великої кількості тілесних ушкоджень, ножем, який утримував в правій руці, наніс ОСОБА_14 не менше 17 ударів в область тулубу, грудної клітини, голови, шиї та верхніх кінцівок, чим спричинив останній фізичних страждань. При цьому неповнолітній ОСОБА_7 , утримуючи за шию та руки ОСОБА_14 , з метою усунення опору останньої, та в подальшому, коли потерпіла перестала чинити опір руками, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, виражаючи свою жорстокість, дістав кухонний ніж з кишені особистих речей, розуміючи, що завдає потерпілій особливих страждань, шляхом спричинення останній великої кількості тілесних ушкоджень, ножем, який утримував в правій руці, наніс ОСОБА_14 в шию та тулуб не менше 20 ударів.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на умисне вбивство з корисливих мотивів та з особливою жорстокістю, ОСОБА_9 та неповнолітній ОСОБА_7 занесли тіло ОСОБА_14 всередину будинку в зальну кімнату, та поклали на підлогу кімнати.

Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_14 перестала подавати ознаки життя, у зв`язку з чим ОСОБА_9 разом з неповнолітнім ОСОБА_7 , бажаючи приховати наслідки скоєного ними злочину, перенесли тіло ОСОБА_14 до спальної кімнати будинку та залишили на ліжку.

Своїми умисними діями, направленими на заподіяння смерті, ОСОБА_14 спричинено, згідно висновку судово-медичної експертизи № 450/Е від 02.12.2017 року, тілесні ушкодження у вигляді:

- трьох проникаючих колото-різаних поранень лівої половини грудної клітини з сліпими пораненнями лівого шлуночка серця і нижньої частки лівої легені, одного проникаючого колото-різаного поранення правої половини грудної клітини з крізними пораненням нижньої частки правої легені, восьми проникаючих колото-різаних поранень животу з сліпими пораненнями правої частки печінки, по ступеню тяжкості, у своїй сукупності і кожне окремо, відноситься до тяжких, як небезпечні для життя, та приведші до наступу смерті ОСОБА_14 ;

- крізного колото-різаного поранення лівої щоки, двадцяти восьми сліпих, непроникаючих колото-різаних поранень, з них: 7-ми шиї, 6-ти в області обох ключиць, 5-ти лівого плечу, 10-ти грудної клітини і животу, різаної рани на долонній поверхні кисті правої руки, в області кисті лівої руки, у своєї сукупності і кожне окремо, у живих осіб, мають ознаки тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості, а загалом ОСОБА_14 було спричинено не менше 46 тілесних ушкоджень травматичної дії, з яких 41 колото-різане поранення.

Причиною смерті ОСОБА_14 є багаточисельні проникаючі колото-різані поранення грудної клітини і животу, які супроводжувалися ушкодженнями легень, серця, печінки, та привели до внутрішньо плевральних і внутрішньочеревної кровотечі, обумовивши розвиток гострої крововтрати.

Після чого, ОСОБА_9 разом з неповнолітнім ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном поєднаний із насильством, небезпечним для життя та умисне вбивство ОСОБА_14 , з корисливих мотивів, заволоділи майном потерпілої, а саме:

- рюкзаком «ailunbei» вартістю 455 гривень;

- джойстиком білого кольору марки «Genius» вартістю 559,20 гривень;

- джойстиком чорного кольору марки «Genius» вартістю 559,20 гривень;

- двома комп`ютерними безпровідними мишами марки «Logitech» загальною вартістю 318,40 гривень;

- двома комп`ютерними безпровідними мишами марки «Genius» загальною вартістю 304 гривні;

- комп`ютерною безпровідною миш`ю марки «Trust» вартістю 148 гривень;

- зарядним пристроєм марки «Adaptor» вартістю 89,10 гривень;

- двома колодами карт «BCG» загальною вартістю 80 гривень;

- водонагрівачем для акваріуму «Xilong» XL-025 вартістю 105 гривень;

- шуруповертом марки «DWT» вартістю 960 гривень;

- електричним пристроєм для завивання волосся марки «Remington» вартістю 559,30 гривень;

- біноклем вартістю 125,60 гривень;

- ноутбуком марки «Asus» моделі К52J, вартістю 3959,40 гривень;

- електричним чайником марки «Bosch» вартістю 349,30 гривень;

- феном для волосся марки «Philips» вартістю 450,18 гривень;

- мобільним телефоном марки «Lenovo» модель А328, вартістю 1199,40 гривень;

- мобільним телефоном марки «Nokia» модель 5230, вартістю 1343,20 гривень,

- наручним годинником марки «Casio» вартістю 801 гривня,

а загалом на суму 12 365,28 гривень.

Після чого ОСОБА_9 разом з неповнолітнім співучасником злочину ОСОБА_7 зникли з місця скоєння злочину та розпорядилися викраденим майном на власний розсуд.

Вимоги апеляційних скарг та узагальненні доводи осіб які їх подали.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду змінити та вважати ОСОБА_9 засудженим за: ч.4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на дев`ять років; п.п. 4, 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на дванадцять років з конфіскацією майна та на підставі ч.1 ст. 70 КК України, остаточно призначити покарання у виді дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна. Неповнолітнього ОСОБА_7 вважати засудженим за: ч.4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на дев`ять років; п.п. 4, 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на одинадцять років без конфіскації майна та на підставі ч.1 ст. 70 КК України, остаточно призначити покарання у виді одинадцяти років позбавлення волі без конфіскації майна. В решті вирок суду залишити без змін.
Не оскаржуючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинувачених прокурор вважає, що рішення суду ухвалено з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчинених злочинів і особам засуджених, через суворість, так як суд призначаючи їм покарання не врахував обставини, які пом`якшують покарання та характеризуючі дані, що є підставою для застосування більш м`якого заходу примусу, а саме: вік неповнолітнього ОСОБА_7 ; щире каяття та активне сприяння слідству обвинуваченими; вчинення ними злочину вперше.
В доповненій апеляційній скарзі прокурор також просить вирок суду змінити та зазначити в резолютивній частині вироку про стягнення з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на кориться держави витрати на проведення експертиз: № 5624-17 від 05 грудня 2017 року в сумі по 495 грн. 20 коп.; № 27/4.6/1775 від 05 грудня 2017 року в сумі 494 грн. 35 коп. з кожного. В решті вирок залишити без змін. Обгрунтовуючи доповнену апеляційну скаргу прокурор вважає, що рішення суду ухвалено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки суд в порушення ч.2 ст. 124 КПК України, ухвалюючи вирок стосовно обвинувачених не визначив розмір процесуальних витрат в рівних долях, а стягнув грошові кошти солідарно, що не передбачено нормами КПК України.

В апеляційній скарзі законний представник неповнолітнього ОСОБА_7 - ОСОБА_8 просить вирок суду стосовно ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд в суді І інстанції.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що вирок суду стосовно неповнолітнього ОСОБА_7 ухвалений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, так як після заміни головуючого судді, новий головуючий не провів підготовче судове засідання та не роз`яснив неповнолітньому обвинуваченому право на суд присяжних, який бажає, щоб розгляд провадження проводився в такому порядку. Апелянт вказує, що ні йому, ні неповнолітньому обвинуваченому в суді не вручалися пам`ятки про права та обов`язки. Крім того апелянт зазначає, що суд І інстанції мотивуючи прийняте рішення про доведеність вини ОСОБА_7 послався на висновок експерта, який не підтверджує обвинувачення. Також апелянт зазначає, що в суду І інстанції були підстави для застосування до обвинуваченого вимог ст. 69 КК України, так як він раніше не судимий, щиро покаявся, позитивно характеризується за місцем проживання, вчинив злочин під впливом старшого товариша ОСОБА_9 , тому на думку законного представника призначене покарання є явно несправедливим.

Захисник ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати повністю і призначити новий розгляд в суді І інстанції.
В апеляційній скарзі захисник зазначає про незаконність, необґрунтованість вироку суду, з підстав не відповідності висновків суду, викладених у рішенні суду, фактичним обставинам кримінального провадження. Захисник вказує, що суд допустився істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки 28 листопада 2018 року кримінальне провадження стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_7 було передано новому складу суду, який прийняв рішення про продовження розгляду кримінального провадження, без проведення підготовчого судового засідання, що суперечить положенням ст. 319 КПК України, чим було позбавлено можливості подати сторонні захисту клопотання про повернення обвинувального акту. Крім того захисник вказує, що ОСОБА_9 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні злочинів, одне з яких передбачає покарання у вигляді довічного позбавлення волі, але новий склад суду не роз`яснив право на суд присяжних, що суперечить правовому висновку Верховного Суду України від 25 червня 2016 року в справі № 5-111кс15, тому апелянт вказує про порушення права на захист. Окрім того, захисник зазначає про тяжкість призначеного ОСОБА_9 покарання, яке хоч і не виходить за межі санкцій інкримінованих статтей, але є явно не справедливим через суворість та захисник вказує, що суд безпідставно не врахував щире каяття ОСОБА_9 та його активне сприяння у розкритті злочину, а також характеризуючі дані, що його підзахисний: раніше не судимий; за місцем проживання характеризується задовільно; має стійкі соціальні зв`язки, тому захисник вважає, що покарання у виді 12 років позбавлення волі, яке було запропоновано стороною обвинувачення є необхідним і достатнім для виправлення засудженого, яке буде відповідати вимогам статтей 50 та 65 КК України.

Позиція учасників апеляційного процесу.

В апеляційному суді захисники ОСОБА_10 та ОСОБА_12 обвинувачені ОСОБА_9 і ОСОБА_7 , а також законний представник ОСОБА_8 просили скасувати вирок суду і призначити новий розгляд в суді І інстанції.
Прокурор та потерпіла ОСОБА_13 в апеляційному суді просили призначити більш м`яке покарання обвинуваченим та поділити витрати пов`язанні на залучення експерта.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги необхідно задовольнити частково.
Відповідно до змісту ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Так, відповідно п. 7 ч.2 ст. 412 КПК України, судове рішення в будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах справи відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.
В роз`ясненні, які містяться у постанові Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року, справа № 5-1кс(15)16, зазначено, що: при вирішенні питання про те, чи було порушення повноти фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу істотним і таким, що може потягнути за собою наслідки, визначені п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК, необхідно зважати на обсяг інформації, відсутньої на технічному носії, та значимість тих процесуальних дій, які проводились у судовому засіданні і мали стати «інформативною основою» ухваленого судового рішення, але інформація про них виявилась відсутньою на технічному носії.
Так, відповідно до матеріалів кримінального провадження № 0003573 стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_7 за ч.4 ст. 187, п.п. 4, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, 19 лютого 2019 року воно було передано колегії суддів у складі: головуючий суддя ОСОБА_15 , судді: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 (Т.1 а.с.2) Наказом голови Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області прізвище головуючого судді було змінено з ОСОБА_18 на ОСОБА_19 , у зв`язку з реєстрацію шлюбу. (Т.1 а.с.205).
28 листопада 2018 року керівником апарату суду було винесено розпорядження щодо призначення повторного авторозподілу судових справ та відповідно до протоколу повторного авторозподілу головуючого суддю ОСОБА_20 було замінено на ОСОБА_1 , а також того дня було винесено розпорядження та відповідно до протоколу замінено суддю ОСОБА_21 на ОСОБА_22 (Т.2 а.с. 10-14)
15 січня 2019 року суд І інстанції після заміни суддів проводив судовий розгляд, де було проведено процедуру судового розгляду: відкрито судове засідання; повідомлено про повне фіксування судового розгляду технічними засобами; оголошено склад суду і роз`яснено право відводу; оголошено прокурором обвинувальний акт; встановлено осіб обвинувачених; визначено обсяг доказів, що підлягали дослідженню, та порядок їх дослідження, де було визначено допитати потерпілу, двох свідків, двох обвинувачених, вирішено питання щодо допиту інших свідків та дослідження письмових матеріалів. Також в той день було проведено допит потерпілої ОСОБА_13 та свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 на пояснення яких суд І інстанції послався ухвалюючи вирок стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_7 (Т.2 а.с. 44-50). В той же час, на технічному носії інформації долученому до матеріалів кримінального провадження відсутній запис судового засідання за 15 січня 2019 року, що є істотним порушенням, так як значимість тих процесуальних дій, які проводилися в судовому засіданні стали інформаційною основою ухваленого рішення.
Окрім того, під час апеляційного перегляду встановлено, що суд І інстанції після заміни суддів проводячи процедуру судового розгляду спочатку, в порушення ст. 345 КПК України, не повідомив учасників судового розгляду про права та обов`язки, так як в матеріалах кримінального провадження відсутні пам`ятки про права та обов`язки, тому доводи законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 є обґрунтованими.
Враховуючи вищезазначене, колегією суддів встановлено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 415 КПК України, є підставою для скасування вироку і призначення нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.
Стосовно доводів апеляційних скарг щодо розміру призначеного ОСОБА_9 та ОСОБА_7 покарання, то апеляційний суд відповідно до ч.2 ст. 415 КПК України, не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірності або недостовірності доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
Під час нового розгляду кримінального провадження суду І інстанції необхідно повно й всебічно, з дотриманням вимог кримінального і кримінального процесуального закону проаналізувати докази у кримінальному провадженні, дати їм юридичну оцінку з огляду на їх належність, допустимість та достовірність, перевірити доводи викладені в апеляційних скаргах, вручити пам`ятки про права та обов`язки учасниками судового розгляду, роз`яснити положення статтей 42, 384 КПК України, і відповідно до вимог ст. 370 КПК України, ухвалити законне, обґрунтоване й вмотивоване рішення.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги слід задовольнити частково, а вирок суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Керуючись, ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги законного представника неповнолітнього ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 - ОСОБА_10 , та прокурора прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 - задовольнити частково.
Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2019 року стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Продовжити ОСОБА_9 та ОСОБА_7 термін тримання під вартою на 60 діб, але не більше ніж до підготовчого судового засідання.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4