Справа № 159/3081/17 Провадження №11-кп/802/218/19 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.296, ч.2 ст.121 КК України Доповідач : ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 , захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , потерпілої ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_8 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22 листопада 2018 року, яким -

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Михлині Горохівського району Волинської області, житель АДРЕСА_1 , а фактично проживає в АДРЕСА_2 , громадянин України, з загальною середньою освітою, неодружений, не працює, несудимий;

визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.296 КК України, та йому призначено покарання:

-за ч.2 ст.121 КК України 9 років позбавлення волі;

-за ч.2 ст.296 КК України 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_12 до вступу вироку в законну силу залишений попередній тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_12 визначено рахувати з 22.06.2017, тобто з моменту його затримання.

Відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України, зараховано обвинуваченому ОСОБА_12 у строк відбування покарання термін перебування його під вартою, в період з 22.06.17до вступу даного вироку у законну силу, із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м.Коростень Житомирської області, фактично проживає в АДРЕСА_3 , громадянин України, з загальною середньою освітою, неодружений, не працює, судимий вироком Апеляційного суду Житомирської області від 16 жовтня 2007 року за ч.4 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього майна належного на праві власності, звільнений 12.09.2013 умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 4 місяці 24 дні;

визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.296 КК України, та йому призначено покарання:

-за ч.2 ст.121 КК України 9 років позбавлення волі;

-за ч.2 ст.296 КК України 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_13 до вступу вироку в законну силу залишений попередній тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_13 визначено рахувати з 11.08.2017, тобто з моменту його затримання.

Відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України, зараховано обвинуваченому ОСОБА_13 у строк відбування покарання термін перебування його під вартою, в період з 11.08.17до вступу даного вироку у законну силу, із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_7 задоволений повністю.
Стягнуто з обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у солідарному порядку на користь потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_7 17408 гривень 49 коп. майнової та 300000 гривень моральної шкоди.
Цивільний позов потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_8 задоволений повністю.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_12 на користь потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_8 150000 гривень моральної шкоди.
Вироком вирішено питання про речові докази та судові витрати.

В С Т А Н О В И В

Згідно вироку суду, обвинувачений ОСОБА_12 о 21год. 30хв. 14.06.17, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на території спеціально облаштованого літнього майданчика міні-маркету «Наш Край Експрес», що по вул. Відродження, 4, у м. Ковелі Волинської обл., діючи групою осіб з обвинуваченим ОСОБА_13 , під час розпивання спиртного, грубо порушуючи громадський порядок, що виразилось у явній неповазі до суспільства та в очевидному ігноруванні існуючих у суспільстві правил поведінки, моральності та добропристойності; супроводжувалось особливою зухвалістю, на неодноразові прохання працівника вказаного вище торгового закладу потерпілого ОСОБА_16 , залишити територію вказаного майданчика у зв`язку із закінченням робочого часу закладу о 21год. 00хв., вперто відмовлявся виконувати вказану вимогу, ображаючи при цьому потерпілого ОСОБА_16 нецензурною лайкою, завдав останньому кілька ударів кулаком в голову та умисно наніс скляною пляшкою один сконцентрований удар в голову потерпілого ОСОБА_16 , в результаті чого останньому було спричинено тяжкі тілесні ушкодження та доставлено до Ковельського міськрайонного територіального медичного об`єднання.
Крім того, він же, о 21год. 30хв. 14.06.17, під час вчинення хуліганських дій, на території спеціально об лаштованого літнього майданчика міні-маркету «Наш Край Експрес», що по вул.Відродження,4, у м.Ковелі Волинської обл., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи групою осіб з обвинуваченим ОСОБА_13 , вперто відмовляючись, на неодноразові прохання працівника вказаного вище закладу потерпілого ОСОБА_16 , залишити територію облаштованого вказаного майданчика у зв`язку із закінченням робочого часу закладу о 21год. 00хв., усвідомлюючи значення та суспільно небезпечний характер своїх дій, керуючись метою заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого ОСОБА_16 , з метою залякування останнього, завдав останньому кілька ударів кулаком в голову та умисно наніс один концентрований удар у голову потерпілому ОСОБА_17 скляною пляшкою, в результаті чого потерпілому ОСОБА_16 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми з переломом кісток склепіння черепа (правих тім`яно скроневих кісток) та забоєм головного мозку та травматичним субарахноїдальним крововиливом і внутрішньомозковою гематомою справа та набряком - набуханням головного мозку, рани потиличної ділянки волосистої частини голови справа, лоба зліва над бровою, верхньої губи посередині, травматичної екстракції 23 зуба, гематом обох повік правого ока та верхньої повіки лівого ока, підшкірного крововиливу лівого ліктя, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, та перебувають у прямому причиновому зв`язку зі смертю потерпілого ОСОБА_16 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_3 у відділенні анестезіології з ліжками інтенсивної терапії Ковельського міськрайонного територіального медичного об`єднання.
Обвинувачений ОСОБА_13 , о 21год. 30хв. 14.06.17, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на території спеціально облаштованого літнього майданчика міні маркету «Наш Край Експрес», що по вул. Відродження, 4, у м. Ковелі Волинської обл., діючи групою осіб з обвинуваченим ОСОБА_12 , під час розпивання спиртного, грубо порушуючи громадський порядок, що виразилось у явній неповазі до суспільства та в очевидному ігноруванні існуючих в суспільстві правил поведінки, моральності та добропристойності; супроводжувалось особливою зухвалістю, на неодноразові прохання працівника вказаного вище закладу потерпілого ОСОБА_16 , залишити територію вказаного майданчика у зв`язку із закінченням робочого часу закладу о 21год. 00хв., вперто відмовлявся виконувати вказану вимогу, ображаючи при цьому потерпілого ОСОБА_16 нецензурною лайкою, завдав останньому один удар долонею по обличчю, після чого, продовжуючи свої хуліганські дії, завдав кілька ударів кулаком у голову потерплому ОСОБА_16 , в результаті чого останньому було спричинено тяжкі тілесні ушкодження та доставлено до Ковельського міськрайонного територіального медичного об`єднання.
Крім того, він же, о 21год. 30хв. 14.06.17, на території спеціально облаштованого літнього майданчика міні маркету «Наш Край Експрес», що по вул. Відродження, 4, у м. Ковелі Волинської обл., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи в групі з обвинуваченим ОСОБА_12 , уперто відмовляючись на неодноразові прохання працівника вказаного закладу потерпілого ОСОБА_16 , залишити територію вказаного майданчика у зв`язку із закінченням робочого часу закладу о 21год. 00хв., усвідомлюючи значення та суспільно небезпечний характер своїх дій, керуючись метою заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого ОСОБА_16 , з метою залякування останнього завдав останньому кілька ударів кулаком в голову, в результаті чого потерпілому ОСОБА_16 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми з переломом кісток склепіння черепа (правих тім`яно скроневих кісток) та забоєм головного мозку, травматичним субарахноїдальним крововиливом і внутрішньомозковою гематомою справа та набряком - набуханням головного мозку, рани потиличної ділянки волосистої частини голови справа, лоба зліва над бровою, верхньої губи посередині, травматичної екстракції 23 зуба, гематом обох повік правого ока та верхньої повіки лівого ока, підшкірного крововиливу лівого ліктя, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, та перебувають у прямому причиновому зв`язку зі смертю потерпілого ОСОБА_16 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_3 у відділенні анестезіології з ліжками інтенсивної терапії Ковельського міськрайонного територіального медичного об`єднання.
Захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 в апеляційній скарзі вважає вирок суду незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Посилається на те, що судом не надано правову оцінку всі доказам в сукупності, вирок суду не мотивований, а докази обвинувачення належним чином не перевірені. Вважає, що органами досудового слідства не здобуто достатньо доказів, які вказують на наявність в діях ОСОБА_13 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Зазначає, що ані органами досудового розслідування, ані судом не встановлено всіх необхідних ознак складу злочину, які дають підстави для притягнення особи до відповідальності. Зазначає, що судовий розгляд проведений з грубим порушенням норм КПК України, з обвинувальним нахилом, оскільки будь-яких прямих доказів про вчинення саме ОСОБА_13 злочину в процесі кримінального провадження не здобуто. При цьому вказує про те, що під час судового слідства не було встановлено від чиїх саме ударів помер потерпілий, в основу обвинувачення покладені суперечливі показання свідків, або показання з чужих слів, а показання обвинувачених визнав суперечливими. Також зазначає про відсутність будь-яких речових доказів які б прямо вказували про причетність підзахисного до інкримінованих злочинів. Просить вирок суду щодо ОСОБА_13 за ч.2 ст.121 КК України скасувати та закрити провадження у справі.

Захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 в апеляційній скарзі вважає вирок суду незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Стверджує, що суд неправильно прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованих злочинів, оскільки він фактично захищався від неправомірних дій потерпілого, який при цьому і спровокував конфлікт. Зазначає, що суд необгрунтовано взяв до уваги суперечливі показання потерпілих та свідків, ряд яких просто оговорюють підзахисного. Зазначає, що судовий розгляд проведений з грубим порушенням норм КПК України, з обвинувальним нахилом, оскільки будь-яких прямих доказів про вчинення ОСОБА_12 злочину в процесі кримінального провадження не здобуто. Просить вирок суду щодо ОСОБА_12 скасувати та закрити провадження по справі. Також вказує, що суд першої інстанції безпідставно визнав обтяжуючою обставиною вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, хоча жодних доказів з приводу цього не здобуто.

У поданих апеляційних скаргах потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожен зокрема, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій, вважають вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочинів і особам обвинувачених, безпідставного та невмотивованого призначення надто м`якого покарання. Зазначають, що судом при постановлені вироку та обрані міри покарання порушено вимоги ст.65 КК України. Просять вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та постановити новий вирок, яким призначити кожному з обвинувачених покарання за ч.2 ст.121 КК України 10 років позбавлення волі, за ч.2 ст.296 КК України 4 роки позбавлення волі, та на підставі ст..70 КК України остаточне покарання кожному у виді позбавлення волі на строк 10 років. Окрім того, вказують про те, що суд першої інстанції безпідставно виключив обтяжуючу ОСОБА_13 обставину рецидив злочинів.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, міркування обвинувачених та захисників, які підтримали скарги захисників та просили їх задовольнити, пояснення прокурора, потерпілих та представника потерпілих, які, кожен зокрема, заперечили апеляції захисників та просили задовольнити апеляційні скарги потерпілих, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно з ст. 94 КПК України суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
На думку суду апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення, місцевий суд у вироку проаналізував та надав належну юридичну оцінку усім зібраним доказам для вирішення питань, зазначених у ст. 368 КПК України.
Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи і зроблений обґрунтований висновок про доведеність винності ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в нанесенні умисних тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя потерпілого в момент заподіяння, що спричинили смерть потерпілого, та в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинених групою осіб. Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і перевірених судом допустимих доказах.

Так, суд першої інстанції підставно взяв до уваги саме показання потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , а також свідків-працівників закладу охорони здоров`я ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 та ОСОБА_34 які є послідовними, підтверджені іншими доказами по справі, зокрема протоколами огляду місця події, протоколами огляду речей, протоколами пред`явлення осіб для впізнання, слідчими експериментами, а також і висновками судово-медичних експертиз тілесних ушкоджень потерпілого, які є науково-обгрунтованими та піддавати їх його сумніву в суду підстав немає. Окрім того, експерт ОСОБА_35 безпосередньо в судовому засіданні підтвердив висновки судово-медичних експертиз.

Показання вказаних потерпілих та свідків в своїй сукупності дають змогу відтворити всі обставини злочину, які були до, на момент та після його вчинення.

Судом першої інстанції дана належна правова оцінка і показанням свідків, які і не були безпосередніми очевидцями подій, однак їхні показання підтверджують хронологію вчинення злочинів, доповнюють обставини, які були вказані безпосередніми свідками.

Дана обґрунтована оцінка судом першої інстанції і показанням свідків ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 та ОСОБА_41 щодо суперечливості їхніх показань, з чим погоджується і апеляційний суд.

Твердження сторони захисту про те, що свідок ОСОБА_23 оговорює обвинувачених, не заслуговують на увагу, оскільки не було встановлено таких об`єктивних причин як в суді першої інстанції, так і під час розгляду апеляційних скарг.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 177 від 16.06.17 у потерпілого ОСОБА_16 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку та субарахноїдальним крововиливом та розвитком набряку головного мозку, параорбітальних гематом обох очей, гематом м`яких тканин волосистої частини голови (тім`яна, потилична, скронева справа), ран лобної ділянки зліва та потиличної ділянки справа, екстракція 3 зуба верхньої щелепи зліва, що утворились від дії (ударів) тупих твердих предметів, можливо, в час, вказаний у постанові слідчого та у меддокументації, і за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. Всі вищевказані тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_16 утворились на протязі короткого проміжку часу. Індивідуальних та специфічних ознак, які характеризували б контактуючу поверхню травмуючого предмета в тілесних ушкодженнях в меддокументації не відображено. Взаєморозташування потерпілого ОСОБА_16 та особи, яка спричинила тілесні ушкодження у момент заподіяння ударів змінювалось. По тілу потерпілого ОСОБА_16 було нанесено не менше 5 ударів. Вищевказані тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_16 утворитись внаслідок падіння з висоти власного росту як з прискоренням (внаслідок заподіяння ударів) так і без такого не могли. Після нанесення потерпілому ОСОБА_16 вищевказаних тілесних ушкоджень він мав здатність до активних дій (самостійно бігати, ходити, повзати та ін.).
Окрім того, з висновку № 119 від 02.08.17 судовомедичної експертизи трупа вбачається, що смерть потерпілого ОСОБА_16 настала о 07год. 10хв. 22.06.17 від закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння черепа (правих тім`яно скроневих кісток) та забоєм головного мозку з розвитком набряку набухання головного мозку, що підтверджується патоморфологічними і судово-гістологічними даними. Між заподіяними тілесними ушкодженнями, виявленими у потерпілого ОСОБА_16 , у вигляді закритої черепно мозкової травми з переломом кісток склепіння черепа (правих тім`яно скроневих кісток) та забоєм головного мозку, травматичним субарахноїдальним крововиливом і внутрішньо мозковою гематомою справа та набряком набуханням головного мозку, рани в ділянці - потиличної ділянки волосистої частини голови справа, лоба зліва над бровою, гематом обох повік правого ока та верхньої повіки лівого ока, що утворились, можливо, в час, вказаний у постанові слідчого, та настанням смерті потерпілого ОСОБА_16 є прямий причинний зв`язок. Всі вищевказані тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_16 могли утворитись на протязі короткого проміжку часу (від декількох до десяти хвилин). На тілі потерпілого ОСОБА_16 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння черепа (правих тім`яно-скроневих кісток) та забоєм головного мозку, травматичним субарахноїдальним крововиливом і внутрішньо-мозковою гематомою справа та набряком набуханням головного мозку, рани в ділянці - потиличної ділянки волосистої частини голови справа, лоба зліва над бровою, верхньої губи посередині, травматичної екстракції 23 зуба, гематом обох повік правого ока та верхньої повіки лівого ока, що утворились, підшкірного крововиливу лівого ліктя, що утворились від дії (ударів) тупих твердих предметів, можливо, в час, вказаний у постанові слідчого та меддокументації, і за ступенем тяжкості стосовно живої особи відносяться до категорії: підшкірний крововилив лівого ліктя - легких тілесних ушкоджень; рана верхньої губи посередині з травматичною екстракцією 23 зуба - легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; закрита черепно-мозкова травма з переломом кісток склепіння черепа (правих тім`яно-скроневих кісток) та забоєм головного мозку, травматичним субарахноїдальним крововиливом і внутрішньо мозковою гематомою справа та набряком набуханням головного мозку, рана в ділянці - потиличної ділянки волосистої частини справа, лоба зліва над бровою, гематоми обох повік правого ока та верхньої повіки лівого ока тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Індивідуальних та специфічних ознак, які характеризували б контактуючу поверхню травмуючого предмета (предметів) в тілесних ушкодженнях - не відображено.
В суді апеляційної інстанції експерт підтвердив: ударів в область голови було щонайменше 5, спричинені ці удари в межах 10 хвилин, смерть могла настати від кожного окремо або від сукупності тілесних ушкоджень, вказаних в п.3 висновку №119 (експертиза трупа), виключив можливість їх утворення при падінні.

Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_12 про те, що він діяв в межах необхідної оборони, оскільки вони спростовані показаннями свідків, які були очевидцями події, та й частково показаннями самого обвинуваченого, при цьому у вироку зазначив, в чому полягає відсутність необхідної оборони та якими саме доказами вона спростовується.

Таким чином, невідповідностей висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, чи істотних порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочинів, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та на кваліфікацію їх дій, які наведені в апеляціях захисників, по справі не виявлено.

Твердження захисника ОСОБА_10 про ряд недопустимих доказів у справі з огляду на проведення слідчих дій до внесення відомостей в ЄРДР не заслуговують на увагу, оскільки відомості в ЄРДР були внесені 15.06.2017, а в процесі досудового розслідування були виділені матеріали в окреме провадження щодо ОСОБА_13 у зв`язку з оголошенням останнього в розшук.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно оцінив за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, які переконливо свідчать про те, що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , діючи в групі осіб, умисно нанесли тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_16 , небезпечні для життя потерпілого в момент заподіяння, що спричинили смерть потерпілого, та грубо порушили громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, у зв`язку з чим, їхні дії правильно кваліфіковані як за ч.1 ст.121 КК України, так і за ч.2 ст.296 КК України.

Така стратегія захисту, яка висунена обвинуваченими, спростована судом першої інстанції та, на думку апеляційного суду, є нічим іншим, як способом уникнення кримінальної відповідальності.
Таким чином, доводи захисників, які наведені в апеляційних скаргах, фактично враховані і оцінені судом першої інстанції при постановленні вироку, а тому їхні апеляційні скарги до задоволення не підлягають.

Твердження потерпілих в апеляційній скарзі про те, що призначене обвинуваченим покарання не відповідає ступеню тяжкості вчинених ними злочинів та особам обвинувачених через м`якість покарання є безпідставними.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Як убачається з вироку, призначаючи ОСОБА_12 покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу винного.

Призначаючи ОСОБА_13 покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу винного.

Врахував суд і те, що обвинувачені не намагалися відшкодувати збитки потерпілим, а також було враховано думку самих потерпілих з приводу суворої міри покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинувачених, судом першої інстанції не встановлено, з чим повністю погоджується і апеляційний суд.

Врахувавши ці та інші обставини справи в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання за ч.2 ст.121 КК України ближче до максимальної межі санкції статті, а за ч.2 ст.296 КК України максимальне покарання у виді позбавлення волі, разом з тим, знайшов за можливе і необхідне призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

У відповідності до ст.34 КК України, рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.

Як вбачається з вироку, судом констатовано, що ОСОБА_13 в силу ст.89 КК України судимості немає, а також не визнано обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_13 , рецидив злочинів. Однак факт судимості підтверджується матеріалами провадження в силу п.9 ст.89 КК України (а.к.п. 184 т.1).

Статтею 374 КПК України передбачено, що у вироку зазначаються в тому числі і відомості про особу, що мають значення для справи, та обставини, що обтяжують покарання, а тому апеляційний суд частково задовольняє скаргу потерпілих та включає в вирок посилання про судимість ОСОБА_13 , а також визнає обставиною, що обтяжує покарання останнього, рецидив злочинів.

Суд першої інстанції констатував у непроцесуальний спосіб обставину, що обтяжує покарання обвинувачених, вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння, хоча така обставина, не вказана в обвинувальному акті, як обтяжуюча.

У зв`язку з цим, апеляційний суд виключає з вироку суду посилання про обставину, що обтяжує покарання обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Однак навіть за таких обставин, апеляційний суд вважає що обране судом покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів, а тому підстав для скасування вироку з мотивів невідповідності призначеного покарання, зазначених в апеляційних скаргах потерпілих, апеляційний суд не вбачає.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 залишити без задоволення.

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 , залишити без задоволення.

Апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 задовольнити частково.

Вирок Ковелького міськрайонного суду Волинської області від 22 листопада 2018 року щодо ОСОБА_13 в частині визнання його несудимим в силу ст.89 КК України та таким, відносно якого відсутня обставина, що обтяжує покарання, рецидив злочину, скасувати.

Включити у вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22 листопада 2018 посилання про судимість ОСОБА_13 судимий вироком Апеляційного суду Житомирської області від 16 жовтня 2007 року за ч.4 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього майна належного на праві власності, звільнений 12.09.2013 умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 4 місяці 24 дні.

Визнати обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_13 , рецидив злочинів.

Виключити з вироку суду обставину, що обтяжує покарання обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на вирок може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії вироку.

Головуючий

Судді