Справа №577/3381/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/324/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - бездіяльність слідчого, прокурора
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 , 1985 року народження, на ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22 липня 2019 року, якою йому відмовлено у відкритті провадження за скаргою поданою на бездіяльність слідчого та прокурора у кримінальному провадженні № 70000179 від 05.09.2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:

22.07.2019 року ОСОБА_8 звернувся до Конотопського міськрайонного суду Сумської області зі скаргою на бездіяльність слідчого та прокурора у кримінальному провадженні № 70000179 від 05.09.2018 року, оскільки останні не дотримуються розумності строків досудового розслідування вказаного кримінального провадження.

Цього ж дня, 22.07.2019 року ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_8 було відмовлено, оскільки вказані в ній підстави, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 303 КПК України, не підлягають оскарженню.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, вважаючи його незаконним, необґрунтованим та несправедливим, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просив ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22 липня 2019 року, скасувати, а матеріали кримінального провадження за його скаргою повернути до суду першої інстанції з призначенням нового судового розгляду.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_8 наголошував на наявності кримінального провадження, в якому він виступає в якості потерпілого та в якому протягом тривалого часу ні слідчим, ні прокурором не вживаються заходи по забезпеченню належного досудового розслідування, уповноваженими на те особами протягом року навіть не здійснено його допит як потерпілого. З огляду на це, він звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність уповноважених на те осіб, однак, навіть не витребувавши матеріали вказаного кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за його скаргою, що є неприпустимим. Вважає висновки судді передчасними, оскільки вони побудовані без належного вивчення матеріалів кримінального провадження за його скаргою та такими, що виступають підставою для скасування оскаржуваного ним судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи ОСОБА_8 та його представника ОСОБА_7 , які вимоги апеляційної скарги підтримали, просили їх задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати, а матеріали кримінального провадження за скаргою ОСОБА_8 повернути до суду першої інстанції з призначенням нового судового розгляду, думку прокурора, який проти задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_8 заперечив, просив відмовити у їх задоволенні та ухвалу слідчого судді залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що оскарження бездіяльності, яка призводить до «недотримання розумних строків розслідування» не підлягає оскарженню в розумінні п.1 ч.1 ст. 303 КПК України.

Однак такі висновки слідчого судді, на думку колегії суддів, є необґрунтованими та належним чином невмотивованими.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, на досудовому провадженні може бути оскаржена, крім іншого, бездіяльність слідчого, яка полягає, у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, потерпілим.

При вирішенні питання щодо змісту та форми кримінального провадження в частині можливості (чи неможливості) особи оскаржити дії прокурора та слідчого, необхідно керуватися насамперед основними засадами судочинства, передбаченими у ст. 129 Конституції України, у розділі І ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» та безпосередньо у ст. 7 КПК, у тому числі і принципами верховенства права та законності, згідно яких у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК (п. 2 ч. 1 ст. 7 і ч. 6 ст. 9 КПК), а саме кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, що у свою чергу застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (п. 1 ч. 1 ст. 7 і ст. 8 КПК).

З огляду на викладене, враховуючи усталену судову практику ЄСПЛ, яка визнає пріоритет прав людини і громадянина над правами держави, колегія суддів вважає, що право потерпілого на участь у кримінальному провадженні (знайомитися з матеріалами провадження, заявляти клопотання, оскаржувати дії слідчого тощо) не залежить від дотримання процесуальної форми подання відповідних заяв, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів потерпілого.

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» (Panteleyenko v. Ukraine), заява № 11901/02) констатував, що «засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права».

В іншому своєму рішенні від 13.05.1980 у справі «Артіко проти Італії» (Artico v. Italie) ЄСПЛ наголосив, що «Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних». Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом (див. п. 33 рішення від 21.03.2000 у справі «Дюлоранс проти Франції (Dulaurans v. France), заява № 34553/97); п. 32 і 35 рішення від 07.03.2006 у справі «Донадзе проти Грузії», заява № 7464/01).

Повертаючись до обставин кримінального провадження, доводи апеляційної скарги про незаконність ухвали слідчого судді колегія суддів вважає обґрунтованими, оскільки згідно ст. 7 КПК зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься розумність строків. Зміст цього поняття розкритий у ст. 28 КПК, згідно якої під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, якими вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор.

Крім того, у ст. 28 КПК викладені критерії для визначення розумності строків кримінального провадження та право потерпілого, інтереси якого обмежуються під час досудового розслідування, на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Як вбачається зі скарги потерпілого та його апеляційної скарги, у кримінальному провадженні № 70000179 від 05.09.2018 року протягом тривалого часу не проводилось жодних слідчих дій та навіть не допитано його як потерпілого. Вказані скарги потерпілого, який перебуває в місцях позбавлення волі, також містять клопотання про призначення захисника.

Зважаючи, що вимога потерпілого стосується недотримання розумних строків досудового розслідування, а згідно ст. 39 КПК досудове розслідування організовує керівник органу досудового розслідування, а ОСОБА_8 не є фахівцем у галузі права, то слідчий суддя, не надавши останньому можливості надати усні пояснення з приводу його скарги, брати особисту участь у її розгляді і користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені КПК, відмовивши у відкритті провадження за його скаргою, істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, що перешкодило йому увалити законне і обґрунтоване рішення.

За таких обставин ухвала слідчого судді на підставі ч.1 ст.412 КПК України підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали.

Оскільки слідчий суддя не розглядав по суті скаргу ОСОБА_8 , і його доводи не досліджував, тому колегія суддів при постановленні нової ухвали, вважає за необхідне призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції скарги потерпілого ОСОБА_8 на бездіяльності слідчого і прокурора у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 є обґрунтованими, вмотивованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22 липня 2019 року про відмову у відкритті провадження за скаргою на бездіяльність слідчого і прокурора у кримінальному провадженні, скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Постановити нову ухвалу, якою призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції кримінального провадження за скаргою потерпілого ОСОБА_8 щодо бездіяльності слідчого і прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4