н/п 1-кп/490/454/2018

У Х В А Л А
20 червня 2019 року м.Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
провівши відкрите судове засідання щодо обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування кримінального провадження № 0000953, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше судимого: - 04.12.2015 Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки;
- 30.05.2017 Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, звільненого 05.10.2017;
який проживає за адресою АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України;
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, офіційно не працюючого, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, раніше судимого, останній раз 16.05.2018 Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.1 ст.309 КК України до обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання строком на 1 рік, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185 КК України. З участю сторін кримінального провадження: сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_5 ; сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисники: ОСОБА_6 , ОСОБА_7
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою суду від 26 квітня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, термін дії якого спливає 23 червня 2019 року.
У судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , пославшись на те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України що існували на момент обрання запобіжного заходу збереглись та не зменшились, а саме: ризик переховуватись від суду та ризик вчинити інше кримінальне правопорушення. Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник заперечували проти клопотання прокурора, та просили обрати більш м`який запобіжний захід, зокрема, домашній арешт. Так, обвинувачений обгрунтував своє клопотання тим, що він не мав наміру переховуватись від суду, зазначив, що на даний час його бабуся не заперечує проти того, щоб він проживав у неї. Суд, вислухавши думки сторін, дослідивши наявні матеріали справи, дійшов до наступного.
Ухвалою суду від 22.04.2019 року ОСОБА_3 оголошено у розшук та провадження у справі зупинено. Таким чином, ОСОБА_3 неодноразово, будучи повідомленим про дати, час та місце проведення судового засідання, за викликами суду не з`являвся, документів, що підтверджують поважність причин неявок, маючи реальну можливість надати, суду не надав. Крім того, обвинувачений жодного разу не повідомив завчасно суд про причини неявки. Ухвалою суду від 26.04.2019 року провадження у справі відновлено у зв`язку з розшуком обвинуваченого та доставкою останнього до суду. Та ухвалою суду від 26.04.2019 року обвинуваченому ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. При цьому, під час розгляду клопотання про обрання вказаного запобіжного заходу, обвинувачений не зміг назвати адресу свого місця проживання, зазначивши, що за попередньою адресою не проживає та шукає житло.
Вирішуючи питання про доцільність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зважає на таке.
ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до шести років, ухилявся від явки за викликами суду, тому є обґрунтовано доведеним наявність передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_3 від суду з метою уникнути кримінальної відповідальності за вказаний вище злочин.
Крім того, враховуючи, що ОСОБА_3 не має офіційного джерела доходів та постійного місця роботи, обвинувачується у вчиненні злочину із корисливих мотивів, це свідчить про існування ризику вчинення останнім інших кримінальних правопорушень, як єдиного джерела отримання доходів для обвинуваченого, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України. Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України. ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину. Разом з цим, сама по собі ця обставина не може бути підставою для застосування до особи, такого виключного запобіжного заходу як тримання під вартою, за умови можливості запобігти наявним ризикам шляхом застосування іншого менш суворого запобіжного заходу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не має на меті покарання особи за вчинені нею злочини, і його застосування, без крайньої необхідності, з огляду на презумпцію невинуватості, що діє в України, є неприпустимим.
На час розгляду питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на відміну від часу, коли розглядолось клопотання про обрання запобіжного заходу, встановлено, що у обвинуваченого є житло, де він може постійно проживати. Так, у судовому засіданні бабуся обвинуваченого вказала, що її внук ОСОБА_3 може проживати у неї за адресою: АДРЕСА_3 . Та вона не заперечує, якщо за вказаною адресою суд визначить запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
З урахуванням викладеного, зважаючи на характер вчиненого правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а також те, що хоча прокурором доведено наявність наведених вище ризиків, однак не наведено обставин, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам зазначених у клопотанні, суд приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_3 буде достатнім для запобігання ризикам, на які посилається прокурор. З огляду на наведене, виходячи зі змісту положень ст.ст. 181, 183, 194 КПК України, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задоволенню не підлягає, а клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу підлягає задоволенню.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 слід змінити на домашній арешт строком на 2 місяці, тобто до 20 серпня 2019 року включно, у зв`язку із чим. відповідно до вимог ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_3 обов`язки: з`являтись за кожним викликом до суду, на весь час дії запобіжного заходу заборонити залишати його житло - АДРЕСА_3 в період доби з 21 години 00 хвилин до 7 години 30 хвилин.
Керуючись ст. 376 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника задовольнити. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 змінити на домашній арешт строком на 2 місяці, тобто до 20 серпня 2019 року включно.
Покласти на ОСОБА_3 обов`язки: з`являтись за кожним викликом до суду, на весь час дії запобіжного заходу заборонити залишати його житло - АДРЕСА_3 в період доби з 21 години 00 хвилин до 7 години 30 хвилин.
Негайно звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 з-під варти та зобов`язати його невідкладно прибути до місця свого проживання.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1