Справа № 200/9654/19
Провадження № 1-кс/200/6092/19
У Х В А Л А
15 липня 2019 року м. Дніпро
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровськ ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні скаргу на рішення прокурора про закриття кримінального провадження,
В С Т А Н О В И В:
До Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровськ адвокатом ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_5 , подано скаргу на рішення прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 прокуратури Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 13 травня 2019 року, а саме постанову про закриття кримінального провадження № 0000436.
В обґрунтування скарги зазначено, що в провадженні СВ Дніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходилось кримінальне провадження від 09 квітня 2016 року № 0000436, за ознаками кримінальних правопорушень, визначених ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 358 КК України, за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом, що на праві власності належав потерпілому. Досудовим розслідуванням було встановлено, що транспортний засіб, переданий в 2014 році потерпілим у користування громадянину ОСОБА_6 , було перереєстровано в територіальному сервісному центрі 1241 регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області 25 січня 2015 року на підставі підроблених документів, що підтверджено висновками експертів за результатами проведених судових почеркознавчих експертиз та показами учасників кримінального провадження. Оскільки потерпілий добровільно не відчужував належний йому транспортний засіб, захисник просив слідчого суддю визнати рішення прокурора від 13 травня 2019 року неправомірним та скасувати постанову про закриття кримінального провадження від 09 квітня 2016 року № 0000436.
Під час судового розгляду, після ознайомлення зі змістом постанови прокурора від 13 травня 2019 року про закриття кримінального провадження від 09 квітня 2016 року № 0000436, адвокат ОСОБА_3 вимоги поданої скарги підтримав і просив задовольнити. Крім того зауважив на тому, що зазначене в рішенні прокурора твердження про добровільну передачу потерпілим транспортного засобу та повний розрахунок за нього не підтверджено зібраними органом досудового слідства доказами, які можуть бути отримані, або під час проведення одночасного допиту потерпілого та свідків, або шляхом отримання належних письмових підтверджень факту отримання потерпілим грошових коштів за транспортний засіб, у зв`язку з чим, вважав висновок прокурора про відсутність складу кримінального правопорушення необґрунтованим.
Прокурор під час судового розгляду проти задоволення вимог скарги заперечував з тих підстав, що досудове розслідування у кримінальному провадженні від 09 квітня 2016 року № 0000436 було закрито лише в частині шахрайства, що стосується встановлених кримінальних порушень, визначених ч. 4 ст. 358 КК України, слідство триває.
Розглянувши скаргу та додані до неї матеріали, перевіривши матеріали наданого стороною обвинувачення кримінального провадження, зазначаю наступне.
Відповідно до ст. 91 КПК України доказування в кримінальному провадженні полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Такий обов`язок покладено на слідчого відповідно до ст. 92 КПК України.
Згідно з ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи досліджені слідчим суддею матеріали кримінального провадження, у тому числі постанову про внесення відомостей до ЄРДР щодо кваліфікації кримінального правопорушення, відповідно до якої було внесено зміни в ЄРДР в частині кваліфікації кримінального правопорушення у кримінальному провадженні від 09 квітня 2016 року № 0000436 з ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 358 КК України на ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України та постанову про закриття кримінального провадження, відповідно до резолютивної частини якої прокурором було прийняте рішення: «Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000436 від 09 квітня 2016 року, закрити у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення», тобто без зазначення, що кримінальне провадження закрито лише в частині ч. 2 ст. 190 КК України, а також за відсутності належних підтверджень факту добровільного відчуження потерпілим ОСОБА_5 транспортного засобу у передбачений законом спосіб, вважаю доведеною позицію захисника ОСОБА_3 щодо неналежного обґрунтування прийнятого прокурором рішення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 3, 91-93, 110, 303, 307 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , задовольнити.
Постанову прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 13 травня 2019 року про закриття кримінального провадження від 09 квітня 2016 року № 0000436, скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали буде складено, підписано та оголошено 15 липня 2019 року.
Слідчий суддя ОСОБА_1