ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1749/19 Справа № 210/683/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 , на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 05 квітня 2019 року, стосовно ОСОБА_7 ,-
В с т а н о в и л а:
Вказаною ухвалою залишено без задоволенняклопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.
Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_7 засуджено за тяжкий злочин. З часу відбування покарання у ОСОБА_7 відбувалися прояви як негативної так і позитивної поведінки. Втім, наявність стягнень і заохочень, які були накладені та застосовані до ОСОБА_7 протягом всього періоду відбування покарання, та останні заохочення застосовані на протягом останнього передуючого року до звернення, не доводять сталу та однозначну поведінку засудженого, не вказують та не підтверджують обставини, що ОСОБА_7 змінився та став на шлях виправлення, а тим більше виправився.

В апеляційній скарзі:

- засуджений просить ухвалу скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити його клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Вважає, що вказана ухвала суду підлягає скасуванню внаслідок невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам.
Вказує, що суд не врахував всіх обставин, упереджено та однобічно виніс рішення, вказує що став на шлях виправлення та має 5 подяк, з 2012 року працює пекарем.

Заслухавши суддюдоповідача, думку прокурора яка заперечувала проти апеляційної скарги, думку засудженого який просили задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
На підставі ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганнь вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

В ході апеляційного перегляду встановлено, що згідно обліку заохочень та стягнень засуджений ОСОБА_7 має 4 стягнення за 2014 2015 роки, та 5 подяк за 2016 2019 роки.
Отже, в період відбуття покарання з 2014 по 2015 роки засуджений вперто не бажав ставати на шлях виправлення за що на останнього 4 рази було накладено стягнення. Після того в 2016 році та в 2017 році з метою стимулювання його поведінки ОСОБА_7 отримав по одному заохоченню за сумлінне ставлення до праці, після чого за рік перед зверненням отримав 3 заохочення. Два з них не мають відмітки за що та ким був заохочений.
Суд враховує, що з часу відбування покарання у ОСОБА_7 відбувалися прояви як негативної так і позитивної поведінки. Втім, наявність стягнень і заохочень, які були накладені та застосовані до ОСОБА_7 протягом всього періоду відбування покарання, та останні заохочення застосовані не протягом останнього передуючого року до звернення, не доводять сталу та однозначну поведінку засудженого, не вказують та не підтверджують обставини, що ОСОБА_7 змінився та став на шлях виправлення, а тим більше виправився.
Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, про те, що вирішальним фактором не є сам по собі факт відбування засудженим певної частини покарання, а реальність виправлення особи. З наданих матеріалів видно, що ОСОБА_7 за весь період відбуття покарання своєю поведінкою не довів своє виправлення.
Тому районний суд обґрунтовано прийшов до висновку, що засуджений не заслуговує на заміну невідбутої частини покарання, більш м`яким покаранням.
Як видно з ухвали районного суду вона за змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Отже в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції, слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 05 квітня 2019 року, стосовно ОСОБА_7 ,- залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді: