Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/7718/19
Провадження № 1-кс/644/2393/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2019 року Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , прокурора Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , його представника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м.Харкова клопотання прокурора Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 про арешт квартири у кримінальному провадженні №0000064, -

В С Т А Н О В И В :

В своєму клопотанні прокурор просить суд з метою забезпечення збереження речових доказів накласти арешт на квартиру, загальною площею 45,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_4 . Свої вимоги обґрунтовує тим, що в провадженні СВ Індустріального ВП ГУ НП в Харківській області перебуває кримінальне провадження за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Посилається на те, що не встановленою особою були підроблені документи, на підставі яких відбулось протиправне заволодіння зазначеною вище квартирою. Так, в зазначеній квартирі були зареєстрованими: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які померли. Інформація про реєстрацію свідоцтва про право власності за № НОМЕР_1 від 22.06.2002 року на вказану квартиру в Управлінні комунального майна та приватизації відсутня. КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» не надавалась інформація про те, що станом на 31.12.2012 вищеозначена квартира на підставі права власності зареєстрована за ОСОБА_9 . Під час здійснення державної реєстрації квартири був зазначений реєстраційний номер облікової картки платника податків ОСОБА_9 , який присвоєно фіскальною службою 18.09.2008 фізичній особі ОСОБА_10 . Крім того, посилається на те, що ОСОБА_9 помер ще 01.04.2005 року.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Особа, у володінні якої перебуває зазначена квартира ОСОБА_4 та його представник заперечували проти накладення арешту. Посилались на те, що ОСОБА_4 не було відомо про попередніх власників квартири, про підробку документів. Також зазначили, що прокурором в своєму клопотанні не зазначено вид арешту, що обмеження права користування квартирою позбавить ОСОБА_4 і членів його сім`ї місця проживання. Також ОСОБА_4 зазначив, що не має бажання в даний час розпоряджатися квартирою.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч.2 і 3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно до наданих суду документів, під час досудового розслідування встановлено наступне.

Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_11 11.11.2013 року проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_9 на зазначену вище на квартиру на підставі свідоцтва про право власності на житло, серії та номер НОМЕР_1 , виданого 22.06.2002 року Центром (відділом) приватизації.

В подальшому, ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу від 11.11.2013 року вищеозначену квартиру продано ОСОБА_12 .

Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_13 10.12.2014 року проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_14 на вищеозначену квартиру на підставі договору купівлі-продажу за № 3169 від 10.12.2014 року.

На теперішній час, починаючи з 29.09.2017 року власником вказаної квартири є громадянин ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 29.09.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_15 .

Однак, згідно інформації Департаменту реєстрації Харківської міської ради, за адресою вказаної вище квартири на підставі відомостей поквартирних карток форми ОСОБА_16 та «Б» значились зареєстрованими: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які померли.

Згідно інформації Юридичного департаменту виконавчого комітету Харківської міської ради встановлено, що в книгах реєстрації квартир, одноквартирних будинків, що належать громадянам на праві приватної власності та видачі зареєстрованих свідоцтв про право власності, інформація про реєстрацію свідоцтва про право власності за № НОМЕР_1 від 22.06.2002 року на вказану квартиру в Управлінні комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради відсутня.
Також встановлено, що однією з підстав здійснення 11.11.2013 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу державної реєстрації права власності громадянина ОСОБА_9 на вказану квартиру стала інформація КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» на адресу приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_17 від 11.11.2013 про те, що станом на 31.12.2012 вищеозначена квартира на підставі права власності зареєстрована за ОСОБА_9 .

Відповідно до інформації КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 26.06.2019 року встановлено, що реєстрація відповіді на вказаний запит за вихідним № 2002122/1 від 11.11.2013 року посадовими особами комунального підприємства не здійснювалась, вказаний документ не створювався та не видавався.

Окрім того, як зазначено в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_11 під час здійснення державної реєстрації вищевказаного нерухомого майна, реєстраційний номер облікової картки платника податків ОСОБА_9 зазначений як .

Однак, згідно відомостей Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 24.05.2019 року громадянин ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у електронній базі даних Державного реєстру фізичних осіб-платників податків обласного рівня не зареєстрований. Натомість, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 присвоєно фіскальною службою 18.09.2008 фізичній особі ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та 15.10.2014 року закрито у зв`язку зі смертю фізичної особи.

Відповідно до інформації Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану встановлено, що згідно актового запису про смерть від 02.04.2005 за № 3205 громадянин ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою прокурора ОСОБА_3 від 23.08.2019 року вказану квартиру визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Вказані вище обставини, які встановлені під час досудового розслідування, свідчать про наявність ознак злочину, передбаченого ч.1 ст.358 КК України. Аналізуючи вказані обставини, слідчий суддя дійшов висновку про те, що існує сукупність підстав вважати, що вказана вище квартира є доказом злочину.

Приймаючи до уваги викладене, що стосовно вказаної квартири неодноразово здійснювалися угоди купівлі-продажу, суд дійшов висновку про необхідність запобігання можливості відчуження зазначеної квартири, яка є речовим доказом.

Беручи до уваги, що існує загроза відчуження вказаної квартири, що вказане майно може бути використано в кримінальному провадженні як доказ, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для арешту вказаної вище квартири у вигляді заборони на відчуження і розпорядження нею. Разом з тим, слід залишити за власником квартири і членами його сім`ї право на користування нею.

Посилання власника майна ОСОБА_4 і його представника на те, що він є добросовісним набувачем вказаної квартири, що йому було не відомо про попередніх власників квартири і про підроблені документи, не спростовують висновки суду про необхідність накладання арешту, так як арешт майна проводиться з метою забезпечення збереження речових доказів, як це передбачено ч.10 ст.170 КПК України. Забезпечення збереження вказаної квартири, як речового доказу, обумовлено тим, що вищеозначену квартиру неодноразово було перепродано і обґрунтовано існує ризик подальшого відчуження зазначеної квартири, що реально порушить права та охоронювані законом інтереси інших громадян, як покупців зазначеної квартири.

Задовольняючи клопотання про арешт суд бере до уваги розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Суд враховує і наслідки арешту майна для третіх осіб, що ОСОБА_4 і члени його сім`ї не позбавлені права користування зазначеною квартирою, а обмеження в праві відчуження і розпоряджання квартирою носить тимчасовий характер, тобто на час досудового розслідування і судового розгляду. В даному випадку суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Керуючись ст.ст.170 173, 309, 372 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 про арешт квартири у кримінальному провадженні №0000064, - задовольнити.

Накласти арешт у вигляді заборони відчуження і розпорядження квартирою АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Залишити за власником квартири і членами його сім`ї право на користування нею.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити прокурору і ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1