ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1271/19 Справа № 175/3404/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування № 0001154 за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2019 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, пенсіонера, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2019 року клопотання слідчого Дніпровського РВП Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено та застосовано стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 13 години 25 жовтня 2019 року включно.
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що підозрюваний ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. Слідчий суддя при обранні підозрюваному запобіжного заходу врахував, що докази про вчинення підозрюваним ОСОБА_8 вищезазначеного кримінального правопорушення є вагомими, останній є пенсіонером, одружений, на утриманні осіб не маючий, раніше не судимий, крім того, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , є особливо тяжким.
Слідчий суддя вважав доведеним, прокурором, наявність ризиків передбачених пунктами 1, 3 частини 1ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний: може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що негативно вплине на хід досудового розслідування; незаконно впливати на свідків. Такі запобіжні заходи як особисте зобов`язання та домашній арешт у даному випадку є занадто м`якими і вони не будуть сприяти запобіганню вищезазначеним ризикам, з особистою порукою до суду ніхто не звертався.
В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_8 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і постановити нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.
В обґрунтування своїх доводів вказує, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.
Вважає, що слідчим суддею не було враховано дані про особу підозрюваного, а саме останній не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, має постійне місце проживання, одружений, раніше не судимий, пенсіонер.
Заслухавши суддю-доповідача, думки підозрюваного ОСОБА_8 , та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити її, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.
Так, з наданих матеріалів вбачається що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, що підтверджується матеріалами, доданими до клопотання.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Згідно з вимогами ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалене слідчим суддею рішення ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінального процесуального закону.
27.08.2019 року, відповідно до вимог ст. 278 КПК України ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Так, згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п. 55, Series A, № 300-A).
Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи невинності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.
Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував, що підозрюваний ОСОБА_8 , пенсіонер, одружений, на утриманні осіб не має, раніше не судимий, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких. Так, ОСОБА_8 знаходячись на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування кримінального правопорушення, що негативно вплине на хід досудового розслідування, може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вказане свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.
Колегія суддів зазначає, що конкретним суспільним інтересом, який превалює на принципом поваги до свободи особистості, є усунення загрози скоєння нових злочинів, та ризик переховування від органів досудового розслідування (відсутність міцних соціальних зв`язків, відсутність джерел доходу).
Посилання в апеляційній скарзі підозрюваного на те, що слідчий суддя необґрунтовано обрав запобіжний захід та не врахував дані про особу підозрюваного, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки при обранні запобіжного заходу слідчий суддя повно та об`єктивно дослідив клопотання слідчого та додані до нього документи, та прийшов вірного висновку, що запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі щодо ОСОБА_8 не може бути застосовано до останнього, оскільки такий захід не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Крім того, 22 жовтня 2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001154 щодо ОСОБА_8 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, вже направлено до суду першої інстанції, а тому зміна запобіжного заходу підозрюваному, як про це зазначено в апеляційній скарзі, є неможливим у зв`язку із закінченням досудового розслідування, оскільки питання обрання іншого запобіжного заходу може бути вирішено під час підготовчого судового засідання.
Отже, колегія суддів вважає, що слідчим суддею прийнято рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , яке відповідає вимогам кримінального процесуального закону та не суперечить й практиці ЄСПЛ, що стосується застосування запобіжних заходів.
Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, під час апеляційного розгляду не встановлено.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законною, обґрунтованою та скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2019 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4