Єдиний унікальний номер справи №359/464/19 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2920/2019 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судових засідань ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2019 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль Київської області, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 та проживаючого в АДРЕСА_2 раніше судимого:
- вироком Кіровського районного суду Донецької області від 11 березня 2014 року за ст. 296, ч.1 ст. 71 КК України на 2 роки позбавлення волі;
- вироком Святошинського районного суду м. Києва 18 вересня 2017 року за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі;
- вироком Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2017 року за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185, ч.2 ст. 186 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2019 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України та призначено покарання за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі, за ч.2 ст. 186 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Крім того, даним вироком суду вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.
За вироком суду, ОСОБА_8 визнано винуватим у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України та у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого за ч.2 ст.186 КК України, за наступних обставин.
12.09.2018 приблизно о 16 год. 05 хв. ОСОБА_8 перебуваючи в торговельному залі магазину ТОВ «АТБ-Маркет», розташованого в Київській області м. Бориспіль по вул. Київський шлях, 10 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, розуміючи та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переслідуючи корисливий мотив, передбачаючи настання негативних наслідків внаслідок своїх дій, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає шляхом вільного доступу з торгових полиць взяв пачку розчинної кави «JacobsMonarch» вартістю 290 грн. 90 коп., яку сховав під одяг. Після чого із вказаною пачкою кави, пройшовши повз розрахункові каси попрямувавши до виходу з магазину ТОВ «АТБ-Маркет», виконавши таким чином усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але був зупинений співробітниками охорони магазину.
Крім того, 07.01.2019, приблизно о 01 год. 00 хв. ОСОБА_8 перебуваючи поблизу будинку №81 по вул. Київський шлях у м. Бориспіль Київської області реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний та відкритий характер своїх дій, підбіг до ОСОБА_9 та використовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, повалив ОСОБА_9 на тротуар. Після чого, обшукав потерпілого ОСОБА_9 , та з внутрішньої кишені куртки відкрито викрав мобільний телефон марки «WIKO», вартістю 2120 грн. 70 коп. із чохлом вартістю 140 грн., картою памяті на 16 ГБ вартістю 125 грн. та сім-карткою мобільного оператора «Vodafone», чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 2385 грн. 70 коп. Після чого, ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 посилаючись на невідповідність вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2019 року нормам матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що вирок суду не відповідає фактичним обставинам справи, є необґрунтованим, ухвалений на неповно встановлених та досліджених обставинах справи, яким не було надано оцінки.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу обвинуваченого, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку про те, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України та у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами, в їх сукупності, які за згодою учасників судового провадження досліджувались у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому, згідно із ч. 2 ст. 394 КПК України апеляційному оскарженню та перегляду не підлягають.

Згідно із ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, врахувуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 , повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону. Так, призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_8 злочинів, один з яких є тяжким злочином, а інший злочин середньої тяжкості, обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України судом першої інстанції визнано і враховано щире каяття та повне визнання вини, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого судом першої інстанції визнано і враховано рецидив злочинів. Також, судом першої інстанції враховано дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше судимий, за злочини проти власності, не одружений, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується посередньо. Таким чином, судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 були враховані всі обставини, передбачені статтею 65 КК України, а тому посилання обвинуваченого на необґрунтованість вироку суду є безпідставними.
Призначене обвинуваченому ОСОБА_8 судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі, в межах, установлених санкцією ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185, ч.2 ст. 186 КК України за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.
Як вбачається з журналу судового засідання та відповідно до аудіозапису судового засідання, судом першої інстанції за згодою учасників судового провадження, в тому числі і обвинуваченого ОСОБА_8 , який в судовому засіданні повністю визнав свою вину та не оспорював фактичні обставини справи, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень (злочинів), які ніким з учасників кримінального провадження не оспорювались. При цьому судом було з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, також судом було роз`яснено сторонам, що у такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку. Таким чином, посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого на те, що вирок суду не відповідає фактичним обставинам справи, є необґрунтованим, ухвалений на неповно встановлених та досліджених обставинах справи, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зазначені обставини апеляційному оскарженню та перегляду не підлягають.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_8 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги обвинуваченого.
Керуючись ст. ст. 405, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2019 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена протягом трьох місяців до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду.

Судді:

_______________ _______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4