Справа № 464/6219/19
пр.№ 1-кс/464/2698/19
У Х В А Л А
20.11.2019 року м.Львів

Слідчий суддя Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області,

в с т а н о в и в :

15 листопада 2019 року на адресу суду надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області по ненаданню скерування на судово-медичну експертизу, незатриманню встановленої на місці вчинення злочину особи, невчиненню дій для обрання запобіжного заходу слідчим суддею, ненаданню відповіді на клопотання та недопиту його як потерпілого по зверненню від 05.11.19.

На розгляд скарги особа, яка її подала, не з*явилась, хоча належним чином повідомлялась про час та місце її розгляду; 18.11.19. подала в канцелярію суду клопотання про розгляд скарги у його відсутності.

Представник суб*єкта, бездіяльність якого оскаржується, на розгляд скарги не з*явився, хоча останній належним чином повідомлявся про час та місце її розгляду.

Відповідно до вимог ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши скаргу та додане до неї клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Вказана скарга надійшла у провадження слідчого судді ОСОБА_1 15.11.19.

Ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 15.11.19. за вказаною скаргою було відкрите провадження з призначенням до розгляду у відкритому судовому засіданні на 18 листопада 2019 року на 10 год. з урахуванням правил ч.ч.2, 3 ст.306 КПК України та дотриманням вимог ч.1, 8 ст.135 КПК України.

На розгляд скарги 18.11.19. заявник не з*явився; незважаючи на неодноразові дзвінки секретарем судового засіданні на мобільний номер заявника, зазначений ним же у скарзі, останній такі не приймав.

З урахуванням відсутності особи, яка подала скаргу, участь якої відповідно до ч.3 ст.306 КПК України є обов*язковою, розгляд скарги було відкладено на 20.11.19. на 10 год., про що заявника особисто було повідомлено телефонограмою та під розписку.

Проте останній 20.11.19. у судове засідання не з*явився, подав письмове клопотання про розгляд поданої ним скарги у його відсутності, покликаючись на догляд за особою з інвалідністю.

Згідно зі ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою непорушення прав заявника, передбачених у частинах 1, 2 ст.55 Конституції України, де проголошено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, і кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб; та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий суддя постановив ухвалу про відкриття провадження по поданій скарзі.

Заявлені заявником у скарзі вимоги частково грунтується на ч.1 ст.303 КПК України, а скарга подана в строк, визначений ч.1 ст.304 КПК України.

Згідно із ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов*язкової участі особи, яка її подала. Будь-яких підстав (вийнятків) для звільнення особи від обов*язкової (вимагається в законодавчому порядку) участі в судовому засіданні для розгляду скарги нормами кримінального процесуального закону не передбачено.

Крім того заявлене ОСОБА_3 клопотання жодними доказами не підтверджене.

Слідчий суддя зауважує, що заявник є тією особою, яка неодноразово на протязі декількох років звертається зі скаргами в порядку ст.303 КПК України до слідчого судді і достоменно обізнаний про порядок їх розгляду за правилами ст.306 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

В офіційному тлумаченні ч.2 ст.55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14.12.11. № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до ст.7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, і відносяться забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності та диспозитивність.

Водночас, у рішеннях Європейського суду з прав людини від 28 травня 1985 року «Ашінгдан проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), від 08 січня 2008 року "Скорик проти України" зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.
Диспозитивність, як загальна засада кримінального провадження, полягає у тому, зокрема, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачений КПК України.
Відповідно до ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Так, зідно з правилами ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під ЧС досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Заявник, подавши скаргу до суду, отримав доступ до правосуддя, під яким згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

З урахуванням викладеного та поведінки заявника, який, отримавши доступ до правосуддя, не з*явився до суду для розгляду скарги, слідчий суддя вважає необхідним відмовити у її задоволенні.

Керуючись ст.ст.303, 304, 306, 307, 369-372, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області.

Ухвала слідчого судді апеляційному оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1