Дата документу 26.11.2019 Справа № 310/1132/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-кп/807/1188/19Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №310/1132/19Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.309 ч.1 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції з Бердянським міськрайонним судом Запорізької області, в апеляційному порядку кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000212, за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 квітня 2019 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянська Запорізької області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

в с т а н о в и л а:

вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 квітня 2019 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 постановлено не обирати.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в сумі 572 грн. 00 коп.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, 30.01.2019 року близько 08 години, перебуваючи біля дитячого оздоровчого центру «Сокіл», який розташований за адресою: Запорізька область, місто Бердянськ, вулиця Бахчисарайська, обвинувачений ОСОБА_9 знайшов паперовий згорток з сухою речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору. Визначивши за кольором та запахом, що дана речовина є особливо-небезпечним наркотичним засобом - канабісом, обвинувачений ОСОБА_9 , діючи умисно, з метою незаконного придбання та зберігання наркотичного засобу, для власного вживання без мети збуту, взяв вказаний паперовий згорток з наркотичним засобом та поклав його у правий передній карман брюк, тим самим незаконно придбав його та почав зберігати при собі.

Цього ж дня близько 10 години, обвинувачений ОСОБА_9 , діючи умисно, незаконно, зберігаючи паперовий згорток з канабісом у кармані брюк, переніс його до двору будинку АДРЕСА_2 , де у зв`язку із вчиненням адміністративного правопорушення був зупинений працівниками поліції, які під час огляду у період з 10 години 10 хвилин до 10 години 25 хвилин виявили та вилучили з кармана брюк останнього паперовий згорток з сухою речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору, яка згідно з висновком судової хімічної експертизи № 7-170 від 05.02.2019 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину склала 8,155 г., який обвинувачений ОСОБА_9 діючи умисно, незаконно придбав та зберігав без мети збуту.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 вважає вирок суду першої інстанції незаконним, який в частині призначеного покарання підлягає зміні. В обґрунтування доводів зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а саме те, що ОСОБА_8 визнав себе винним в повному обсязі, щиро розкаявся, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, вчиняв дії по відшкодуванню шкоди. До слідчого, суду з`являвся сам по першому виклику, тобто став на шлях виправлення. Всі ці обставини в сукупності дають можливість застосувати ст. 69 КК України та призначити більш м`яке покарання.
Виходячи з викладеного, просить вирок суду першої інстанції змінити та призначити покарання ОСОБА_8 із застосуванням ст. 69 КК України.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: захисника адвоката ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги, прокурора із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

ВинуватістьОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, вказаних у вироку суду першої інстанції, підтверджується показаннями обвинуваченого в судовому засіданні, де він повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а також іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, встановлені і вказані обставини у обвинувальному вироку, відповідають фактичним обставинам провадження, які згодом суд поклав у основу вироку, та є вмотивованими і обґрунтованими.

Оскільки ці висновки ґрунтуються на обставинах подій, які сторонами провадження не оспорюються, тому дані обставини, у відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Кримінально-правова оцінка діянь ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 309 КК України є правильною.

Порушень ст. 370 КПК України щодо обґрунтованості і вмотивованості винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення у вироку суду, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Призначення покарання носить індивідуальний характер, і його вид, розмір визначається з урахуванням положень зазначеного закону.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до злочину середньої тяжкості, також судом враховано особу обвинуваченого та наявність пом`якшуючих покарання обставин.

В якості обставин, пом`якшуючих покарання ОСОБА_8 , суд зазначив його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд не встановив.

Також судом враховані відомості, що характеризують особу винного, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, перебуває на профілактичному обліку у лікаря-нарколога, не працює.

Крім того, суд врахував висновок досудової доповіді органу пробації, а також відношення обвинуваченого ОСОБА_8 до скоєного злочину та його поведінку після скоєння злочину.

Встановлені судом першої інстанції відомості про особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин, на думку колегії суддів, навіть з урахуванням доводів захисника, наведених в апеляційній скарзі, не знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину. Таким чином, підстав для пом`якшення призначеного покарання немає.

Обставини, на які послався захисник в апеляційній скарзі, як на підстави для пом`якшення призначеного ОСОБА_8 покарання, були прийняті до уваги судом першої інстанції при призначенні покарання, вважати їх обставинами, що можуть бути повторно застосовані для зменшення призначеного покарання і застосування положень ст. 69 КК України, колегія суддів не вбачає.

Під час апеляційного розгляду захисник адвокат ОСОБА_7 просив призначити ОСОБА_8 покарання у виді штрафу, що, на думку колегії суддів, є неприпустимим, оскільки штраф є реальною мірою покарання на відміну від призначеного судом покарання у виді обмеження волі зі звільненням від його відбування з іспитовим строком.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про призначення ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України, із звільненням від відбування покарання з випробуванням, керуючись при цьому вимогами ст. 65 КК України.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , з яким згодна колегія суддів, призначено із дотриманням вимог матеріального закону, відповідає принципам справедливості, індивідуалізації, необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для безумовного скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 квітня 2019 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її оголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4