ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/1085/19 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2022/19 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: Умовно-дострокове звільнення
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 08 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_7 , без інших учасників, належним чином повідомлених про розгляд справи, в режимі відеоконфренції, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові дану справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 04 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Зміст оскарженого судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2019 року відмовлено у задоволенні подання ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 .

Приймаючи вищевказане рішення, суд першої інстанції вказав, що дослідивши особу засудженого, прийшов до висновку про непереконливість доводів про можливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки, з урахуванням перевірених матеріалів справи, підстав для застосування ст.81 КК України не вбачається.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Засуджений у поданій апеляційній скарзі не погоджується з висновком суду, а тому просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким клопотання про умовно-дострокового звільнення задовольнити. Вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Засуджений підтримав доводи апеляційної скарги, просив задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого та скасування вищевказаної ухвали, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення сумлінною поведінкою.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Так, ст.81 КК України встановлює умови та підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Запровадження вищевказаного правового інституту, згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у згаданій Постанові Пленуму в п.17 оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції, ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Київського районного суду м.Сімферополя Автономної Республіки Крим від 20.01.2011 року, яким він засуджений за ч. 4 ст.187, ч.3 ст.289, п. п.6, 12 ч.2 ст.115 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного засудженому майна.

Рішення про відмову у задоволенні подання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого відповідно до положень ст.81 КК України районний суд аргументував тим, що засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення у вчиненні тяжкого злочину, а цілі покарання, застосованого до останнього, не досягнуті.

При прийнятті рішення судом першої інстанції було враховано, що засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 12.02.2010 року; під час перебування в Сімферопольському слідчому ізоляторі до праці не залучався, вимоги режиму тримання не порушував. Адміністрацією установи не заохочувався. Характеризувався посередньо.

З 14.06.2011 р. відбуває покарання в ДУ «Диканівська виправна колонія (№ 12)».

За час відбування покарання в установі норми, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи порушував 1 раз, за що був покараний у дисциплінарному порядку.

Заохочувався адміністрацією установи 14 разів за сумлінну поведінку і ставлення до праці та виконання робіт по благоустрою території установи. Характеризується позитивно.

Працевлаштований до промислової зони у дільниці «Ливарня» ливарником з відрядною оплатою праці, бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Духовне відродження» та «Фізкультура і спорт», у вільний від роботи час займається самоосвітою, підтримує соціально - корисні зв`язки з братом за допомогою телефонних розмов та побачень, отримує посилки та передачі.

Відповідно до довідки ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)» засуджений ОСОБА_7 згідно вироку Київського райсуду м. Сімферополя АР Крим від 20.01.2011 року, має майновий позов на загальну суму 309183,30 гривень, а саме 5995,00 грн. - матеріальний збиток, 300000,00 грн. - моральний збиток, 3188,30 грн. витрати на проведення експертизи. Станом на 01.02.2019 р. виконавчі листи до установи не надходили, добровільно за експертизу сплатив 3188,30 грн.

Рішенням адміністрації ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)», станом на 15.11.2017 року, визнано недоцільним застосування умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 .

З довідки про стягнення та заохочення засудженого ОСОБА_7 вбачається, що останньому 26.09.2018 року оголошено подяку за виконання покладених обов`язків, додержання правил поведінки.

Проте, згідно ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві.

Колегія суддів, погоджується з висновком районного суду про те, що засуджений ОСОБА_7 хоча і відбув встановлену законом частину строку покарання, але не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також не довів своєю діяльністю прагнення спокутувати вину за вчинений злочин. Суд не може не врахувати, що зразкова поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є спроба своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Також, адміністрацією ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)», не надано конкретних переконливих доказів того, що процес виправлення засудженого досяг тієї стадії, на якій відбування ним призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Крім того, матеріали особової справи засудженого ОСОБА_7 не містять відомостей про розгляд питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Отже, надаючи оцінку поведінці засудженого ОСОБА_7 протягом усього часу відбування покарання, колегія суддів, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до переконання, що висновки районного суду підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Так, з довідки про заохочення та стягнення вбачається, що хоча і намітився процес виправлення засудженого, проте, з урахуванням вчиненого злочину і призначеного покарання, не можна прийти до переконання про те, що це сталось остаточно.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на той факт, що засуджений маєфінансові зобов`язання за вироком Київського райсуду м. Сімферополя АР Крим від 20.01.2011 р.

Внаслідок оцінки всіх перелічених вище обставин, суд першої інстанції об`єктивно дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності всіх передбачених умов, передбачених положеннями ст.81 КК України, для умовно-дострокового звільнення та недоцільності і передчасності звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, на період звернення з відповідним клопотанням.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо відмови у задоволенні подання, внаслідок неефективності такого заходу щодо попередження вчинення ним нових злочинів, та відсутності беззаперечних та переконливих підстав, які б свідчили про виправлення засудженого.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426, 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 12 04 2019 року про відмову в задоволенні подання ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без змін.

Апеляційну скаргу засудженого, - залишити без задоволення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ____________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4