Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/513/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2019 року. Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу прокурора прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000369 на вирок Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 10 липня 2019, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іршава, Закарпатської області, громадянина України, одруженого, з середньо-спеціальною освітою, маючого на утримані двох малолітніх дітей, 2012 та 2015 років народження, одна з яких дитина - інвалід, працюючого трактористом в приватній агрофірмі «Зоря», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно п. 1 ч. 1 ст. 89 КК України, являється таким, що не має судимості,
визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення та призначено покарання за ч. 2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки. В силу статей 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 3 роки та покладення певних обов`язків. Вказаним вироком вирішено питання щодо цивільного позову, судових витрат та речових доказів,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, вчинені за наступних обставин.
21.12.2018, близько 16 години 20 хвилин, ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «ВАЗ - 2108» р.н. НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_9 , рухаючись в сутінки по вул. Лейтенанта Шевченка, навпроти будинку № 16 в с. Водяне, зі сторони с. Софіївка, в напрямку с. Шишкино Компаніївського району Кіровоградської області, ігноруючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б, д), ПДР України (п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну...., технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху) проявив особисту неуважність і безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем, порушуючи вимоги п. 12.1 ПДР України (п. 12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним) достовірно знаючи про те, що попереду мається заокруглення проїзної частини вліво по ходу його руху, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати можливість постійно контролювати рух транспортного засобу, під час руху по заокругленню допустив виїзд автомобіля за межі проїзній частині в право з подальшим контактуванням з ростучим деревом. У наслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_10 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 1085 від 23.01.2019, отримав тілесні ушкодження які несуть ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення та в даному випадку призвели до смерті останнього і знаходяться в прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини вчиненого та юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на три роки без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування основного покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 3 роки. В решті вирок суду залишити без змін.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що відповідно до ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку має бути зазначено покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом. Так санкція ст. 286 КК України передбачає як основне покарання у виді позбавлення волі на певний строк, так і додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом на строк до 3 років, або без такого. Водночас судом, у мотивувальній частині рішення, обґрунтовується позиція щодо можливості не призначення вказаного додаткового покарання, однак у резолютивній частині зазначено лише про призначення основного покарання. Тобто рішення щодо додаткового покарання судом фактично взагалі не прийнято. Також судом в порушення вимог п. 6 ч. 2 ст. 374 КПК України не зазначено прокурора ОСОБА_6 , який приймав участь у розгляді даного кримінального провадження.
Заслухавши доповідача, висновок прокурора, який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, обвинуваченого та його захисника, які не заперечували проти задоволення апеляції прокурора, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з таких підстав.

Кримінальне провадження судом першої інстанції розглянуто в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, а сам обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою провину у вчиненому злочині, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України.
Фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України вид і розмір призначеного йому основного покарання та обґрунтованість застосування ст. ст. 75, 76 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, тому згідно положень ч.1 ст. 404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин колегією суддів не перевіряються.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався не повністю.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.
Підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України).
Суд апеляційної інстанції змінює вирок суду першої інстанції, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого (п. 4 ч.1 ст. 408 КПК України).
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції у резолютивній частині не зазначив додаткове покарання є обґрунтованими, оскільки санкція ст. 286 КК України передбачає як основне покарання у виді позбавлення волі на певний строк, так і додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом на строк до 3 років, або без такого.
Зважаючи навіть на те, що суду першої інстанції у мотивувальній частині рішення, обґрунтував позицію щодо можливості не призначення вказаного додаткового покарання, однак у резолютивній частині зазначив лише про призначення основного покарання, вирок суду в цій частині підлягає зміні.
Також підлягає задоволення посилання прокурора з приводу не зазначення його, як учасника судового провадження, оскільки, як вбачається з промови ( а.п. 85, 86 ), протоколу судового засідання від 10.04.2019 ( а.п. 87-89 ) останній приймав участь у розгляді даного провадження.
Керуючись статтями 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 10 липня 2019 року стосовно ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки без позбавленням права керувати транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбуття основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
У вступній частині вироку також зазначити учасника судового провадження прокурора ОСОБА_6 .
В решті вирок суду залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді підпис

Згідно з оригіналом

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2