Провадження № 1-кс/686/6972/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 від 26.04.2019 року у кримінальному провадженні № 0000013,

ВСТАНОВИЛА:

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 від 26.04.2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000013. Скаржник посилається на те, що являється потерпілим з моменту внесення відомостей до ЄРДР за його заявою, а відтак постанова слідчої є незаконною.

В судовому засіданні скаржник наполягає на задоволенні скарги.

Слідчий в судове засідання не з`явилася, що у відповідності до ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали скарги та надані матеріали кримінального провадження № 0000013, приходжу до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

15.01.2019 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000013, на виконання ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 20.12.2018 року, за зверненням ОСОБА_3 , зареєстровано кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 28, ч.1 ст.364, ч.1 ст.366, ч.1 ст.367, ст.356, ч.2 ст.353 КК України.

24.04.2019 року слідчій ОСОБА_4 надійшло клопотання ОСОБА_3 про визнання потерпілим у кримінальних провадженнях:

№ 0000013; № 0000014; №0000015; № 0000016; № 0000017, які постановою прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Хмельницькому Генеральної прокуратури України від 24.01.2019 року об`єднанні під № 0000013.

26.04.2019 року слідчий винесла постанову, якою відмовила у визнанні заявника потерпілим. В обґрунтування вказаної постанови слідчий зазначає, що відсутні будь-які відомості (докази), які б свідчили про те, що вказаним кримінальним правопорушенням останньому було завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. В досліджених матеріалах кримінального провадження таких відомостей дійсно наразі немає, зокрема ні в заяві ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення ні у клопотанні про визнання його потерпілим.

Ч.5 ст.55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Відповідно до п.4 узагальнення «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» саме правильність застосування слідчим або прокурором ст.55 КПК України є предметом перевірки слідчим суддею під час розгляду аналізованої категорії скарг.

Системний аналіз змісту ст.55 КПК України на предмет того, хто є потерпілим у кримінальному провадженні, дає однозначні підстави вважати, що це особа, якій кримінальним правопорушенням, вчиненим іншою особою, заподіяно збитки. Під такими збитками розуміється не лише матеріальна шкода, але й моральна, фізична, а також психічні травми та душевні страждання.

Достатньо очевидно, що для з`ясування обставин заподіяння особі якоїсь шкоди, якщо таке не випливає із змісту заяви про скоєння злочину, потрібно вчинити процесуальні або слідчі дії. В цьому аспекті цілком слушним є твердження ОСОБА_3 про необхідність його допиту та наданні можливості представити слідчому документи, якими заявник володіє та які можуть мати доказове значення в даному кримінальному провадженні. Наразі, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 не був допитаний слідчою та відповідно не надавав жодних доказів на підтвердження фактів, викладених ним в заяві про скоєння злочину. Натомість розслідування триває, здійснюються тимчасові доступа, допитуються свідки, а тому за відсутності об`єктивних доказів заподіяння шкоди заявнику, слідчий суддя вважає, що постанова слідчої від 26.04.2019 року є обґрунтованою та ніяким чином не перешкоджає реалізації права ОСОБА_3 бути визнаним потерпілим в майбутньому, після більш детального та досконалого дослідження обставин кримінальних правопорушень, які розслідуються.

При цьому, посилання ОСОБА_5 на імперативність норми ч.2 ст.55 КПК України щодо виникнення прав і обов`язків потерпілого з моменту подання заяви про вчинення щодо особи кримінального правопорушення не може бути враховано, оскільки продовженням цієї норми є можливість виникнення такого права з моменту подання заяви про визнання особи потерпілою. Крім того, ч.5 ст.55 КПК України, як уже зазначалося наділяє слідчого, прокурора правом відмови у визнанні особи потерпілим.

Не можуть бути врахованні слідчим суддею і пояснення ОСОБА_3 щодо застосування практики ЄСПЛ, зокрема рішень «Сергій Шевченко проти України» та «Трубніков проти Росії», оскільки обставини цих справ є абсолютно відмінними від тих, що розслідуються в межах кримінального провадження № 0000013.

За таких обставин постанова слідчого є обґрунтованою та законною.

Керуючись ст.ст. 306, 307 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 в скарзі на постанову від 26.04.2019 року слідчого Другого СВ СУ Територіального управління ДБР, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000013 про відмову у визнанні потерпілим у цьому провадженні відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Хмельницького

міськрайонного суду ОСОБА_1