Справа № 352/1868/19
Провадження № 1-кп/352/239/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000502 від 01.11.2017 р. по обвинуваченню :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, жителя та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , з повною середньою освітою, працюючого неофіційно в ПП «Біозахід» водієм, не одруженого, утриманці відсутні, українця, громадянина України, депутатом не обирався, не судимого, якому пам`ятка про його права та обов`язки вручена, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 335 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 ставиться у вину ухилення від призову на сторокову військову службу, наступних обставин:

Обвинувачений ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України та особою призовного віку, тому відповідно до ст. 65 Конституції України і ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 12.05.1992 (із змінами та доповненнями), захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є його конституційним обов`язком як громадянина України.
Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося вісімнадцять років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу.
Пунктом 2 статті 3 Указу Президента України № 44/2017 від 27.02.2018 року «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової служби, строки проведення чергових призовів та чергові призови громадян України на строкову військову службу у 2017 році», передбачено призвати на строкову військову службу придатних за станом здоров`я до військової служби громадян України чоловічої статті, яким до дня відправлення у військові частини виповнилось 20 років, та старших осіб, які не досягли 27-річного віку і не мають права звільнення або права на відстрочку від призову на строкову військову службу:
1) у квітні травні 2017 року;
2) у жовтні листопаді 2017 року.
Згідно із ч. 4 ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», організація підготовки та проведення призову громадян України на строкову військову службу здійснюється міськими (районними) державними адміністраціями (виконавчими органами міських рад) у взаємодії з міськими (районними) військовими комісаріатами.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», призов громадян України на строкову військову службу включає проходження ними призовної комісії та відправлення їх до військових частин.
ОСОБА_5 , перебуваючи на обліку призовників ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи визнаним придатним до проходження військової служби згідно висновків медичної комісії Тисменицького РВК від 11.09.2017 та протоколу призовної комісії, не маючи передбачених ст. ст. 17, 18 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» підстав на відстрочку чи звільнення від призову на строкову службу, 11 вересня 2017 року отримав під розписку повістку про прибуття до обласного збірного пункту, що в АДРЕСА_2 , на 05.10.2017 р. на 06 год. 00 хв. для подальшого відбуття у складі команди № НОМЕР_1 до військової частини Збройних Сил України.
Однак, ОСОБА_5 , діючи умисно, всупереч вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 17, 18 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Указу Президента України № 44/2017 від 24 лютого 2017 року «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової служби, строки проведення чергових призовів та чергові призови громадян України на строкову військову службу у 2017 році», будучи придатним за станом здоров`я для проходження строкової військової служби та належним чином повідомленим про час та місце прибуття за викликом, не маючи правових підстав на відстрочку чи звільнення від призову на строкову військову службу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своєї бездіяльності у вигляді ухилення від призову на строкову військову службу, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без поважних причин до обласного призовного пункту у визначений йому час не з`явився, чим ухилився від призову на строкову військову службу.
В ході проведення досудового розслідування 12 вересня 2019 р. року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості.
Відповідно до змісту укладеної угоди, сторони домовились про кваліфікацію дій обвинуваченого за ст. 335 КК України та про узгоджену, за наявності пом`якшуючих покарання обставин, а саме : щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позитивної характеристики, враховуючи те, що обвинувачений раніше на судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку в психоневрологічному чи наркологічному диспансерах не перебуває, а також зобов`язання ОСОБА_5 на співпрацю з правоохороннит органами щодо виявлення злочинів у сфері забезпечення призову та мобілізації упродовж одного року з часу укладення угоди, невчинення будь-яких інших злочинів указаного виду упродовж строку притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, міру покарання у виді двох років обмеження волі, без ізоляції від суспільства внаслідок застосуванням норм ст. 75 КК України з встановленням іспитового строку тривалістю один рік та покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України. При цьому, обвинувачений розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, а саме обмеження права оскарження вироку суду згідно ст.ст.394, 424 КПК України та відмову від прав, передбачених ст.474 КПК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, який буде застосовано до нього в разі укладення угоди розуміє.
Прокурор ОСОБА_3 також просив затвердити угоду про визнання винуватості укладену між ним та ОСОБА_5 .
Захисник підозрюваного не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором та його підзахисним ОСОБА_5 .
Заслухавши думку учасників процесу, роз`яснивши наслідки укладення та затвердження угоди відповідно до вимог ст.473 КПК України, та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що укладену угоду про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 слід затвердити, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.468, ч. 4 ст.469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості, яка укладається у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ст. 335 КК України, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.
Надана суду угода відповідає вимогам, які ставляться до угоди про визнання винуватості, що передбачені ст. 472 КПК України, в тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди. Обставин, які б вказували на необхідність відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.
Зокрема, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковано за ст. 335 КК України, а узгоджене покарання обвинуваченому, з врахуванням суспільної небезпеки вчиненого та пом`якшуючих обставин, у виді двох років обмеження волі, без ізоляції від суспільства внаслідок застосуванням норм ст. 75 КК України і встановленням іспитового строку тривалістю один рік та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України, буде необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.314, 368, 370,473, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 12.09.2019 року, укладену між прокурором Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_5 , якому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст. 335 КК України.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 335 КК України, та призначити покарання виді двох років обмеження волі.

На підставі ст..75 КК України, обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання звільнити з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік рік.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

На вирок протягом 30 днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору, обвинуваченому та захиснику негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1