Провадження 1-кп/359/365/19
Справа 359/3788/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши з технічною відеофіксацією у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Борисполі кримінальне провадження №0000501 від 18.03.2019р. за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Оршівці Кіцманського р-ну Чернівецької області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, судимого 18.06.2012 року Кіцманським районним судом Чернівецької області за ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді 4-ьох років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.3 ст.191 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до договору найму від 11.02.2019р., працівника ФОП « ОСОБА_6 » ОСОБА_5 прийнято на роботу у якості виконавця із зобов`язанням виконати такі роботи (надати послуги): збирання (приймання, сортування) безпечних відходів у вигляді вторинної сировини.

Згідно до договору про матеріальну відповідальність працівника ФОП « ОСОБА_6 » від 11.02.2019, ОСОБА_7 зобов`язаний:

- взяти на себе матеріальну відповідальність за матеріальні цінності, що передані йому за інвентаризаційним описом приймального пункта на 11.02.2019, а також за ті, що надходять під звіт;

- виконувати усі встановленні правила приймання, зберігання, відпускання і кількісного обліку матеріальних цінностей, надавати у встановлений термін звітність за затвердженою формою;

- у випадку виявлення нестачі матеріальних цінностей, наднормативного природного зменшення або їх псування з його вини, зобов`язаний повернути вартість зіпсованих або тих, яких не вистачає, матеріальних цінностей.

До обов`язків ОСОБА_5 входило закуповування вторинної сировини. Для цього на карту «ПриватБанку», видану на його ім`я, кожного дня, заступник директора скидала грошові кошти для розрахунку. В свою чергу, обвинувачений у банкомату знімав грошові кошти, належні ФОП « ОСОБА_6 » та розраховувався з клієнтами.

28.02.2019 ОСОБА_5 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , вирішив з метою незаконного особистого збагачення за рахунок привласнення чужого майна, яке було йому ввірене, привласнити грошові кошти ФОП « ОСОБА_6 ».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на привласнення чужого майна, обвинувачений, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне особисте збагачення за рахунок чужого майна, а саме грошових коштів ФОП « ОСОБА_6 », які були перераховані йому на банківську картку

«ПриватБанк», точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, зняв через банкомат грошові кошти належні ФОП « ОСОБА_6 » в сумі 500 грн, які привласнив.

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 повернувся до вказаної вище адреси за місцем роботи, взяв із каси ввірені йому гроші, які належили ФОП « ОСОБА_6 », в сумі 5500 грн., та з місця вчинення злочину зник.

Таким чином, ОСОБА_5 , будучи матеріально відповідальною особою у ФОП « ОСОБА_6 », діючи умисно, з корисливих мотивів, привласнив грошові кошти, які були йому ввірені, на загальну суму 6000 грн.

Привласненням чужого майна, яке було ввірене особі, вчиненого повторно, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 191 КК України.

У судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному та надав згоду на проведення судового розгляду в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки він не оспорює фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті. При цьому судом встановлено, що підсудний правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позицій. Тому, заслухавши думку підсудного, потерпілого та прокурора, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, про те що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються за виключенням документів, що характеризують особу підсудного.

Під час судового розгляду обвинувачений підтвердив, що дійсно, при зазначених у обвинувальному акті обставинах, він, являючись матеріально - відповідальною особою, привласнив грошові кошти, які належали ФОП « ОСОБА_6 », в сумі 6000 грн. У скоєному щиро розкаявся, наголосив на своєму бажанні виправитись, постільки має на утриманні двох малолітніх дітей та непрацездатну дружину.

Потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов на суму 4219,20 грн., який обвинувачений визнав у повному обсязі.

Враховуючи покази обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у інкримінованому органами досудового слідства злочині доведена повністю, а його дії за ч.3 ст. 191 КК України кваліфіковані вірно, оскільки останній вчинив умисні дії, які виразились у привласненні чужого майна, яке йому було ввірене, повторно.

Згідно медичних довідок, обвинувачений на обліку у психіатра та лікаря нарколога не перебуває, по місцю проживання характеризується посередньо, має на утриманні малолітніх дітей та дружину.

Відповідно до санкції ч.3 ст. 191 КК України передбачено покарання у виді обмеження волі строком від трьох до п`яти років та позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3-ьох років.

Призначаючи покарання за санкцією ч.3 ст. 191 КК України, судом враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що раніше він неодноразово був засуджений та відбував покарання.

Таким чином суд вважає, що покарання ОСОБА_5 необхідно обрати у виді позбавлення волі.

Визнання вини обвинуваченим, його щире каяття у скоєному, наявність на утриманні малолітніх дітей та хворої дружини, суд визнає обставинами, які пом`якшують його відповідальність.

При цьому судом враховано, що обвинувачений частково відшкодував завдані збитки, повернувши потерпілому 1780,80 гривень потерпілому.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_5 не встановлено.

Судом при призначенні покарання також враховано, що обвинувачений за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні двох малолітніх дітей та хвору дружину, частково відшкодував заподіяні матеріальні збитки, а також те, що тяжких наслідків від скоєного ним не настало.

Виходячи із вищезазначеного, суд приходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_7 без відбування покарання, на підставі ст. 75 КК України, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.

Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 28, 368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати винним та призначити покарання

ОСОБА_5 за ч.3 ст.191 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з господарсько - матеріальними цінностями строком 3 роки. Відповідно до ст.75 КК звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та призначити іспитовий термін строком три роки. Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на нього наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 не обирати.

Контроль за поведінкою ОСОБА_5 покласти на уповноважені органи з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Іспитовий строк засудженому рахувати з моменту проголошення вироку.

Цивільний позов задовольнити у повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошові кошти на суму 4219,20 грн.

На вирок може бути подано апеляцію до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області на протязі 30 (тридцяти) днів з моменту проголошення.

Після закінчення строку на апеляційне оскарження вирок набирає законної сили.

Копія вироку вручається прокурору і засудженому негайно, після оголошення.

Суддя « ОСОБА_1 »