ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2483/19 Справа № 191/1564/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Синельниківського районного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська,

про його умовно - дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

За ухвалою Синельниківського районного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.
Відмовляючи в задоволенні вказаної заяви суд першої інстанції зазначив, що проаналізував дані про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому та прийшов до висновку, що сама по собі поведінка засудженого без порушень режиму утримання не є достатньою для доведення виправлення і такою має бути поведінка кожного із засуджених, сумлінне ставлення до праці може свідчити, що ОСОБА_7 стає на шлях виправлення, однак не є достатнім для висновку, що він вже довів своє виправлення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та застосувати щодо нього умовно-дострокове звільнення.
В обгрунтування апеляційної скарги зазначив, що вину визнав, має задовільну характеристику та два заохочення, порушень та стягнень не має. Звертає увагу, що представник установи не заперечував проти задоволення його клопотання про умовно-дострокове звільнення. Вказує, що ТОВ Кампанія Мірідан прийме його на роботу на посаду кур`єра, що підтверджується їх гарантійним листом. Прохає врахувати, що вчинений ним злочин не є тяжким та таким, що ніс загрозу життю і здоров`ю людини.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні засуджений підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а ухвалу суду скасувати.
Прокурор під час апеляційного розгляду в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, просив ухвалу суду першої інстанції про відмову в умовно-достроковому звільненні засудженого від відбування покарання залишити без змін.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Із матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання засудженого, дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що засуджений не довів своє виправлення, а тому не може бути звільнений умовно-достроково.
При цьому апеляційний суд виходить з того, що відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.
Як вбачаться із роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.
Згідно характеристики, наданої начальником відділення СПС СВК-94, та довідки з особової справи №283-Г-16 до Синельниківської ВК № 94 ОСОБА_7 прибув 31 серпня 2016 року, систематично залучається до роботи із благоустрою території установи, виконує обов`язки різноробочого в будівельній бригаді, проявляє розумну ініціативу, поставлені завдання виконує якісно та вчасно, за час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, сумлінно ставиться до своїх обов`язків, за що був заохочений 2 рази, не конфліктний, дбайливо ставиться до майна установи та предметів, якими користується при виконанні дорученої йому роботи, не працевлаштований.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений вироком Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 24 червня 2016 року за ч. 2 ст. 186 КК України з застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 зараховано попереднє ув`язнення з 24 червня 2016 року по 18 серпня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку вирішено рахувати 18 лютого 2016 року, кінець строку 18 лютого 2020 року.

Як слідує з матеріалів провадження, застосовані щодо засудженого заохочення передують настанню часу, коли останній набуває права на застосування умовно-дострокового звільнення та яке засуджений набув після здійснення судом зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.

Відповідно до витягу з протоколу 30 листопада 2017 року на засіданні адміністративної комісії установи засудженому було відмовлено в застосуванні ст. 101 КВК України як особі, яка не стає на шлях виправлення.

Також 31 серпня 2018 року на засіданні адміністративної комісії установи засудженому було відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Комісією установи 15 лютого 2019 року відмовлено в умовно-достроковому звільненню на підставі ст.81 КК України, як особі, що не довела своє виправлення.

Суд першої інстанції, виходячи з наявних в особовій справі характеристик, незважаючи на соціальну активність засудженого останнім часом, враховуючи витяги з протоколів адміністративної комісії установи щодо засудженого, прийшов до висновку, що поведінка засудженого не може свідчити про те, що він довів своє виправлення.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції і не находить підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.
Сам факт, що засуджений за час відбування покарання в Синельниківській виправній колонії № 94 з 31 серпня 2016 року має лише дві подяки Н/СВК за зразкову поведінку і сумлінне ставлення до праці не може свідчити, що він став на шлях виправлення. Достатніх даних на підтвердження вказаного факту засуджений ОСОБА_7 не навів в апеляційній скарзі та не надав при її розгляді.

Аналізуючи наведені обставини апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення, оскільки лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого ОСОБА_7 зазнає позитивних змін.
Також враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.
З огляду на вищевикладене суд першої інстанції обгрунтовано відмовив в задоволенні заяви засудженого про умовно-дострокове звільнення, так як наявні обставини не свідчать про доведення засудженим свого виправлення та відсутні підстави для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Синельниківського районного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про його умовно - дострокове звільнення від відбування покарання - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4