Номер провадження: 11-кп/813/1133/19
Номер справи місцевого суду: 523/8574/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

захисників: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

представника потерпілих ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_13 та захисника ОСОБА_9 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 05.06.2019 р. про повернення прокурору з підстав невідповідності вимогам КПК України обвинувального акту у кримінальному провадженні №0005460 від 06.12.2018 року відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, маючого малолітню дитину 2013 року народження, приватного підприємця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

ОСОБА_8 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Одесі, громадянки України, з вищою освітою, непрацевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
- обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Ухвалою суду першої інстанції обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0005460 від 06.12.2018 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повернутий прокурору з підстав того, що в ньому, всупереч вимогам ст. 291 КПК України: фактичні обставини справи та формулювання обвинувачення викладені не конкретно, зокрема, не містять обставин вступу обвинувачених у злочинну домовленість (час, місце, інші важливі обставини), або неможливість їх встановлення; відсутні відомості щодо способу спричинення обвинуваченим ОСОБА_7 тілесних ушкоджень в області грудної клітки загиблій ОСОБА_14 та не визначена поведінка обвинуваченого і загиблої, що передували цій події, а також в обвинувальному акті не визначена роль іншої обвинуваченої та спосіб заподіяння таких ушкоджень, стан і положення тіла загиблої та обвинуваченого в цей момент, предмети чи знаряддя спричинення цих тілесних ушкоджень (руки, ноги, інші предмети); не містить відомостей щодо заподіяння обвинуваченими тілесних ушкоджень ОСОБА_14 в області шиї (спосіб, положення тіл зазначених осіб, предмети чи знаряддя, інші важливі обставини), а також обставини та роль кожного з обвинувачених у приховуванні слідів злочину та здійсненні пожежі в квартирі (місце, спосіб, використання рідини, речей чи предметів).

Зазначені обставини, на думку колегії суддів, викликають небезпідставні сумніви у дотриманні загальних засад кримінального провадження, зокрема, презумпції невинуватості та законності та верховенства права, що перешкоджає судовому розгляду зазначеного обвинувального акту.

Окрім того, оскаржуваною ухвалою суду від 05.06.2019 р. задоволено частково клопотання прокурора ОСОБА_13 та відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в «ОУВП №21» Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, строком на 2 місяці, тобто до 03 серпня 2019 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 183, п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 судом визначений розмір застави як альтернативний вид запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченими, а саме: обвинуваченому ОСОБА_15 у розмірі 2500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 4802500 гривень, та обвинуваченій ОСОБА_8 - 2000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 3842000 гривень, відповідно.

В разі внесення застави на обвинувачених покладаються обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка їх подала.
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї прокурор ОСОБА_13 зазначив, що оскаржувана ухвала суду є незаконною в частині повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону з наступних підстав:

- в обвинувальному акті, відповідно до положень ст.ст. 91, 92 КПК України зазначені всі необхідні обставини, які підлягають доказування, а саме: подія кримінального правопорушення (мотиви, мета, місце, час та спосіб вчинення обвинуваченими злочину та форма вини), вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір процесуальних витрат; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання обвинувачених;

- обвинувальний акт містить правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність, а також дату та місце його складення та затвердження та у відповідності до ч. 3 ст. 291 КПК України підписаний слідчим та прокурором, який його затвердив;

- суд першої інстанції вдався до встановлення та оцінки фактичних обставин кримінального провадження, що на даній стадії кримінального процесу неприпустимим.

- відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт, серед іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, з огляд на що, прокурором викладено ті фактичні обставини, які він вважав встановленими та зазначена обставина не може бути підставою для висновку суду про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК;

- з викладеного обвинувального акті формулювання обвинувачення можливо зрозуміти в чому саме обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 337 КПК України під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитись від підтримання державного обвинувачення.

Посилаючись на наведені доводи, прокурор вважає оскаржувану ухвалу в частині повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків такою, що підлягає скасуванню, та просить постановити ухвалу про призначення нового судового розгляду обвинувального акту в суді 1-ої інстанції.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 зазначив, що оскаржувана ухвала суду є незаконною в частині застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з наступних підстав:

- судом при розгляді обвинувального акту встановлена його невідповідність вимогам КПК України та практиці ЄСПЛ. Некоректність пред`явленого обвинувачення та неможливості роз`яснення ОСОБА_8 . сутності обвинувачення, з огляду на що такі обставини означають відсутність обґрунтованої підозри (обвинувачення), а тяжкість висунутого їй обвинувачення не може вважатися достатньою підставою для її тримання під вартою;

- суд не навів мотивів, які б переконували, що зазначені ним в ухвалі ризики, які мали місце в клопотанні прокурора, дійсно існують;

- в тексті ухвали суду відсутні посилання на будь-які докази причетності ОСОБА_8 до скоєння інкримінованого їй злочину, та судом порушено вимоги п. 1 ст. 178 КПК України

Посилаючись на наведені доводи, захисник ОСОБА_9 просить ухвалу суду в частині обрання запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_8 скасувати та винести в цій частині нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Позиції інших учасників судового провадження.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор ОСОБА_13 підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив їх задовольнити, та заперечував проти вимог скарги захисника ОСОБА_9 , окрім того заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Представник потерпілих ОСОБА_12 підтримав вимоги апеляційної скарги з доповненнями прокурора, а також клопотання прокурора про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Натомість, захисник ОСОБА_9 підтримав доводи своєї апеляційної скарги, проти вимог скарги прокурора та клопотання про продовження запобіжного заходу заперечував з мотивів, викладених у своїй апеляційній скарзі.

Захисники ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтримали вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 , та заперечували проти вимог доповненої скарги та клопотання прокурора ОСОБА_13 про продовження обвинуваченим запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, думки учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до припису п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Перевіривши зміст обвинувального акту, колегія суддів дійшла висновку, що він відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості:1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5)виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
Із аналізу змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні №0005460 від 06.12.2018 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України (а.с. 2-7) встановлено, що він містить анкетні відомості обвинувачених,виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення та інші, передбачені законом відомості.

Обвинувальний акт, у відповідності до ч. 3 ст. 291 КПК України, підписаний слідчим та прокурором, який його затверджував (а.с. 7).

Окрім того, до обвинувального акту, як це передбачено ч. 4 ст. 291 КПК України, доданий реєстр матеріалів досудового розслідування (а.с. 8-46), розписки обвинувачених та захисників про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування (а.с. 47-50).

Апеляційний суд також вважає, що підстави для повернення обвинувального акту, наведені судом першої інстанції в ухвалі є надуманими, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Пункт 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт, серед іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а також правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Частиною 1 ст. 337 КПК України встановлено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.
Із аналізу вищевказаних положень кримінального процесуального закону вбачається, що при складенні обвинувального акту прокурор має право викласти в ньому ті фактичні обставини кримінального правопорушення, які він вважає встановленими та на підставі цього на свій розсуд здійснити кваліфікацію кримінального правопорушення із посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність.
Зазначена обставина, відповідно до положень ст. 291 КПК України, не може бути підставою для висновку суду про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України.
Як вбачається зі змісту обвинувального акту в зазначеному кримінальному провадженні (а.с. 2-7), при викладені фактичних обставин справи та формулюванні обвинувачення відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 слідчим зазначено обставини вчиненого злочину, мета та мотиви його вчинення, проміжок часу, в який був скоєний злочин, обставини, які вказують на отримання загиблою тілесних ушкоджень, та які саме ушкодження, а також ким саме нанесені (обвинуваченим ОСОБА_7 ) були причинним зв`язок настання смерті загиблої.
При цьому, вчинений злочин мав місце за відсутності сторонніх осіб, які б могли вказати на конкретні обставини, на відсутність яких посилається суд першої інстанції, а саме: спосіб спричинення тілесних ушкоджень загиблій, її поведінка та поведінка обвинувачених під час вчиненого злочину, обставини та роль кожного з обвинувачених під час приховування слідів злочину.
Окрім того, показання обвинувачених щодо події злочину та ролі кожного з них, при можливому наданні ними свідчень, не можуть бути використані органом досудового розслідування як беззаперечно встановлені фактичні обставини кримінального правопорушення.
В свою чергу, встановлення дійсних обставин кримінального провадження та їх відповідність або невідповідність викладеним в обвинувальному акті фактичним обставинам здійснюється в процесі проведення судового розгляду кримінального провадження, відповідно до Глави 28 КПК України, шляхом безпосереднього дослідження судом та надання належної оцінки доказам, зібраним під час проведення досудового розслідування кримінального провадження.
При цьому, посилання суду на незрозумілість та неконкретність висунутого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачення не приймаються до уваги апеляційним судом, оскільки з викладеного в обвинувальному акті формулювання обвинувачення можливо зрозуміти, в чому саме обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а саме: в умисному вбивстві, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
Окрім того, положення ч. 2 ст. 337 КПК України надають можливість прокурору під час судового розгляду змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.
Більш того, прокурор ОСОБА_13 в суді апеляційної інстанції заявив про те, деталізація фактичних обставин справи, яка була встановлена досудовим розслідуванням на момент складання обвинувального акту, не може бути доповнена, оскільки це будуть лише припущення.
Отже, апеляційний суд вважає, що обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні відповідає вимогам КПК України, а доводи захисника ОСОБА_9 з приводу повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку із некоректністю пред`явлено обвинувачення з огляду на що він вважає, що підозра в такому випадку є необґрунтованою, спростовані вищевикладеним.

Більш того, некоректність пред`явленого обвинувачення жодним чином не виключає обґрунтованості підозри, яка на даній стадії не є предметом розгляду апеляційного суду, в тому числі з огляду на те, що ОСОБА_8 вже пред`явлене обвинувачення, яке є твердженням про вчинення особою інкримінованого злочину, а не обґрунтованим припущенням, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, що мало місце коли остання перебувала у процесуальному статусі підозрюваної.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України рішення слідчого про повідомлення про підозру може бути оскаржене підозрюваним в окремому порядку після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, однак матеріали провадження не містять таких відомостей, а також захисником до своєї апеляційної скарги, ні в суді апеляційної інстанції не надано жодних підтверджень на використання свого права на захист відповідно до вище вказаної норми КПК України, що свідчить про те, що на момент розгляду апеляційної скарги обґрунтованість, пред`явленої ОСОБА_8 підозри знайшла своє підтвердження ще під час досудового розслідування кримінального провадження.

Враховуючи викладені обставини у всій сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення про повернення обвинувального акту прокурору в зазначеному кримінальному провадженні помилково, всупереч вимогам кримінального процесуального закону, без повного та об`єктивного дослідження всіх обставин, що, як наслідок, призвело до безпідставного затягування розгляду кримінального провадження та потягло порушення принципу дотримання розумних строків.

Отже, апеляційний суд вважає, що обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні відповідає вимогам КПК України.

Згідно з приписами п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Частина 3 ст. 415 КПК України встановлює, що висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

Отже, з огляду на вищенаведені обставини, апеляційний суд вважає, що обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні відповідає вимогам КПК України, тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції в частині його повернення прокурору підлягає скасуванню.

Враховуючи, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду обвинувального акту після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про його повернення прокурору, апеляційний суд вважає, що необхідно застосувати дію ст.ст. 7, 9 КПК України.

Так, ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

Отже, апеляційний суд вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора знайшли своє підтвердження, тому вона підлягає задоволенню, а ухвала суду 1-ої інстанції, в частині повернення обвинувального акту, підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону з направленням обвинувального акту із додатками до Суворовського районного суду м. Одеси для розгляду зі стадії підготовчого судового провадження.

Вирішуючи клопотання прокурора ОСОБА_13 про продовження ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів виходить з того, що вимогами п. 3 ч. 1 ст. 401 КПК України передбачено, що протягом десяти днів після відкриття апеляційного провадження за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції вирішуються інші клопотання, в тому числі щодо обрання, зміни або скасування запобіжного заходу, а відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 419 КПК України резолютивна частина ухвали суду апеляційної інстанції має містити, в тому числі, рішення щодо запобіжного заходу.
Разом з тим, з вищевикладеного випливає, що діючий КПК України, в тому числі, не визначає процедуру і строки щодо зміни, продовження чи обрання запобіжного заходу після скасування судового рішення і призначення нового розгляду обвинувального акту суді 1-ої інстанції, тому вирішуючи питання щодо запобіжного заходу відносно обвинувачених у зв`язку із поверненням обвинувального акту, апеляційний суд виходить з вимог ст.ст. 8, 9, 12, 176-178 КПК України, ст. 29 Конституції України, якими передбачено, що «ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за мотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом».
Наведені конституційні гарантії права на свободу та особисту недоторканність, поєднуються з такими ж вимогами ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати загальні засади кримінального провадження, а саме принцип верховенство права.
Відповідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
При цьому, апеляційний суд також виходить з положень ч. 1 ст. 9 КПК України, з яких вбачається, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності.
В той же час, у відповідності до положень ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Тобто, значення загальних засад кримінального провадження як норм вищого ступеня нормативності є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.
Так, рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року встановлено, що «відсутність чітко сформульованих положень, які б визначали, чи можливо належним чином продовжити (якщо так, то за яких умов) застосування на стадії судового слідства запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного на визначений період на стадії досудового слідства», «не відповідає критерію «передбачуваності закону» для цілей пункту 1 статті 5 Конвенції» (п.74).
На час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 утримуються під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та перебувають під юрисдикцією апеляційного суду. Повернення обвинувачених під контроль суду 1-ої інстанції складатиме певний період часу, натомість, строк їх перебування під вартою спливає 03.08.2019 р.
У згаданому рішенні у справі «Харченко проти України» ще в 2011 р. встановлено порушення ст. 5 Конвенції, коли «тримання під вартою не передбачається ні конкретним положенням законодавства, ні судовим рішенням» (п.74), а тому подібна обставина у справі щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вимагає судового врегулювання.
За змістом ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , апеляційний суд враховує його особу, те, що він раніше не судимий, обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину, пов`язаного із позбавленням життя особи, за попередньою змовою групою осіб, намагався зникнути з місця події та приховати сліди злочину, тому є реальні підстави вважати, що ризик його переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності не зник.
Окрім того, з огляду на те, що свідки та потерпілі по кримінальному провадженню не допитані в судовому засіданні, продовжує існувати ризик впливу на їх показання з метою їх зміни, а також, зважаючи на те, що подія злочину, з огляду на обвинувальний акт, мала місце на ґрунті спору щодо місця проживання спільної дитини обвинуваченого та загиблої, апеляційним судом встановлений ризик можливого вчинення інших кримінальних правопорушень, в тому числі пов`язаного з дитиною загиблої.
Обставини, які б свідчили про зменшення ризиків, заявлених прокурором у клопотанні, на думку колегії суддів, під час апеляційного розгляду скарг не встановлено.
Більш того, приймаючи до уваги характер вчинення злочину та покарання, яке може бути призначене обвинуваченому, на даний час є доцільним продовження тримання ОСОБА_7 під вартою в межах строку передбаченого діючим КПК України, з метою забезпечення судового провадження та виконання завдань кримінального судочинства, а саме забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду.
Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_8 , апеляційний суд також враховує її особу, те, що вона раніше не судима, обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину, пов`язаного із позбавленням життя особи, за попередньою змовою групою осіб, намагалася зникнути з місця події та приховати сліди злочину, тому є реальні підстави вважати, що ризик її переховування від суду та уникнення кримінальної відповідальності також не зменшився.
Окрім того, з огляду на те, що свідки та потерпілі по кримінальному провадженню не допитані в судовому засіданні, продовжує існувати ризик впливу на їх покази з метою їх зміни, а також, зважаючи на те, що подія злочину, з огляду на обвинувальний акт, мала місце на ґрунті виховання спільної дитини сина обвинуваченої та загиблої, апеляційним судом встановлений ризик можливого вчинення інших кримінальних правопорушень, в тому числі пов`язаного з дитиною загиблої.
Обставини, які б свідчили про зменшення ризиків, заявлених прокурором у клопотанні, на думку колегії суддів під час апеляційного розгляду скарг не встановлено.
Таким чином, приймаючи до уваги характер вчинення злочину та покарання, яке може бути призначене обвинуваченій, на даний час є доцільним продовження тримання ОСОБА_8 під вартою в межах строку передбаченого діючим КПК України, з метою забезпечення судового провадження та виконання завдань кримінального судочинства, а саме забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду.
Щодо доводів захисника ОСОБА_9 з приводу відсутності існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів знаходить їх не обґрунтованими з підстав вищевикладеного.

Отже, клопотання прокурора ОСОБА_13 щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_9 в частині незаконного застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 291, 314, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419, 532 КПК України, апеляційний суд -
ухвалив:

Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_13 в частині повернення обвинувального акту прокурору задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в частині застосування запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 05.06.2019 р. в частині повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні №0005460 від 06.12.2018 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України з підстав невідповідності вимогам КПК України скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акту в суді 1-ої інстанції зі стадії підготовчого провадження в іншому складі суду.

В решті оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_13 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 задовольнити частково.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України строк тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, а саме до 23.09.2019 р., включно, з визначенням йому розміру застави та покладенням обов`язків, у разі її внесення, відповідно до ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 05.06.2019 р.

Клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_13 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_8 задовольнити частково.

Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обвинуваченій у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України строк тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, а саме до 23.09.2019 р., включно, з визначенням їй розміру застави та покладенням обов`язків, у разі її внесення, відповідно до ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 05.06.2019 р.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4