Номер провадження: 11-сс/813/1926/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 к
прокурора ОСОБА_7
законного представника потерпілого ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.11.2019 року, якою було задоволено клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеської області ОСОБА_11 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002765 від 11.11.2019 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровськ Одеської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, з визначенням застави у розмірі 160560 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.11.2019 року було задоволено клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеської області ОСОБА_11 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002765 від 11.11.2019 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_10 ,так як слідчий суддя прийшов до висновку, що у клопотанні доведена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.В якості альтернативного запобіжного заходу визначена застава у розмірі 160560 грн. та, у разі внесення застави, на підозрюваного покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Зміст вимог апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_9 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що ухвала слідчого судді є незаконною, так як застосований запобіжний захід є занадто суровим.

Слідчий суддя не врахував, що дії ОСОБА_10 в повідомленні про підозру неправильно кваліфіковані, зокрема в частині зазначення про проникнення підозрюваним до іншого приміщення, оскільки за адресою АДРЕСА_1 , де був вчинений злочин, підозрюваний зареєстрований та його дідусь є власником.
В порушення вимог закону в ухвалі слідчого судді не зазначено жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України.
Слідчий суддя не дав належної оцінки даним, що характеризують підозрюваного, який раніше не судимий, має сім`ю, бабусю та дідуся, утримає брата, має місце реєстрації та проживання, закінчив технікум, студент 4 курсу вищого закладу, має місце роботи де позитивно характеризується.
Визначений розмір застави є завідомо не помірним, не відповідає майновому стану підозрюваного та його сім`ї, оскільки заробітна плата підозрюваного складала 3421 грн., а заробітна плата мати підозрюваного складала 3538 грн. Підозрюваний та його мати утримують брата підозрюваного, дідуся та бабусю.
Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника та законного представника потерпілого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили застосувати більш м`який запобіжний захід непов`язаний з триманням під вартою, прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Також при розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п.с ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом, якщо законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов висновку про те, що органом досудового розслідування ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України за обставин, викладених у клопотанні слідчого.

Так, у клопотанні слідчого зазначено, що 11 листопада 2019 року, приблизно о 10 годині 50 хвилин, точний час не встановлений, ОСОБА_10 проходив по АДРЕСА_1 , в якому мешкає потерпілий ОСОБА_12 , про що ОСОБА_10 знав заздалегідь, оскільки довгий час проживає поруч з потерпілим. В цей час у ОСОБА_10 виник корисний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом нападу, а саме майном та грошовими коштами ОСОБА_12 , реалізуючи який, він зайшов на територію домоволодіння АДРЕСА_1 через незачинену на запірний пристрій хвіртку. Далі прослідувавши по двору виявив, що двері в приміщення лазні відчинені, зайшов у приміщення, зачинивши за собою двері, в якому почав чекати потерпілого ОСОБА_12 , для нападу на якого з метою його дезорганізації вирішив застосувати аерозольний дезодорант, який виявив в приміщені. Через деякий час потерпілий ОСОБА_12 , повернувшись додому, зайшов у двір, звернув увагу на те, що двері в лазню були зачинені, однак він перед тим як піти, залишив їх в відчиненому положенні. Далі ОСОБА_12 підійшов до споруди лазні та зайшов у приміщення, в якому перебував ОСОБА_10 , який втілюючи свій злочинний умисел розпилив в область обличчя потерпілого дезодорант, й почав наносити удари руками в область голови, при цьому застосовуючи скляні пляшки, які виявив також в цьому приміщенні. Здійснюючи напад на потерпілого ОСОБА_12 , ОСОБА_10 вимагав надати йому грошові кошти. Захищаючись від ударів, переживаючи за життя та здоров`я, потерпілий став вибігати з приміщення лазні з метою виклику допомоги, коли в цей час ОСОБА_10 зірвав з його лівої руки годинник марки Orient EM5A, та продовжуючи наносити удари також вибіг з приміщення лазні до двору, з якого вибіг на вулицю, та з місця вчинення злочину зник.
Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які долучені до матеріалів клопотання, зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_12 та іншими матеріалами провадження.
Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

При цьому відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Разом з тим, згідно п.2 ч.1 ст. 196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості, зокрема, про обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Однак, в ухвалі слідчого судді взагалі відсутній висновок щодо доведеності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді.

В клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.
Однак, апеляційний суд вважає, що у клопотанні не усі ризики доведені.
Зокрема, відсутній ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки апеляційний суд враховує заяву потерпілого ОСОБА_12 та пояснення його представника адвоката ОСОБА_8 про те, що потерпілий є сусідом підозрюваного, знає його з дитинства, він спілкується з його сином, у них ніколи не було конфліктів з підозрюваним та його родиною, в зв`язку з чим він проти тримання підозрюваного ОСОБА_10 під вартою, так як останній вплинути на нього не може, однак суд першої інстанції в судовому засіданні не з`ясував його думку та не врахував її при встановленні ризиків, які впливають на застосований запобіжний захід.
Також стороною обвинувачення не доведений ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки в клопотанні не зазначено жодних обґрунтувань щодо зазначеного ризику.

При цьому, апеляційний суд вважає, що у клопотанні доведено лише один ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, так як, з врахуваннямтяжкості покарання, що загрожує підозрюваному, у разі доведеності його вини, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, апеляційний суд вважає, що, в порушення положень ст.ст.183, 194 ч.1 п.3 КПК України, в клопотанні та в оскаржуваній ухваліне обґрунтована неможливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_10 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам.
Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, репутацію підозрюваного, тощо.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя не повною мірою дотримався вказаних вимог закону.

Зокрема, посилання сторони обвинувачення на відсутність у ОСОБА_10 міцних соціальних зав`язків також викликає у апеляційного суду певні сумніви.

Так, під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_10 раніше не судимий, має сім`ю, бабусю та дідуся, утримає брата, має місце реєстрації та проживання, закінчив технікум, є студентом 4 курсу вищого закладу та має місце роботи де позитивно характеризується.
Під час апеляційного розгляду, прокурором зазначені обставини під сумнів не ставились.

Апеляційний суд вважає, що зазначені обставини значно зменшують існування встановлених ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України.
Слідчий суддя вказаним обставинам належної оцінки не дав та безпідставно застосував до ОСОБА_10 найбільш суворий запобіжний захід у виді тримання під вартою, при цьому не зазначив чому інші більш м`які запобіжні заходу не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Апеляційний суд вважає, що, в порушення ст. 194 ч.1 п.3 КПК України, стороною обвинувачення не доведена неможливість застування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.
Одна лише тяжкість вчиненого злочину не є безумовною підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою..
Таким чином, відповідно до вимог ст.ст. 178, 194, 196 КПК України, апеляційний суд, з урахуванням наведених доказів та обставин, вважає можливим застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_10 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло в певний час доби, який забезпечить запобігання встановлених ризиків та належну поведінку підозрюваного.

При таких обставинах, у відповідності до вимог ст.ст.409-411 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. Ухвала слідчого судді має бути скасована та винесена нова ухвала, якою у задоволенні клопотання слідчого має бути відмовлено, підозрюваному ОСОБА_10 має бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, згідно вимог ст. 181 КПК України, так як апеляційний суд приходить до висновку, що він є достатнім для запобігання встановленого ризику та для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_10 .
Статтею 410 встановлено, що неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Зазначена неповнота судового розгляду перешкодила слідчому судді ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, що у відповідності до положень статей 407, 409, 410 є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Згідно до п.2 ч.3 ст.407 КПК України, апеляційний суд, скасувавши ухвалу слідчого судді, постановляє нову ухвалу.

При таких обставинах, у відповідності до вимог ст.ст.409-411 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню. Ухвала слідчого судді має бути скасована та постановлена нова ухвала, якою у задоволенні клопотання слідчого має бути відмовлено, підозрюваному ОСОБА_10 має бути обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло в певний час доби, згідно вимог ст. 181 КПК України, так як апеляційний суд приходить до висновку, що він є достатнім для запобігання встановлених ризиків та для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_10 .
Керуючись статтями 177, 178, 183, 197, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.11.2019 року, якою було задоволено клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеської області ОСОБА_11 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002765 від 11.11.2019 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_10 , з визначенням застави у розмірі 160560 грн., скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеської області ОСОБА_11 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002765 від 11.11.2019 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_10 , - відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 21:00 год. по 07:00 год. наступної доби.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_10 , обов`язки передбачені п.п.1,2,3 ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора і суд про зміну місця проживання;

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворий.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали до 09.01.2020 року включно.

Негайно звільнити ОСОБА_10 з під варти з ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

Виконання ухвали доручити Білгород-Дністровському ВП ГУНП в Одеської області, за місцем реєстрації та проживання підозрюваного.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошено 27.11.2019 року о 16 годині 00 хвилин в залі судових засідань № 10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3