Справа № 212/4493/17
У Х В А Л А

28 травня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває вищезазначене кримінальне провадження.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою, посилаючись на те, що 03 червня 2019 року спливає строк тримання під вартою останнього, він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, по кримінальному провадженню, а тому ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшились.
Суд вислухав думку захисника ОСОБА_5 , який просив змінити запобіжний захід на більш м`який, у вигляді домашнього арешту. Наголосив на тому, що останній вже 20 місяців тримається під вартою, має постійне місце проживання, по справі допитані всі учасники процесу (свідки), а тому відсутні ризики зазначені прокурором.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника, просив, також, врахувати, що в нього дуже хворі батьки похилого віку, а мати зовсім не здатна рухатись.
Вислухавши доводи сторін кримінального провадження, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод та ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Так, відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження і проаналізувавши клопотання прокурора та захисника, прийшла до наступного.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, вимоги ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, равову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012р. у справі "Тодоров проти України", відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку». Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Суд вважає, що п.3 ст.5 Конвенції визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Судом проведено переважна кількість процесуальних дій пов`язаних з доказуванням обвинувачення, було допитано свідків, а тому ризик можливості незаконно впливати на вказаних осіб в обвинуваченого відсутній, можливість щось приховати чи змінити з об`єктивної сторони у нього також практично виключена.
Аналізуючи дані про особу обвинуваченого суд та беручі до уваги той факт, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу дещо змінились та з урахуванням викладеного вище, і того, що ризики передбачені ст.177 КПК України (ухилення обвинуваченого від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, тиску на свідків), на думку суду, не мають явно вираженої наявності, - все це дає підстави для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Таким чином, суд приходить до висновку, що міра запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем фактичного проживання обвинуваченого забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 шляхом заборони обвинуваченому залишати своє житло цілодобово, зобов`язавши останнього прибувати за кожною вимогою суду та вважає достатнім застосування на даний час більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131,132,177,178,183,184,331 КПК України, суддя -,

У Х В А Л И В:

Змінити запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 309 КК України у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з застосуванням засобів електронного контролю. Домашній арешт обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснювати за адресою його постійного проживання, а саме: АДРЕСА_1 , при цьому покласти на нього наступні обов`язки: - прибувати до суду за першою вимогою;
- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- не відлучатись та не залишати місце постійного проживання, за вказаною вище адресою, без дозволу суду;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити обвинуваченому, що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
Строк дії ухвали визначити, два місяці, до 27 липня 2019 року включно.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 з під варти з зали суду.
Виконання ухвали щодо зміни запобіжного заходу ОСОБА_4 доручити Покровському ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області.
Контроль по організації виконання ухвали покласти на керівника Криворізької місцевої прокуратури №3.
Роз`яснити обвинуваченому, що в разі порушення ним умов застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту до нього може бути знову застосований більш суворий запобіжний захід тримання під вартою.
Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору після її проголошення та направити начальнику Криворізького слідчого ізолятору управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1