Справа № 182/2121/17
Провадження № 1-кп/0182/55/2019
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.06.2019 м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.02.2017 за № 0000736 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та мешкає у АДРЕСА_1 , працює монтажником в ТОВ «Родина Констракшен», із середньою-спеціальною освітою, неодружений, раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_5 , -

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 24.02.2017, приблизно о 01.10 год. знаходився на задньому дворі кафе «Чумацький шлях», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в цей час до нього підійшов ОСОБА_5 .
Після чого між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на ґрунті неприязних відносин, виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_5 руками потягнув за капюшон куртки ОСОБА_3 від чого останній впав спиною на бетонне покриття.
Після чого ОСОБА_5 сів поверх ОСОБА_3 та наніс близько трьох ударів кулаками обох рук в обличчя останньому. В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .
Реалізуючи свій злочинний намір, 24.02.2017 близько о 01.10 год., ОСОБА_3 , знаходячись на задньому дворі кафе «Чумацький шлях» за адресою: Дніпропетровська обл., м. Нікополь, вул. Херсонська, 367/1, дістав із правої кишені куртки металеву відкривачку для пляшок, яку переносив із собою для побутових цілей, та діючи умисно, не маючи наміру на заподіяння смерті, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень даною відкривачкою, яку тримав в правій руці, наніс потерпілому один удар в грудну клітину зліва та два удари в нижню частину спини, чим заподіяв ОСОБА_5 , згідно висновку СМЕ № 119 від 21.03.2017, тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва ззаду, лівобічного гемотораксу, які відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, та тілесні ушкодження у вигляді непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва, колото-різаної рани лівої поперекової області, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав і показав суду, що 23.02.2017 після роботи зі своїм знайомим ОСОБА_6 пішов до кафе «Чумацький шлях». У кафе також були ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , яких він знав і з якими у нього були нормальні стосунки. Вони сиділи за різними столиками. Через деякий час до них підійшов ОСОБА_5 і запропонував вийти поговорити. Він відмовився. Тоді ОСОБА_5 сів за їх столик і почав обливати його горілкою, при цьому говорив, що він хоче набити йому обличчя. Із-за чого все це, спочатку він не пояснював. Як з`ясувалося у подальших розмовах, із-за дитячих образ. ОСОБА_6 запропонував йому, щоб не загострювати конфлікт, вийти з кафе через задній вихід. Він так і зробив, вийшов з кафе, але ОСОБА_5 це побачив і вийшов за ним. На задньому дворі ОСОБА_5 схопив його за капюшон, смикнув так, що він впав. Хотів встати, але ОСОБА_5 сів на нього і почав душити. У нього у кишені була відкривача і він нею наніс потерпілому 2-3 удари. Спочатку ОСОБА_5 ніяк не відреагував на вказані удари. Він ще подумав, що він не попав у ОСОБА_5 і відкинув відкривачу. Після ударів відкривач кою, він скинув ОСОБА_5 з себе, і, навпаки, вже сам сидів над ним. Потім з кафе вибігли люди, які їх розборонили і його підняли. Коли піднімали ОСОБА_5 , то побачили у нього рану. Він побіг у кафе шукати аптечку, однак не знайшов її, йому дали якусь тканину, також працівники кафе викликали швидку медичну допомогу. Він побіг додому за медикаментами, а коли повернувся, то швидка вже забрала ОСОБА_5 і поїхала. Відразу він у лікарню не пішов, так як ОСОБА_6 по телефону сказав, щоб він не йшов до лікарні. На тертій день він ходив до потерпілого в лікарню, запропонував йому допомогу на придбання медикаментів. ОСОБА_5 сказав, що вийде з лікарні і тоді все вони обсудять. На даний час він повністю розрахувався з потерпілим та відшкодував йому вартість лікування. Заявлений прокурором цивільний позов визнає. У вчиненому кається, просить не позбавляти його волі, він вчинив злочин, так як потерпілий перший почав його бити, а він захищався.
Крім показань обвинуваченого, його винуватість, на думку суду, повністю доведена показаннями потерпілого, свідка, зібраними по справі та дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами.
Потерпілий ОСОБА_5 показав, що обвинуваченого ОСОБА_3 знав раніше, відносили були товариські, так як вони проживають в одному районі і бачилися через день. Раніше у них були невеликі розбіжності, але нічого серйозного не було, бійок між ними раніше не було. 23.02.2017 він з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 були в кафе «Парадіз» на лдні народження у знайомого, вживали алкогольні напої. Він особисто випив 200 - 250 гр горілки та бокал пива. Потім близько 24.00 год. поїхали в кафе «Чумацький шлях». Там сіли за столик, замовили їжу та горілку. Він особисто пив самбуку, ще випив близько 100 гр горілки. Був у середній степені сп`яніння. ОСОБА_3 теж бачив у кафе, він був зі своєю компанією. Оскільки він вживав горілку, до нього прийшла думка, що накипіла особиста образа на ОСОБА_3 . Запропонував ОСОБА_3 вийти, поговорити, з`ясувати стосунки. ОСОБА_3 сказав, що згоден розмовляти, але у тверезому стані. Однак він почав наполягати на розмові. ОСОБА_3 сказав, щоб він почекав 10 хв. Він відійшов від ОСОБА_3 , потім знову підійшов, ОСОБА_3 знову сказав, щоб він заспокоївся і почекав ще 10 хв. Потім він побачив що ОСОБА_3 немає у залі. Тоді він вийшов на задній двір кафе і там побачив ОСОБА_3 . Він підійшов до ОСОБА_3 , почав висловлювати йому претензії, розмова була на підвищених тонах, почали штовхати один одного. Потім почалася бійка, він перший вдарив обвинуваченого, далі він все пам`ятає смутно. Пам`ятає, що билися, качалися по землі. В процесі бійки він відчув різкий біль у боці, потім ще. Побачив в руках у ОСОБА_3 піку, вона блиснула. Він раніше її бачив і зрозумів, що це. Прийшов до тями, коли чекали на швидку. Вдруге прийшов до тями уже у швидкій. Днів через 5-ть до нього у лікарню прийшов ОСОБА_3 Вибачився за те, що сталося. Він його пробачив, оскільки розуміє, що теж винен у ситуація, що сталася. ОСОБА_3 повністю відшкодував завдані йому збитки на лікування, він претензій до нього не має, просить не позбавляти його свободи.
Свідок ОСОБА_7 показав, що 24.02.2017 після 24 год. вони з ОСОБА_5 , ОСОБА_8 прийшли в кафе «Чумацький шлях», до цього вони були в кафе «Парадіз», де вживали алкогольні напої. Через деякий час у кафе прийшли ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 . ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_3 і почав провокувати його на бійку, згадував якісь минули образи, пропонував вийти на вулицю та побитися. Вони вийшли, через деякий час ОСОБА_6 запропонував вийти подивитися, що там відбувається. Вони вийшли на задній двір і побачили, що ОСОБА_3 знаходиться зверху ОСОБА_5 , між ними відбувається боротьба. Хтось стягнув ОСОБА_3 з ОСОБА_5 , а коли почали піднімати ОСОБА_5 , то побачили у нього поранення, після чого він викликав швидку, якою відвезли потерпілого до лікарні.
Свідок ОСОБА_8 показала, що 24.02.2017 зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вони прийшли у кафе «Чумацький шлях», де відпочивали. До того вони були у кафе «Парадіз», де також вживали алкогольні напої. ОСОБА_5 був у середньому ступені алкогольного сп`яніння. За сусіднім столиком у кафе сиділи ОСОБА_3 з іншими хлопцями. Між ОСОБА_3 і ОСОБА_5 виник конфлікт, із-за чого і хто його перший почав, вона сказати не може, бо не чула. Вони вийшли на задній двір кафе поговорити. Через деякий час хлопці, що залишалися у кафе, вийшли, щоб подивитися, що там відбувається. Вона також вийшла і побачила, що ОСОБА_3 знаходиться зверху, ОСОБА_5 лежить на землі. ОСОБА_9 відтяг ОСОБА_3 , тоді вони побачили рану у ОСОБА_5 , якому викликали швидку.
Свідок ОСОБА_6 показав, у лютому 2017 р. вони з ОСОБА_3 прийшли до кафе «Чумацький шлях». Там зустріли потерпілого та ОСОБА_7 . Потерпілий був у стані сильного алкогольного сп`яніння і почав пред`являти претензії ОСОБА_3 . Пропонував побитися, із-за чого сказати не може, бо не прислухався до їхньої розмови. ОСОБА_3 говорив, що не буде з ним битися. Оскільки ОСОБА_5 був наполегливим і кілька разів підходив до ОСОБА_3 , він запропонував ОСОБА_3 піти з кафе через задній двір, щоб уникнути конфлікту. ОСОБА_3 погодився, вони разом вийшли на вулицю через задній вихід, але він повернувся за курткою. Коли знову вийшов на вулицю, то побачив, що ОСОБА_3 і потерпілий знаходяться на землі. Потерпілий придавив ОСОБА_3 до землі та душив його. Він почав їх розтягувати і побачив, що у потерпілого рана на спині. Він витяг ОСОБА_3 з-під потерпілого та викликав швидку медичну допомогу. Він з потерпілим поїхав до лікарні.
Свідок ОСОБА_9 показав, що зимою 2017 року відпочивав у кафе «Чумацький шлях». Бачив, що у кафе сиділи за столиком ОСОБА_3 і ОСОБА_5 . Потім вони почали між собою сваритися. ОСОБА_5 провокував на бійку із-за старих образ. Однак у кафе бійки не було. Через деякий час він почув, що хтось сказав, що на задньому дворі бійка. Він вийшов разом з усіма і побачив на землі ОСОБА_3 і ОСОБА_5 , вони билися. Коли він почав їх розбороняти то побачив у ОСОБА_5 рану, після чого ОСОБА_5 повезли до лікарні. Де подівся ОСОБА_3 він не знає. Бачив, що ОСОБА_5 сидів зверху на ОСОБА_3 , душив його. Він не бачив у них в руках колюче-ріжучих предметів. За своїм фізичним станов ОСОБА_5 ю значно більший та здоровіший за ОСОБА_3 .
Також винуватість обвинуваченого підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження
№ 0000736:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 24.02.2017 потерпілого ОСОБА_5 , у якому він просить притягнути до відповідальності ОСОБА_10 , який 24.02.2017 о 01.15 год. поблизу кафе «Чумацький шлях» за адресою вул. Херсонська у м. Нікополі спричинив йому тілесні ушкодження. (а.п. 12);
- протоколом огляду місця події від 24.02.2017 асфальтованої площадки, яка знаходиться з тильної сторони кафе «Чумацький шлях» за адресою: АДРЕСА_2 , згідно якого під час проведення огляду було вилучено носову хустинку зі слідами речовини бурого кольору та паперову серветку зі слідами речовини бурого кольору. До протоколу огляду додано фото-таблицю. (а.п. 13-19);
- заявою потерпілого ОСОБА_5 про добровільне надання співробітникам поліції для огляду та вилучення сорочки, в якій він знаходився у момент спричинення йому тілесних ушкоджень (а.п. 20).
- протоколом огляду від 24.02.2018 чоловічої сорочки темно-синього кольору, яку надав для огляду та вилучення потерпілий ОСОБА_5 . На вказані сорочці виявлені сліди речовини бурого кольору та пошкодження тканини. Оглянуту під час проведення огляду чоловічу сорочку вилучено. До протоколу огляду додано фото-таблицю. (а.п. 21-23);
- заявою ОСОБА_3 про добровільне надання співробітникам поліції для огляду та вилучення спортивних чорних штанів (а.п. 24).
- протоколом огляду від 24.02.2018 спортивних штанів чоловічих чорного кольору. На вказаних спортивних штанях виявлені сліди речовини бурого кольору. Оглянуті під час проведення огляду чоловічі спортивні штани вилучено. До протоколу огляду додано фото-таблицю. (а.п. 25-27);
- висновком судово-медичної експертизи № 119 від 21.03.2017, відповідно до якого у ОСОБА_5 виявлене тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва ззаду, лівобічного гемотораксу - відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя (згідно п. 2.1.3 підпункту й Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень);
виявлені тілесні ушкодження у вигляді непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва, колото-різаної рани лівої поперекової області - відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, (згідно пункту 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень);
Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії гострого предмету, маючого колюче-ріжучі властивості.
Давність спричинення тілесних ушкоджень може відповідати строку, вказаному у постанові слідчого. (а.п. 47-48);
- висновком судово-медичної експертизи № 99 від 27.02.2017, відповідно до якого у ОСОБА_3 виявлене тілесні ушкодження у вигляді синця лівої клубової області - відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень (згідно пункту 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень);
Виявлене тілесне ушкодження утворилися від дії тупого твердого предмету, або від удару об такий предмет.
Давність спричинення тілесного ушкодження може відповідати строку, вказаному у постанові слідчого. (а.п. 52);
-висновком судово-імунологічної експертизи № 268/Н від 06.03.2017, відповідно до якого кров ОСОБА_5 , народження, належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за системою АВ0 (а.п. 60);
-висновком судово-імунологічної експертизи № 267/Н від 06.03.2017, відповідно до якого кров ОСОБА_3 , належить до групи АВ за системою АВ0 (а.п. 68);
- висновком судово-імунологічної експертизи № 272/Н від 31.03.2017, відповідно до якого:
на представлених для дослідження двох марлевих тампонах (об`єкти №№ 1, 2) встановлена наявність крові людини з домішкою поту.
При серологічному дослідженні, в усіх слідах крові, були виявлені антигени А і В, що не виключає можливості утворення цих слідів за рахунок крові групи АВ або за рахунок змішування в цих слідах крові та поту кількох осіб, груповій характеристиці крові яких властиві антигени А і (або) В.
Отриманий результат не виключає можливості походження слідів крові (об`єкти №№ 1, 2) від ОСОБА_3 , груповій характеристиці крові якого властиві, виявлені в цих слідах, антигени А і В. Також, не виключається можливість присутності в цих слідах, в якості домішки, і крові потерпілого ОСОБА_5 , груповій характеристиці крові якого властивий, виявлений в цих слідах, антиген В. Крім того, антигени А і В можуть виявлятися також і за рахунок наявності в цих слідах поту. (а.п. 76-77);
- висновком судово-цитологічної експертизи № 288 від 30.03.2017, відповідно до якого:
в піднігтьовому вмісті обох рук ОСОБА_3 (об`єкти №№ 1,2), що були надані на дослідження, встановлена наявність крові, виявлені епітеліальні клітини з ядрами та визначений білок людини.
Статева та групова належність крові та клітин в слідах в піднігтьовому вмісті обох рук ОСОБА_3 (об`єкти №№ 1,2) не встановлена через відсутність формених елементів крові, відсутність придатних (об`єкт № 1) та недостатню кількість придатних (об`єкт № 2) для дослідження ядер клітин та через не виявлення антигенів А, В та Н ізосерологічної системи АВ0.
Оскільки, групова та статева належність крові та клітин в піднігтьовому вмісті обох рук ОСОБА_3 (об`єкти №№ 1,2) не встановлена, тому відповісти про походження їх від нього самого або від потерпілого ОСОБА_5 , не представилось можливим. (а.п.85-88);
- висновком судово-імунологічної експертизи № 269/Н від 31.03.2017, відповідно до якого:
на представлених для дослідження спортивних штанях (об`єкти №№ 2, 3) встановлена наявність крові людини.
При серологічному дослідженні, в слідах крові (об`єкти №№ 2, 3), був виявлений тільки антиген В, що не виключає можливості утворення цих слідів за рахунок крові групи В з ізогемаглютиніном анти-А системи АВ0.
Отриманий результат не виключає можливості походження слідів крові (об`єкти №№ 2,3) від потерпілого ОСОБА_5 , груповій характеристиці крові якого властивий, виявлений в цих слідах, антиген В. Висловитися про можливість присутності в цих слідах крові ОСОБА_3 неможливо у зв`язку з не виявленням в них антигену А, властивого його крові. (а.п. 93-94);
- висновком судово-імунологічної експертизи № 270/Н від 31.03.2017, відповідно до якого:
на представленій для дослідження чоловічій сорочці (об`єкти №№ 1-14) встановлена наявність крові людини.
При серологічному дослідженні, в усіх слідах крові, був виявлений тільки антиген В, що не виключає можливості утворення цих слідів за рахунок крові групи В з ізогемаглютиніном анти-А системи АВ0.
Отриманий результат не виключає можливості походження слідів крові (об`єкти №№ 1-14) від потерпілого ОСОБА_5 , груповій характеристиці крові якого властивий, виявлений в цих слідах, антиген В. Висловитися про можливість присутності в цих слідах крові ОСОБА_11 неможливо у зв`язку з не виявленням в них антигену А, властивого його крові. (а.п. 99-101);
- висновком судово-імунологічної експертизи № 271/Н від 31.03.2017, відповідно до якого:
на представлених для дослідження носовій хустці та паперовій серветці (об`єкти №№ 1, 2) встановлена наявність крові людини.
При серологічному дослідженні, в слідах крові був виявлений тільки антиген В, що не виключає можливості утворення їх за рахунок крові групи В з ізогемаглютиніном анти-А системи АВ0.
Отриманий результат не виключає можливості походження слідів крові (об`єкти №№ 1, 2) від потерпілого ОСОБА_5 , груповій характеристиці крові якого властивий, виявлений в цих слідах, антиген В. Висловитися про можливість присутності в цих слідах крові ОСОБА_3 неможливо у зв`язку з не виявленням в них антигену А, властивого його крові. (а.п. 106-107);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 13.04.2017, в ході якого ОСОБА_3 розповів та показав як саме та куди саме наносив удари ОСОБА_5 з ДВД-диском до нього. (а.п. 120-125). Судом в судовому засідання було переглянуто вказаний відеозапис;
- висновком судово-медичної експертизи (додатковий) № 199 від 14.04.2017, відповідно до якого враховуючи характер та локалізацію виявлених у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, локалізацію та кількість ударі,в вказаних у протоколі слідчого експерименту, можливо вказати, що не виключена можливість спричинення виявлених тілесних ушкоджень при механізмі вказаному у протоколі слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_3 від 13.04.2017. (а.п. 128-129).
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, за яким він обвинувачується.
Хоча обвинувачений ОСОБА_3 стверджує, що він лише захищався від дій потерпілого, суд не може визнати, враховуючи обставини вчинення злочину, що він перебував у стані необхідної оборони. Оскільки, хоча й потерпілий перший почав конфлікт та першим наніс удар потерпілому, але ніяких реальних загроз його життю не було (про що свідчать й наявні у нього тілесні ушкодження). Крім того, бійка відбувалася на задньому дворі кафе, у якому перебувала значна кількість людей, які є товаришами як потерпілого, так і обвинуваченого.
Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають правильну правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст.. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Також судом враховується практика Європейського суду з прав людини, відповідно до якої складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008).
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; обставини справи, те, що потерпілий знаходився у стані алкогольного сп`яніння, спровокував конфлікт, навіть конкретно не зазначивши причини такого конфлікту, першим почав наносити удари обвинуваченому.
Суд також ураховує особу винного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності (а.п. 143), працює монтажником в ТОВ «Родина Констракшен», не одружений, на утриманні нікого не має; має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно (а.п. 146); не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра (а.п. 144-145).
Також судом враховується, що, обвинувачений у повному обсязі відшкодував спричинену матеріальну шкоду потерпілому і потерпілий не має претензій до обвинуваченого, що підтверджується поясненнями потерпілого у судовому засідання та розпискою потерпілого ОСОБА_5 про отримання від ОСОБА_3 1 500 грн. витрат на лікування.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину (п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України), добровільне відшкодування завданого збитку, а саме відшкодування потерпілому ОСОБА_5 1 500 грн. витрат на лікування (п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України), та визнання вини (ч. 2 ст. 66 КК України).
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, у виді позбавлення волі.
Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.
Разом з тим, зваживши на обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого - визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування потерпілому витрат на лікування, думку потерпілого, який вважає, що немає потреби направляти обвинуваченого до місць позбавлення волі, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, тому вважає можливим застосувати щодо нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України, а також на підставі п. 4 ч.3 ст. 76 КК України зобов`язати виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання агресивної поведінки», оскільки метою цієї програми є досягнення позитивних змін у поведінці суб`єкта пробації шляхом розвитку навичок саморегуляції психоемоційних станів, управління гнівом та агресивною поведінкою, розширення інструментів ефективної взаємодії, формування готовності дотримуватися соціально прийнятних норм і ненасильницьких моделей поведінки.
Приходячи до такого висновку, суд враховує поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яке охоплює повноваження суду (його права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.
Вирішуючи цивільні позови, суд враховує наступне.
Цивільний позов прокурора Нікопольської місцевої прокуратури в інтересах Комунального закладу «Нікопольська міська лікарня № 1» Дніпропетровської обласної ради» про стягнення з обвинуваченого в відшкодування збитків за стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_5 1 589,68 грн. в силу ст. 1166 ЦК України підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і визнаний обвинуваченим.
Потерпілим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 , згідно якого він просить суд стягнути з ОСОБА_3 спричинену матеріальну шкоду витрати на лікування у сумі 1 500 грн.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що витрати, які були понесені на лікування у сумі 1 500 грн. обвинувачений йому відшкодував, на підтвердження чого надав суду відповідну розписку.
Строк дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 - домашній арешт скінчився. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Речові докази:
-змиви з правої та лівої долоні ОСОБА_3 які поміщено до двох паперових конвертів; носову хустину з плямами рідини бурого кольору, яка поміщена до паперового конверту; серветку з плямами рідини бурого кольору, яка поміщена до паперового конверту; зрізи нігтьових пластин з правої та лівої руки ОСОБА_3 , які поміщено до двох паперових конвертів; зразки крові ОСОБА_3 , які поміщено до паперового конверту; зразки крові ОСОБА_5 , які поміщено до паперового конверту; витяжки та осади з об. №№ 1, 2 на ниточках, марлі, які поміщено до паперового конверту (квитанція № 003046), які знаходяться на зберіганні в камері схову Нікопольського ВП знищити;
-спортивні штани ОСОБА_3 , які поміщено до поліетиленового пакету (квитанція № 003046), який знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Нікопольського ВП повернути власникові ОСОБА_3 , при відмові отримати знищити;
-сорочку ОСОБА_5 , яку поміщено до поліетиленового пакету (квитанція № 003046), який знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Нікопольського ВП повернути власникові ОСОБА_5 , при відмові отримати знищити.
Процесуальні витрати відсутні.
На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 1 ст. 121 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.
На підставі п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період випробувального терміну періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, а також на підставі п. 4 ч.3 ст. 76 КК України зобов`язати виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання агресивної поведінки».
Строк дії запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні скінчився.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Процесуальні витрати відсутні.
Цивільний позов прокурора Нікопольської місцевої прокуратури в інтересах Комунального закладу «Нікопольська міська лікарня № 1» Дніпропетровської обласної ради» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Комунального закладу «Нікопольська міська лікарня № 1» Дніпропетровської обласної ради» в відшкодування збитків за стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_5 1 589 (одну тис. п`ятсот вісімдесят дев`ять) грн. 68 коп.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, відшкодовано в добровільному порядку в повному обсязі.
Речові докази:
-змиви з правої та лівої долоні ОСОБА_3 які поміщено до двох паперових конвертів; носову хустину з плямами рідини бурого кольору, яка поміщена до паперового конверту; серветку з плямами рідини бурого кольору, яка поміщена до паперового конверту; зрізи нігтьових пластин з правої та лівої руки ОСОБА_3 , які поміщено до двох паперових конвертів; зразки крові ОСОБА_3 , які поміщено до паперового конверту; зразки крові ОСОБА_5 , які поміщено до паперового конверту; витяжки та осади з об. №№ 1, 2 на ниточках, марлі, які поміщено до паперового конверту (квитанція № 003046), які знаходяться на зберіганні в камері схову Нікопольського ВП знищити;
-спортивні штани ОСОБА_3 , які поміщено до поліетиленового пакету (квитанція № 003046), який знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Нікопольського ВП повернути власникові ОСОБА_3 , при відмові отримати знищити;
-сорочку ОСОБА_5 , яку поміщено до поліетиленового пакету (квитанція № 003046), який знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Нікопольського ВП повернути власникові ОСОБА_5 , при відмові отримати знищити.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, прокурору. Сторони кримінального провадження мають право отримати копію вироку у суді.

Суддя: ОСОБА_1