Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
4 листопада 2019 року

м. Київ
справа № 167/1082/18

провадження № 51-9561 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Львівського апеляційного суду від 12 липня 2019 року,
встановив:
Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 24 червня 2019 року задоволено клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна та скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області суду від 26 березня 2018 року на траншеєкопач марки «Vermeer» модель ТК 200, серійний номер НОМЕР_1 з металевим корпусом жовтого кольору та трубопрокладаючу машину «Straightline» модель SL 2220 серія SL 22200020, передано на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_5 .

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 12 липня 2019 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 24 червня 2019 року.
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції.
Вимоги касаційної скарги прокурор обґрунтовує тим, що судом апеляційної інстанції незаконно застосовано положення ч. 2 ст. 392 КПК, які суперечать Конституції України, норми якої дають право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.
Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї документи, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Як убачається з оскаржуваної ухвали апеляційного суду, рішення про необхідність відмови у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 24 червня 2019 року про скасування арешту майнаприйнято на підставі ч. 4 ст. 399 КПК, яка передбачає, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Обмеження права на апеляційне оскарження рішення судувстановлені ч. 2

ст. 392 КПК. Відповідно до її змісту, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, до яких відноситься ухвала про скасування арешту майна, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.
Врахувавши такі вимоги кримінального процесуального закону, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що зазначене судове рішення

не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку, та на підставі ч. 4 ст. 399 КПК відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою в цій частині.
За таких обставин, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд діяв у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Враховуючи викладене і керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 12 липня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3