Дата документу 21.08.2019 Справа № 554/7284/19

УХВАЛА
Іменем України

21 серпня 2019 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в порядку ст.303 КПК України,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в порядку ст.303 КПК України, в якій просила зобов`язати відповідальну особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань дані про бездіяльність та вчинення неправомірних дій прокурорами Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та начальника управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні О.Розумного прокуратури Полтавської області, та провести досудове розслідування.
В обґрунтування скарги заявник вказала, що 31.07.2019 року вона звернулася до Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Полтаві із заявою про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань даних про триваючий злочин, передбачений ст.396 КК України приховування злочинів, передбачених ст.ст.187-5,148-3,148-2,148-4,143,193-1,213 КК України (1960 року) та ч.2 ст.172 КК України, та приєднала беззаперечні докази і назвала причетних осіб із числа керівників груп прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які умисно вчиняють неправомірні дії, не реагують на порушення розумних строків розслідування слідчими у сімнадцяти епізодах кримінальних правопорушень: №0000001 за ч.2 ст.190 КК України; №№0000120, 0003481, 0000107, 0000345, 00161, 0000174, 0001129, 01392, 0001529,0000728, 0000081, 0001105,0002059, 44134, 1119, 0000038.
Прокурорами постійно змінюється підслідність. Кримінальні провадження мігрують між відділеннями поліції, зникають документи та самі кримінальні провадження, безпідставно об`єднуються, потім виділяються уже з іншим номером, і таємно закриваються. Прокуратура області не реагує на рекомендації Генеральної прокуратури України, на депутатське звернення депутата ВР ОСОБА_8 , на постанови та ухвали судів, якими фактично проведене досудове розслідування і встановлені обставини, які не потребують додаткового доказування.
Станом на сьогодні заявника не повідомлено про внесення даних до ЄРДР та не видано їй копії витягу, що стало підставою для звернення до слідчого судді.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 вимоги скарги підтримала. Вказала, що вказані нею прокурори є процесуальними керівниками у зазначених кримінальних провадженнях, це вони не виконують рішень судів, з їх вини не розслідуються кримінальні провадження, вчиняються маніпуляції зі справами. Заявник оскаржувала їх дії до вищестоящих прокурорів, в судовому порядку не зверталася.
Слідчий, прокурор до суду не з`явилися, про розгляд скарги повідомлені належним чином. Слідчий Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_9 надіслав листа, в якому просив розглядати скаргу у його відсутність, заперечував проти задоволення вимог ОСОБА_3 , оскільки підстави для внесення відомостей до ЄРДР щодо незаконних, на думку заявника, дій окремих працівників правоохоронних органів Полтавської області, відсутні. Також, повідомлено, що вищевказане звернення було направлене до прокуратури Полтавської області в частині неналежного проведення досудового слідства у кримінальному провадженні та організації процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, для організації розгляду в межах компетенції.
Відсутність слідчого, прокурора, відповідно до положень ст.306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши заявника, дослідивши матеріали скарги, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги, з наступних підстав.
Положеннями ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

При цьому, виходячи зі змісту ст.214 КПК України, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Як вбачається з матеріалів заяви, та встановлено в судовому засіданні, заявник ОСОБА_3 звернулася в порядку ст.214 КПК України до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, із заявою від 31.07.2019 року про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ст.396 КК України керівниками груп прокурорів в 17 кримінальних провадженнях, в яких вона є заявником.
За змістом вказаної заяви ОСОБА_3 , прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_10 , зокрема: умисно вчиняють неправомірні дії, не реагують на порушення розумних строків розслідування слідчими у сімнадцяти епізодах кримінальних правопорушень: №0000001 за ч.2 ст.190 КК України; №№0000120, 0003481, 0000107, 0000345, 00161, 0000174, 0001129, 01392, 0001529, 0000728, 0000081, 0001105, 0002059, 4134, 1119, 0000038.
У зв`язку з викладеними у заяві обставинами, ОСОБА_3 просила внести відомості до ЄРДР, розпочати за вказаним фактом досудове розслідування, та притягнути до кримінальної відповідальності винних осіб (а.с.4-5 заява).

Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у м.Полтаві, отримано заяву ОСОБА_3 від 31.07.2019 року, проте відомості, викладені у заяві, не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки у заяві не викладено об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, віднесених до підслідності слідчих органів Державного бюро розслідувань, у зв`язку з чим на даний час відсутні достатні правові підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (лист-відповідь). Заявник з цим не погодилася і звернулася до суду.

Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, і вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України №69 від 17.08.2012 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п.2.2 розділу ІІ положення).

Підставами вважати заяву такою, що містить відомості про злочин, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то обставини викладені в них не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язковими для внесення до ЄРДР.

Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення (злочин).

Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Заявник вказувала на те, що зазначена в заяві бездіяльність та дії прокурорів містять ознаки можливих, на її думку, неправомірних дій, та підлягають кваліфікації за ст.396 КК України.

При цьому, заявником в поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення порушень вказаними прокурорами, оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, обґрунтованими та допустимими доказами. А доводи заяви зводяться, серед іншого, до непогодження із процесуальними рішеннями та діями посадових осіб органу прокуратури у зазначених 17 кримінальних провадженнях, учасником яких є заявник.
У цій же заяві ставиться фактично питання щодо ініціювання нового кримінального провадження щодо тих же посадових осіб сторони обвинувачення, що, вочевидь, свідчить про намагання прямого чи непрямого впливу у первинних кримінальних провадженнях за їх участю.

Беручи до уваги пов`язаність зазначених фактів, наведені заявником обставини не можуть слугувати підставами для внесення відомостей до ЄРДР, оскільки переслідують мету ініціювання нового кримінального провадження та проведення досудового розслідування поза межами належної правової процедури, адже таке підлягає оскарженню у передбаченому КПК України порядку в кримінальних провадженнях, в яких здійснювались відповідні слідчі та процесуальні дії, оскільки законність процесуальних актів і дій, вчинених під час досудового розслідування конкретного кримінального провадження не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Згідно з ч.1 ст.36 та ч.5 ст.40 КПК України та ч.2 ст.16 Закону України «Про прокуратуру» закріплено гарантії самостійності процесуальної діяльності прокурора, слідчого та заборони втручання у таку діяльність осіб, що не мають на те законних повноважень.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.45 Закону України «Про прокуратуру» рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу можуть бути оскаржені виключно в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. Якщо за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу встановлено факти порушення прокурором прав осіб або вимог закону, таке рішення може бути підставою для дисциплінарного провадження.
Отже, кримінальним процесуальним законодавством фактично передбачено випадки прийняття службовими особами рішень, з якими не згодні інші учасники провадження, що не позбавляє їх права реалізації своїх прав шляхом оскарження.

Крім того, в контексті поданої заяви від 31.07.2019 року варто враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Таким чином, доводи заявника у заяві від 31.07.2019 року є її особистою оцінкою дій посадових осіб і ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливої протиправності дій, а тому не відповідають вимогам ст.214 КПК України.

Разом із цим, заявник ОСОБА_3 не позбавлена можливості у зазначених в заяві кримінальних провадженнях використовувати передбачені процесуальним законом засоби та інструменти захисту своїх прав, що є формою реалізації процесуальних прав з метою забезпечення належної правової процедури.

Не зважаючи на те, що ст.214 КПК України прямо не передбачено проведення перевірки щодо змісту заяви, але виходячи з положень ч.5 ст.214 КПК України, змісту таких відомостей має бути надана належна оцінка.

Повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві або повідомленні, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Оскільки чинним КПК України передбачена можливість оскаржити дії, бездіяльність слідчого, то у слідчого судді виникають повноваження щодо перевірки правильності висновку слідчого за результатами такої оцінки.

Вказане відповідає основним положенням цього Кодексу, зокрема п.18 ст.3 КПК України, відповідно до якого до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю з дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Таким чином, виходячи з аналізу викладеного, незважаючи на те, що заявник вважає заяву від 31.07.2019 року повідомленням про вчинення прокурорами ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_11 кримінального правопорушення, передбаченого ст.396 КК України, проте остання за своїм змістом в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до ЄРДР, оскільки в заяві викладена суб`єктивна оцінка особи щодо процесуальних дій та рішень, пов`язаних з іншими кримінальними провадженнями. Крім того, заявником не підтверджено достатніми об`єктивними даними, обґрунтованими та допустимими доказами неправомірності дій прокурорів, а це в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР за вказаною кваліфікацією дій, про що просить заявник.

Також слід зауважити, що посилання заявника на вимоги ч.4 ст.214 КПК України, відповідно до якої відмова у прийнятті та реєстрації заяви про кримінальне правопорушення не допускається, не є підставою для обов`язкового внесення відомостей до ЄРДР, якщо така заява не відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства, оскільки ця норма стосується лише процедури прийняття такої заяви.

Згідно з вимогами ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для внесення заяви ОСОБА_3 від 31.07.2019 року до ЄРДР, а тому в задоволенні скарги на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Полтавіщодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303-307, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в порядку ст.303 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1