ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3161/19 Справа № 211/1029/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 13 вересня 2019 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальним провадженням №0001153 та № 0000024 щодо:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6

в режимі відеоконференції

прокурора ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А :
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 13 вересня 2019 року задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 10 листопада 2019 року включно.
Суд першої інстанції враховував суспільну небезпечність кримінального правопорушення, а також імовірну можливість продовження обвинуваченим протиправної поведінки у подальшому, враховуючи, що він є раніше судимою особою, з непогашеною та не знятою судимістю, не працює, на утриманні неповнолітніх дітей та інших осіб не має, суспільно корисною діяльністю обвинувачений не займався, не одружений, має слабкі соціальні зв`язки, на шлях виправлення не став, залишаючись на волі обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених та продовжувати вчиняти інші злочини. Розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд першої інстанції, враховував їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати місце проживання. Також обвинувачений додав, що ризики, зазначені прокурором, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений ОСОБА_5 надав до апеляційного суду заяву, в якій просить розглянути та задовольнити його апеляційну скаргу без його участі.
Прокурор в судовому засіданні просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, та зазначив, що ризики не змінилися, обвинувачений раніше притягався до кримінальної відповідальності, може вчинити інше кримінальне правопорушення, а також переховуватися від суду, та зауважив що судовий розгляд справи продовжується, крім того, 05.11.2019 року за ухвалою суду обвинуваченому знову продовжено строк тримання його під вартою до 03.01.2020 року..
Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думку сторін кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
Вирішуючи питання щодо можливості оскарження ухвали суду першої інстанції про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд зважає на те, що 13 червня 2019 року Конституційний суд України визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, тому дана ухвала суду підлягає апеляційному оскарженню.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора дотримані в повному обсязі та, вирішуючи питання щодо продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.

Судом першої інстанції було враховано суспільну небезпечність інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, імовірну можливість продовження обвинуваченим протиправної поведінки у подальшому, враховуючи, що він є раніше судимою особою, з непогашеною та не знятою судимістю, не працює, на утриманні неповнолітніх дітей та інших осіб не має, суспільно корисною діяльністю обвинувачений не займався, не одружений, має слабкі соціальні зв`язки, на шлях виправлення не став, залишаючись на волі обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених та продовжувати вчиняти інші злочини.

При цьому зважає на те, що ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, визначенні при обранні запобіжного заходу ризики не зменшилися, судовий розгляд продовжується, тому зважаючи на суспільний інтерес, суд обґрунтовано зазначив про недостатність застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою для попередження заявлених ризиків, з чим погоджується і апеляційний суд.

Водночас, апеляційний суд під час розгляду апеляційної скарги у відповідності до ст. 178 КПК України враховує також тяжкість покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років позбавлення волі, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, відсутність міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З огляду на викладене, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування оскаржуваної ухвали суду про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , не встановлено. Продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194, 199 КПК України, тому апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала суду є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 з наведених в ній мотивів слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 13 вересня 2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4