Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року

м. Київ
справа № 686/17481/18
провадження № 51-4565ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2018 року й ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 10 червня 2019 року в межах кримінального провадження № 0004496 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стара Гута Дунаєвського району Хмельницької області, жителя

АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 червня 2017 року за ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 162, ч. 1 ст. 70, ст. 72 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік 6 місяців,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК.
Встановлені обставини
З інформації, що міститься у провадженні за скаргою, убачається, що за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2018 року ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за ч. 4 ст. 358 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК за сукупністю вироків до призначеного покарання приєднано невідбуте покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 червня 2017 року у вигляді позбавлення волі на строк

2 роки й остаточно визначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн та позбавлення волі на строк 2 роки, які постановлено виконувати самостійно.
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.
Хмельницький апеляційний суд ухвалою від 10 червня 2019 року залишив без задоволення апеляційну скаргу захисника, а вирок місцевого суду щодо

ОСОБА_5 без змін.
Суть питання
У касаційній скарзі захисник зазначає про незаконність рішень місцевого й апеляційного судів на підставі невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого через суворість.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Статтею 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) встановлено вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.

Водночас слід урахувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, а також правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону захисник лишеформально посилається на те, що призначене ОСОБА_5 покарання є явно несправедливим через суворість, оскільки його касаційна скарга не містить конкретних доводів відповідно до положень ст. 414 КПК як щодо виду покарання, так і щодо його розміру. Захисник у касаційній скарзі не навів обгрунтування того, який, на його думку, вид покарання слід призначити ОСОБА_5 серед передбачених ст. 51 КК, що є більш м`яким за штраф, призначений останньому

за ч. 4 ст. 358 цього Кодексу.
Фактично захисник вказує на неправильне застосування судами ч. 1

ст. 71 КК, при цьому не зазначає, в чому полягають такі порушення, яким чином вони вплинули чи могли вплинути на законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень і чому їх слід відносити до безумовних підстав для зміни вироку місцевого суду та ухвали суду апеляційної інстанції відповідно до ст. 413 КПК.
Також у касаційній скарзі відсутні доводи щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів захисника.
Усупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК вимоги в касаційній скарзі захисника є неповними і не узгоджуються з положеннями ч. 1 ст. 436 КПК, якими визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Крім того, захисник не долучивдо касаційної скарги копії судових рішень, які ним оскаржуються, що є порушенням ч. 5 ст. 427 КПК.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень

ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.

На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2018 року й ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 10 червня 2019 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків десять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3