Справа № 333/2415/19
Провадження № 1-кп/333/462/19
В И Р О К
Іменем України
13 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, освіта середньо спеціальна, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює помічником оператора екструдера в ПП «Путник», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 19.10.2004 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України, ст. 70 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки;

- 10.12.2009 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 31.08.2010 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, частково додано не відбуте покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.12.2009 року, остаточно призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. 27.02.2013 року звільнено умовно-достроково, невідбутий строк - 4 місяці 11 днів.

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
04 липня 2018 року, в період часу з 08 годин 00 хвилин до 14 години 30 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи на адміністративному поверсі КУ «Пологовий будинок № 9 м. Запоріжжя», розташованому за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новгородська, 28, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, таємно, шляхом вільного доступу, викрав майно, що належить ОСОБА_10 , а саме: жіночу сумку, вартістю 350,00 грн., в якій знаходились грошові кошти в сумі 70,00 грн.; парасолька автоматична бардового кольору з малюнком у вигляді квітів, фірми «Три слона», вартістю 360,00 грн.; флакон туалетної жіночої води «Faberlic», вартістю 85,00 грн.; зв`язка ключів, яка матеріальної цінності не становить; банківську картку «Ощадбанк», яка матеріальної цінності не становить, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 865,00 грн.

18 вересня 2018 року, приблизно в період часу з 11 годин 00 хвилин до 12 годин 20 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи в палаті 16 Соматичного відділення КУ «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня № 5», розташованій на 4-му поверсі вказаної лікарні, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новгородська, 28-А, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю у вказаній палаті сторонніх осіб, таємно, шляхом вільного доступу, викрав планшет «Lenovo Tab 3-710і 3G» комбінованого блакитного та чорного кольорів, вартістю 2000,00 грн., і мобільний телефон «Nokia 130», вартістю 500,00 грн., що належать ОСОБА_11 , розпорядився в подальшому викраденим майном на власний розсуд, чим завдав останній матеріальну шкоду на загальну суму 2500,00 грн.

18 вересня 2018 року, в період часу з 12 години 30 хвилин до 13 години 00 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи у відділенні Патології вагітності на 2-му поверсі КУ «Пологовий будинок № 9 м. Запоріжжя», розташованому за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новгородська, 28, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, таємно викрав з палати № 7, вказаного відділення, майно, що належить ОСОБА_12 , а саме: планшет «Teclast X10», вартістю 2599,00 грн., чим завдав останній матеріальну шкоду на вказану суму. Викраденим майном в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Окрім того, 09 жовтня 2018 року, приблизно о 10 годині 45 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні приймальні-канцелярії головного лікаря КУ «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня № 5», розташованому на 2-му поверсі будівлі вказаної лікарні, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новгородська, 28-А, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю у вказаному кабінеті сторонніх осіб, таємно, шляхом вільного доступу, з метою викрадення чужого майна, заволодів жіночою сумкою, вартістю 700,00 грн., що належить ОСОБА_13 , в якій знаходилось майно останньої, а саме: гаманець жіночий, вартістю 200,00 грн.; грошові кошти в сумі 77,00 грн., а всього на загальну суму 977,00 грн., яка знаходилась під робочим столом у вказаному кабінеті, яку ОСОБА_6 сховав під руку та намагався покинути місце кримінального правопорушення, однак не довів свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки був викритий завідуючою канцелярії вказаної лікарні - ОСОБА_14 , в момент залишення вказаного кабінету, та розуміючи, що його дії викриті сторонніми особами, відмовившись від доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від його волі, та не виконавши всіх необхідний дій, які вважав за необхідні, а саме не змігши винести викрадене майно з приміщення лікарні та розпорядитись ним на власний розсуд, залишив вказану сумку з чужим майном у ОСОБА_14 , та намагався втекти з місця злочину, однак був затриманий сторонніми особами.

19.04.2019 року, приблизно об 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись у приміщенні патанатомічного відділення КУ «Запорізьке обласне патологоанатомічне бюро», яке розташоване за адресою: м, Запоріжжя вул. Оріхівське шосе, 10, маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше приміщення, з метою його реалізації, діючи умисно, повторно з корисливих мотивів, упевнившись у відсутності можливих свідків та очевидців, усвідомлюючи, що його дії носять таємний характер, з метою незаконного збагачення, зайшовши до приміщення КУ «Запорізьке обласне патологоанатомічне бюро», перебуваючи в якому, за допомогою фізичної сили відкрив кабінет № 4 та незаконно проник до нього, де із шафи у праву руку взяв шкіряну жіночу сумку коричневого кольору, вартістю 400 гривень, яка належить потерпілій ОСОБА_15 , в якій знаходились грошові кошти в сумі 201 гривня 62 копійки, шкіряний гаманець коричневого кольору, вартістю 300 гривень, паспорт громадянина України на ім`я потерпілої, навушники марки «Хіomi», моделі «1 more fit pistonit» чорного кольору із блакитними вставками, вартістю 300 гривень, та інше майно, яке матеріальної цінності не представляє, а саме: блокнот із ручкою, USB-шнур білого кольору, блиск для губ - 2 штуки, дзеркальце, дисконтні картки із магазинів - 5 штук. Після чого, під час вчинення кримінального правопорушення, був помічений ОСОБА_16 , в результаті чого кинув на підлогу вказаного кабінету вищезазначене викрадене майно та намагався покинути місце злочину, однак був затриманий ОСОБА_17 . Тим самим, ОСОБА_6 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення (злочину) до кінця, але кримінальне правопорушення (злочин) не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
Судовий розгляд проведено в межах пред`явленого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 були своєчасно, у встановленому законом порядку, повідомлені про дату, час ті місце слухання справи, що підтверджується телефонограмами, які містяться в матеріалах справи. Жодних заяв та клопотань, в тому числі про відкладення розгляду справи, до суду не надходило. Потерпіла ОСОБА_18 , будучі належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи своєчасно у встановленому законом порядку, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. При визначенні міри покарання покладається на розсуд суду. Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд, на підставі ст. 325 КПК України, прийшов до висновку про можливість продовження судового розгляду справи у відсутність потерпілих.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винним у повному обсязі у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказані кримінальні правопорушення і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Крім того, додатково суду пояснив, що у 2018 році, точної він не пам`ятає у зв`язку з тим, що минуло багато часу. В Хортицькому районі він зайшов до пологового будинку, розташованого по вулиці Новгородській. Оскільки до цього він ставив там кондиціонери, то знав як все розташовано. Піднявся на другий поверх, звернув увагу, що в кабінеті нікого немає. При вході з правого боку була шафа, він побачив там сумку, підійшов, взяв її і пішов. В сумці були ключі, банківська картка, парасолька, грошові кошти до 100 грн., жіноча туалетна вода та інші речі, які не становили цінності. Майно в подальшому продав, грошові кошти витратив на особисті потреби. Десь у вересні того ж 2018 року він пішов до дитячої лікарні, яка знаходилася біля пологового будинку у Хортицькому районі, з метою вчинити крадіжку Прийшовши до лікарні, він звернув увагу, що у палаті нікого немає, а на тумбочці лежить планшет Леново та телефон Нокиа. Він зайшов до палати, взяв речі і пішов. По дорозі на зупинку він зайшов ще і до пологового будинку, де у такий же спосіб з палати викрав ще і китайський планшет, фірму він не пам`ятає. Речі продав, а грошові кошти витратив на особисті потреби. 09 жовтня 2018 року він знаходився у цій же лікарні, у приймальні головного лікаря. Він звернув увагу, що там нікого не було. Під столом з правого боку він побачив жіночу сумочку, взяв її і пішов. При виході його зустріла жінка, яка спитала що він там робить. Він відповів, що помилився і віддав їй сумку. Жінка зчинила галас, прибігли співробітники лікарні та затримали його. 19 квітня 2019 року він приїхав до обласної лікарні. Потрапив у натовп студентів, які там вчилися. Через деякий час він звернув увагу, що якийсь чоловік у білому халаті відчиняє ключем кабінет. Через декілька хвилин виходить і не зачиняє двері на замок. Він вирішив цим скористатися. Відчинив двері, заглянув у кабінет. З правого боку знаходилася шафа, двері якої були привідкриті, де він побачив сумку. Переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, він взяв сумку. В цей час до нього підійшла дівчина, спитала що він і що тут робить. Він одразу кинув сумку. Проте дівчина не дала йому можливості втекти та викликала працівників поліції. Також пояснив, що на момент вчинення кримінальних правопорушень він працював, проте у нього було скрутне матеріальне становище. Відшкодував потерпілим збитки. Попросив вибачення, просить суворо не карати, щиро розкаявся.

Потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що 19.04.2019 року вона знаходилась на своєму робочому місці, Оскільки повинна була початися вирізка, вона була екіпірована, в руковицях. Почула крики в коридорі, визирнула подивитися що там коїться і побачила свою колегу ОСОБА_19 , яка сказала, що її сумку намагалися викрасти. Вона намагалася затримати злочинця, проте він втік. Але співробітники перекрили вхід і піймали його. Потерпіла зайшла до кабінету і побачила обвинуваченого на полу. Він віднекувався, казав, що зайшов до кабінету помилково, шукає студентку. Намагався втекти. Через декілька днів після цих подій до неї на роботи прийшла жінка з малюком, яка дуже вибачалася і засунула їй щось у кишеню халату. Через деякий час вона подивилася і побачила, що це 1000 грн. Вона дзвонила адвокату обвинуваченого, намагалася їх повернути. Потім їй пояснили, що це відшкодування моральної шкоди і вона залишили гроші собі. На цей час у неї відсутні претензії матеріального та морального характеру до обвинуваченого. Однак, наполягала на суворому покаранні ОСОБА_6 . Під час дебатів, потерпіла пояснила, що хоче дати обвинуваченому ще один шанс.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349, ст. 351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту потерпілої та обвинуваченого, дослідження матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 повністю доведена і його дії кваліфікує:

- за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, що не була доведена до кінця з причин, що не залежали від його волі;

- ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно;

- ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України закінчений замах на викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно, під час якого особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винними та іншими особами нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним, (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 року).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості скоєних ним кримінальних правопорушень (злочинів), які, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості та тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, кількість епізодів вчинених кримінальних правопорушень, за місцем роботи характеризується позитивно, за місцем проживання характеризується задовільно, на диспансерному обліку в Запорізькому наркологічному диспансері та Запорізькій психіатричній лікарні не перебуває. Крім того, судом враховується, що раніше до обвинуваченого ОСОБА_6 вже застосовувалися покарання з випробуванням, проте належних висновків обвинувачений для себе не зробив, і знову вчинив ряд аналогічних корисливих кримінальних правопорушень (злочинів).

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає, що обвинувачений повністю визнав вину, щиро розкаявся у вчиненому, часткове відшкодування завданого збитку. Судом не приймається як пом`якшуючи обставина відшкодування збитків потерпілій ОСОБА_5 , оскільки, як пояснила сама потерпіла у судовому засіданні, збитки їй відшкодовано дружиною обвинуваченого. Обставиною, що обтяжує покарання, згідно ст. 67 КК України, є рецидив злочину.

Беручи до уваги вищевикладене, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, ступеня порушення цінностей суспільства в даному кримінальному провадженні, даних про обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, думки потерпілої та прокурорів, суд прийшов до висновку про те, що ці дані в сукупності свідчать про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо тільки в ізоляції від суспільства, оскільки ОСОБА_6 не виявив бажання стати на шлях виправлення та знов продовжив скоювати кримінальні правопорушення, а тому єдино адекватним і достатнім для його виправлення є покарання у вигляді позбавлення волі з фактичним відбуттям такого.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Цивільний позов, судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Арешт на майно не накладався

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 349, 366-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України - у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
-за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з дня приведення вироку до виконання.
Речові докази по справі:
-шкіряна жіноча сумка коричневого кольору, вартістю 400 грн.. в якій находилися грошові кошти на загальну суму 201 грн. 65 коп., шкіряний гаманець коричневого кольору, вартістю 300 грн., паспорт громадянина України на ім`я потерпілої, навушники «Xiaomi» моделі «1 more fit piston» чорного кольору із блакитними вставками, вартістю 300 грн., блокнот із ручкою, USB-шнур білого кольору, блиск для губ -2 штуки, дзеркальце, 5 дисконтних карток з магазинів, передані на відповідальне зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_5 залишити потерпілій ОСОБА_5 за належністю

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1