печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 вересня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю особи, яка звернулась за скаргою ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою ОСОБА_3 про зобов`язання слідчого у кримінальному провадженні № 0001818 провести за участю підозрюваного ОСОБА_3 слідчі дії,-
В С Т А Н О В И В :
05.08.2019 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 , на бездіяльність слідчого ТУ ДБР, розташованого у м.Києві, яка полягає у не розгляді клопотання від 26.07.2019 у кримінальному провадженні № 0001818 на зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування доводів скарги посилається на те, що він звернувся до слідчого ТУ ДБР, розташованого у м.Києві у кримінальному провадженні №0001818 з клопотанням в порядку ст. 220 КПК України, про проведення слідчих та процесуальних дій. Однак, на момент звернення зі скаргою належної, встановленої кримінальним процесуальним законодавством відповіді заявником не отримано, а слідчі та процесуальні дії не виконано. Таку бездіяльність особа, що подала скаргу вважає незаконною, та просить зобов`язати вчинити дії.

В судовому засіданні ОСОБА_4 доводи, викладені у скарзі підтримав та просив її задовольнити з наведених в ній підстав в повному обсязі.

Представник органу досудового розслідування в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань до суду не подано.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши матеріали провадження, заслухавши позицію учасників розгляду, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Частиною 2 ст. 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 93 КПК України зазначено, що сторона захисту, потерпілий здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому ст. 220 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 220 КПК України встановлено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

На стадії досудового розслідування особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником можуть бути оскарженні рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, що встановлено п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Частиною 1 ст. 223 КПК України визначено, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети (ч. 2 ст. 223 КПК України).

Як вбачається із скарги та долучених до неї матеріалів, Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001818 від 31.07.2018, за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України.

26.07.2019 ОСОБА_3 до ТУ ДБР, розташованого у м.Києві засобами поштового зв`язку було направлено клопотання про проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні №0001818.

Відтак вказана скарга подана повноважною особою, у визначений законом спосіб, тобто є прийнятною для розгляду слідчим суддею на стадії досудового розгляду.

Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Дану скаргу подано належною особою та у строки, передбачені КПК України.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є в т. ч. охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення повного розслідування, з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Так, ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно.

Під час підготовки до розгляду скарги та вирішення заявлених вимог, сторона обвинувачення не надала належних допустимих і достовірних доказів (постанови слідчого) про вирішення особою, якій доручено проведення досудового розслідування, заявленого заявником клопотання від 26.07.2019.

Стосовно заявлених ОСОБА_3 у скарзі вимог про зобов`язання прокурора викликати та провести за участю ОСОБА_3 визначених у скарзі слідчих дій, слідчий суддя, виходячи з положень ст. 303 КПК України, приходить до висновку, що до повноважень слідчого судді відноситься лише зобов`язання слідчого винести процесуальне рішення щодо розгляду клопотання, якщо таке процесуальне рішення не винесено у встановлений ст. 220 КПК України строк.

Згідно ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Розгляд клопотання по суті - про відмову або про задоволення клопотання віднесено до повноважень прокурора, тому слідчий суддя, відповідно до ч. 1 ст. 36 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) прокурору щодо проведення конкретних слідчих дій, адже прокурор є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, однак він не може здійснювати функції органу досудового розслідування (п. 18 ч. 1 ст. 3, ст. 22 КПК України),

Таким чином, вирішення цього питання є виключною компетенцію органу досудового розслідування, а тому зобов`язання збирати конкретні докази у кримінальному провадженні не входить до повноважень слідчого судді.

Крім того, вирішуючи питання щодо визнання відмови у задоволенні клопотання неправомірною, слідчий суддя звертає увагу, що ч. 2 ст. 307 КПК визначені види рішень, які слідчий суддя має право прийняти за наслідками розгляду скарги.

Оскільки, право визнання відмови у задоволенні клопотання неправомірною чинним кримінальним процесуальним кодексом слідчому судді не надано, вимоги скарги у цій частині задоволенню не підлягають.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що при вказаних обставинах скарга підлягає частковому задоволенню та прокурора слід зобов`язати розглянути клопотання підозрюваного відповідно до вимог ст. 220 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст. 2, 7, 9, 36, 93, 94, 220, 223, 303, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 про зобов`язання слідчого у кримінальному провадженні № 0001818 провести за участю підозрюваного ОСОБА_3 слідчі дії задовольнити частково.
Зобов`язати уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві розглянути клопотання ОСОБА_3 від 26 липня 2019 у кримінальному провадженні № 0001818, у порядку та строк, передбачений ст. 220 КПК України, про результати розгляду заяви проінформувати ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст. 220 КПК України.
В решті вимог скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1