Провадження №1-кс/712/6187/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2019 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
слідчого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
слідчого ОСОБА_3
власника майна ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Черкаського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся слідчий СВ Черкаського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_3 з клопотанням про накладення арешту на автомобіль AUDI A5 р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити відчуження та будь-яку зміну права власності арештованого майна до скасування арешту у встановленому законом порядку, розпоряджатися будь-яким чином та використовувати автомобіль AUDI A5 р.н. НОМЕР_1

Клопотання мотивує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 10.08.2019 року близько 08.45 год. за адресою: м. Черкаси, бул. Шевченка, 398 відбулося ДТП. Водій автомобіля AUDI A5 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_6 , рухаючись по бул. Шевченка в напрямку від вул. Новопречистенська в напрямку вул. Різдвяна здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який переходив проїзну частину справо наліво відносно руху автомобіля, в результаті чого пішохід отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований в ЧМЛ №3. Ступінь тяжкості тілесних ушкоджень встановлюється.

По вказаному факту розслідується кримінальне провадження № 0004438 від 10.08.2019 за ч. 1 ст. 286 КК України.

10.08.2019 року в ході огляду місця події за адресою: м. Черкаси, вул. Пастерівська, 25 було оглянуто автомобіль AUDI A5 р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , та передано власнику на відповідальне зберігання за адресою: м. Черкаси, вул. Байди Вишневецького, 49.

Таким чином в ході досудового розслідування зібраними доказами було встановлено, що вилучений автомобіль AUDI A5 р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 містить на собі сліди кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто підпадає під вимоги ст. 98 КПК України. Викладене є прямою підставою для накладення арешту на майно з метою забезпечення кримінального провадження, забезпечення подальшого проведення ряду судових експертиз, а також забезпечення можливого цивільного позову у кримінальному провадженні.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши думку прокурора, власника майна, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя вважає, що дане клопотання підлягає до задоволення виходячи з наступного.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частина 10 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчим відділом Черкаського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Черкаській області розслідується кримінальне провадження № 0004438 від 10.08.2019 за ч. 1 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вказане кримінальне провадження порушено по факту ДТП, яке відбулося 10.08.2019 року близько 08.45 год. за адресою: м. Черкаси, бул. Шевченка, 398. Водій автомобіля AUDI A5 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_6 , рухаючись по бул. Шевченка в напрямку від вул. Новопречистенська в напрямку вул. Різдвяна здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який переходив проїзну частину справо наліво відносно руху автомобіля, в результаті чого пішохід отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований в ЧМЛ № 3. Ступінь тяжкості тілесних ушкоджень встановлюється.

Відповідно до реєстраційної картки ТЗ автомобіль AUDI A5 р.н. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

З огляду на те, що автомобіль AUDI A5 р.н. НОМЕР_1 , який знаходився під керуванням водія ОСОБА_4 , з великою ймовірністю зберіг на собі сліди дорожньо-транспортної пригоди, а тому відповідає ознакам ст. 98 КПК України для речового доказу, суд вважає обґрунтованими доводи слідчого, що у разі не накладення на нього арешту вказаний речовий доказ може бути пошкоджений, зіпсований, знищений чи прихований від органів досудового розслідування, тому є необхідність в накладенні арешту на вказаний автомобіль шляхом встановлення заборони розпорядження та користування зазначеним транспортним засобом будь-якими особами, оскільки в інший спосіб неможливо належним чином запобігти ризикам пошкодження, псування, знищення, перетворення, використання, відчуження цього майна та втраті вагомих доказів кримінального провадження.

Частиною 4 ст. 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Враховуючи правову підставу для арешту майна, а саме з метою забезпечення речового доказу для проведення у кримінальному провадженні експертиз, слідчий суддя вважає, що достатнім буде накласти арешт шляхом заборони його користування та розпоряджання ним строком на два місяці, оскільки саме такий спосіб арешту майна є найменш обтяжливим для власника.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Черкаського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задоволити частково.

Накласти арешт на автомобіль AUDI A5 р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з забороною користування, розпорядження, терміном на два місяці.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1