Справа № 183/619/17
№ 1-кп/183/80/19
В И Р О К
іменем України

20 серпня 2019 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження №0004568відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого,який зареєстрованийта проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
- 24.04.2013 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч.3 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений з випробуванням настрок 2 роки;
- 25.11.2013 рокуХортицьким районнимсудом м. Запоріжжя за ч.2ст.186 КК України до 4 роківпозбавлення волі, на підставі ч.1 ст.71 КК України за вироком Запорізького районного суду Запорізької областівід 25.04.2013року, до покарання 4 років 1 місяця позбавлення волі;
- 03.12.2013 року Запорізьким районним судом Запорізької області зач. 3ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 24.11.2013 року до 4 років 1 місяця позбавлення волі;
-26.12.2013 рокуОрджонікідзевськимрайонним судом м.Запоріжжя за ч. 1 ст.185 КК України до покарання у вигляді арешту на 1 місяць, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України приєднано невідбутий термін 4 роки, початок терміну від 13.08.2013 року. Відповідно до Закону України «Про амністію» постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03.06.2014 року невідбутий термін покарання зменшено на половину та складає 2 роки 4 місяці 18 днів. Звільнений 15.05.2015 року умовно-достроково, невідбутий термін 7 місяців 24 дні,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченогоч. 2 ст. 289 КК України, -

за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_5

встановив:

07 листопада 2016 року близько 22 год. 35 хв. ОСОБА_3 ,знаходячись на території домоволодіння, де тимчасово проживав, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, підійшов до автомобіля марки «NissanGuest», номерний знакВТ0090АВ, червоного кольору та за допомогою ключів від автомобіля, які знаходились в коридорі в приміщенні будинку на території вищевказаного домоволодіння, відчинив водійські двері вказаного автомобіля, сів до салону і завівши двигун автомобіляз місця скоєння злочину поїхав, тим самим незаконно заволодів автомобілем «NissanGuest», який належить ОСОБА_5 , спричинивши останньому матеріальну шкоду на суму 150640грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав, кається у вчиненому, готовий нести кримінальну відповідальність за вчинений злочин. Позов також визнав, раніше добровільно вже сплатив 11000 грн.Обставини справи не оспорює.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що всі дії вірно описані в обвинувальному акті, тому не має наміру давати детальні показання. Заявлений ним позов просить задовольнити повністю, але за виключенням 11000 грн., які йому заплатив ОСОБА_6 та які він зарахував як відшкодування завданої моральної шкоди. Заявлений ним позов він просить задовольнити та стягнути з ОСОБА_3 на його користь матеріальну шкоду в сумі 151340 грн., моральну шкоду в сумі 39000 грн., витрати заотриману правову допомогу 2000 грн.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно злочин, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували.

Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють вищенаведені обставини та наслідки такого порядку дослідження доказів, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Суд, розглянувши справу в межах пред`явленої підозри, зберігаючи неупередженість і об`єктивність, не виходячи за межі пред`явлено обвинувачення, яке прокурор підтримав у суді, вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою та доведеною, його дії підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого.

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Пом`якшуючими покарання обставинами суд визнає щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ОСОБА_3 своєї протиправної поведінки, беззаперечному визнані вини обвинуваченим, частковому відшкодуванні завданих збитків та готовністю підлягати кримінальній відповідальності.

Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд виходячи з поняття покарання та його цілей, керуючись ст. 50 КК України, вважає необхідним з урахуванням обставин скоєння злочину, особи обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, застосувати до ОСОБА_3 покарання без позбавлення волі.
Також, з огляду на вказані обставини, суд дійшов до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства у виді обмеження, або позбавлення волі, та відповідно до ст. 75 КК України він може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Таке покарання, на думку суду, відповідає обставинам справи, тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, і буде достатнім для його виправлення і запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Судом розглянуто позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення на його користь матеріальної шкоди в сумі 151340 грн., моральної шкоди в сумі 50000 грн., які він змінив на 39000 грн., витрати за отриману правову допомогу 2000 грн. Суд вважає позов потерпілого обґрунтованим тим, що у наслідок вчинення ОСОБА_3 у відношенні його майна ОСОБА_7 злочину,йому завдана матеріальната моральна шкода, яка складається із вартості пошкодженого автомобіля. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Також суд встановив, що протиправні дії ОСОБА_3 знаходяться в причинному зв`язку з наслідками, що наступили для потерпілого у вигляді завдання йому моральної шкоди, яка підтверджена обвинуваченням. Суд вважає, що підлягає стягненню заявлена позивачем сума за завдану моральну шкоду. Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її заподіяла, за наявності її вини. Суд встановив вину ОСОБА_3 в наслідках для позивача у вигляді завданої моральної шкоди, яка виразилася у душевних стражданнях потерпілого, тривалому порушенні нормального способу життя. При визначенні розміру моральної шкоди, яку вимагає стягнути позивач, суд виходить із судової практики, з принципів розумності, виваженості та справедливості, матеріального стану відповідача, тому вважає, що слід стягнути з ОСОБА_3 39000 грн., в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, враховуючи те, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину встановлена, останній позов визнав у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, та підлягає задоволенню.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

У зв`язку із наведеним витрати на проведення судової товарознавчої в сумі 11409 грн. 60 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в особі Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,

ухвалив :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289КК України, та призначити йому покаранняп`ять років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 ККУкраїнизвільнитиКошарного Максима Костянтиновичавідвідбуванняпокарання з випробуваннямстрокомтри роки. На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Позов ОСОБА_5 задовольнити та стягнути з ОСОБА_3 на його користь матеріальну шкоду в сумі 151340 грн., моральну шкоду в сумі 39000 грн., витрати за отриману правову допомогу 2000 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в особі Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції Українивитрати на проведеннясудової товарознавчої експертизи (висновок № 15-17 від 27.01.2017року) у розмірі 1409 грн.60 коп.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1