Номер провадження: 11-сс/813/1659/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, від 20.09.2019 року, якою був продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України у кримінальному провадженні №0003160, внесеному до ЄРДР 02.09.2019 року,-
встановив:
Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , від 20.09.2019 року, було задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_10 та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України у кримінальному провадженні №0003160, внесеному до ЄРДР 02.09.2019 року, з визначенням застави у розмірі 135 (ста тридцяти п`яти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 259 335 (двісті п`ятдесят дев`ять тисяч триста тридцять п`ять) гривень.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є незаконною, необґрунтованою з таких підстав:

- слідчим суддею не перевірена обґрунтованість пред`явленої підозри;

- прокурором не доведені заявлені ризики передбачені ст. 177 КПК України;

- розмір застави є завідомо непомірним для підозрюваного;

- клопотання прокурора взагалі не містить обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У зв`язку з викладеним захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, від 20.09.2019 року.

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі та просила її задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив апеляційний суд залишити оскаржену ухвалу без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні стосовно особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Відповідно до вимог п.2) ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України, та сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, під час досудового розслідування у кримінальному проваджені щодо тяжких або особливо тяжких злочинів, не повинен перевищувати дванадцяти місяців.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя виконав вимоги ст.199 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою.
ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України при обставинах, викладених у клопотанні слідчого.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
Мотивуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_8 слідчий суддя послався в ухвалі на матеріали досудового розслідування кримінального провадження, копії яких долучені до матеріалів клопотання.
Зокрема обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується протоколи допиту потерпілих ОСОБА_11 , від 27.12.2018 року, ОСОБА_12 ,від 28.12.2018 року, ОСОБА_13 , від 08.02.2019 року, роздруківками квитанцій з Приват Банку, рахунками-фактурами, долученими договорами купівлі-продажу та іншими матеріалами клопотання в сукупності.
За загальною практикою Європейського суду з прав людини, що склалась з рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді стосовно того, що підозра ОСОБА_8 є обґрунтованою.
Злочин, передбачений ч.3 ст. 190 КК України, відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за який може бути призначене покарання у виді позбавлення волі строком до восьми років, у зв`язку з чим, відповідно до положень ч.2 ст.183 КПК України, до ОСОБА_8 може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Крім того, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, відповідно до положень ст. 178 КПК України, врахував вагомість наявних доказів та факт того, що ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований та не навчається, не одружений, раніше не судимий, зареєстрований на території Луганської області, а також врахував характер інкримінованого злочину та тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 разі визнання його винуватим.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді стосовно існування ризику переховування від органу досудового розслідування чи суду, зважаючи на покарання, яке загрожує підозрюваному, в разі визнання його винуватим.
Також апеляційний суд вважає слушними доводи сторони обвинувачення відносно існування ризику незаконного впливу на свідків і потерпілого, з метою зміни їх показань та уникнення кримінальної відповідальності, так як підозрюваному відомі їх анкетні дані.
Апеляційний суд приймає до уваги той факт, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, а також велику кількість епізодів злочинної діяльності, що свідчить про існування ризику вчинення іншого злочину.
Таким чином, на думку апеляційного суду, слідчий суддя, взявши до уваги обставини вчинення злочину, вмотивовано дійшов до висновку про те, що в цьому випадку суспільний інтерес перебування підозрюваного під вартою, переважає особистий інтерес підозрюваного.
Слідчий суддя, під час розгляду клопотання, врахував положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Згідно практики ЄСПЛ, зокрема згідно п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов до обґрунтовано висновку про те, що продовження строку тримання під вартою є доцільним, приймаючи до уваги характер та обставини кримінального правопорушення, особу підозрюваного, у зв`язку з чим апеляційний суд не вбачає підстав для скасування оскарженої ухвали.

Доводи сторони захисту відносно наявності у підозрюваного соціальних зв`язків апеляційний суд приймає до уваги.
Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що наявність соціальних зв`язків не спростовують викладені в ухвалі висновки слідчого судді, а обґрунтована на даній стадії досудового розслідування підозра та наявність ризиків не дає достатніх підстав вважати, що зазначені соціальні фактори можуть мати стримуючу дію.
Що стосується доводів захисника відносно того, що розмір застави є непомірним, апеляційний суд приймає до уваги суму завданої злочином шкоди і звертає увагу на те, що відповідно до ч.5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Більш того, позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010 року, в якому суд, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, підтвердив, що внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.
Обставини, передбачені ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою апеляційним судом не встановлені.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді апеляційним судом не встановлено.
Відповідно до положень ч.3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Керуючись статями 176, 177, 178, 182, 183, 194, 196, 197, 206, 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, від 20.09.2019 року, якою був продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України у кримінальному провадженні №0003160, внесеному до ЄРДР 02.09.2019 року, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4