Справа № 610/3286/19
Провадження № 1-кс/610/1566/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2019 м. Балаклія

Слідчий суддя Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001035 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у с. Ярошівка Катеринопільського району Черкаської області, зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , з професійно-технічною освітою, не одруженого, військовослужбовця строкової військової служби військової частини НОМЕР_1 , стрільця взводу охорони та оборони роти охорони та оборони батальйону охорони у військовому званні «солдат»,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Сторона обвинувачення просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом 60 днів з дня постановлення ухвали.

На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення вказує, що ОСОБА_4 22.10.2019, близько 18.30 годин, знаходячись у казарменому приміщенні, на території військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, діючи умисно, таємно і протиправно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з-під подушки, де його залишив потерпілий ОСОБА_6 , який є військовослужбовцем строкової служби та перебуває на посаді стрільця відділення охорони та оборони взводу охорони та оборони роти охорони та оборони батальйону охорони у військовому званні «солдат», викрав мобільний телефон «Nokia» «RM 969», вартість якого складає 317 гривень 00 копійок, після чого ОСОБА_4 зник з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденими мобільним телефоном на свій розсуд, чим заподіяв матеріальну шкоду ОСОБА_6 на вищезазначену суму.

Крім того, ОСОБА_4 22.10.2019, близько 18.40 годин, знаходячись у казарменому приміщенні, на території військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, діючи умисно, таємно і протиправно, з корисливих мотивів, повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою мобільного телефону «Nokia» «RM 969», скориставшись смс-банкінгом, з банківської картки «Приват Банк» за № НОМЕР_2 , яка належить потерпілому ОСОБА_6 , який є військовослужбовцем строкової служби та перебуває на посаді стрільця відділення охорони та оборони взводу охорони та оборони роти охорони та оборони батальйону охорони у військовому званні «солдат», та діючи з корисливих мотивів, із застосуванням вищезазначеного смс-банкінгу, викрав грошові кошти в сумі 402 грн., здійснивши перевід на картку НОМЕР_3 , власником якої він є, після чого ОСОБА_4 зник з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим на свій розсуд, чим заподіяв матеріальну шкоду ОСОБА_6 на вищезазначену суму.

Обґрунтованість повідомленої 25.10.2019 ОСОБА_4 підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду, а також вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким шляхом застосування інших запобіжних заходів неможливо.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання.

Підозрюваний в судовому засіданні не визнав повідомлену підозру та не оспорюючи факт виявлення і вилучення у нього мобільного телефону ОСОБА_6 , а також факт переведення з рахунку останнього на свій рахунок грошових коштів в сумі 402 грн пояснив, що ОСОБА_7 неодноразово дозволяв йому користуватись своїм мобільним телефоном. Також ОСОБА_7 дозволяв йому за потреби користуватися своїми грошовими коштами за допомогою смс банкінгу. Гроші він завжди повертав. Цього разу він також збирався повернути грошові кошти, але не встиг цього зробити. Повідомити ОСОБА_7 про те, що взяв його мобільний телефон та зняв грошові кошти з його банківського рахунку він також не встиг, оскільки ОСОБА_7 знаходився в наряді. Мобільний телефон ОСОБА_7 він заховав для того щоб його не вилучили, т.я. військовослужбовцям строкової служби заборонено тримати мобільні телефони. Після повернення ОСОБА_7 з наряду він збирався одразу ж повернути йому мобільний телефон та грошові кошти. Просив не застосовувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу та дослідивши надані докази, встановив, що Балаклійським ВП ГУ НП в Харківській області проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні №0001035 від 24.10.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України.

25.10.2019 ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Надані стороною кримінального провадження докази свідчать про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України, що підтверджується: протоколом огляду місця події від 23.10.2019; показаннями потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які містяться в протоколах їх допитів відповідно; протоколом пред`явлення потерпілому ОСОБА_6 речей для впізнання за фотознімками від 24.10.2019; висновком експерта № 3 від 24.10.2019 щодо вартості мобільного телефону потерпілого ОСОБА_6 .

Щодо доводів підозрюваного ОСОБА_4 про необґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого правопорушення, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження, на які посилався прокурор, слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, як на те посилається сторона обвинувачення, потребують перевірці та оцінці у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовою позицією, наведеною у рішенні ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування. Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень під час проходження ним строкової військової служби. Як убачається з довідки ТВО командира військової частини НОМЕР_1 № 3090 від 25.10.2019, солдат строкової служби ОСОБА_4 вислужив встановленні строки військової служби, та згідно графіка підлягає звільненню з військової служби у запас 24.10.2019. ОСОБА_4 зареєстрований та постійно мешкав до призиву на строкову військову службу за адресою: АДРЕСА_1 . За таких обставин є достатні підстави вважати обґрунтованим існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, слідчий суддя вважає недоведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Так, на обґрунтування існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий та прокурор зазначають, що підозрюваний ОСОБА_4 проживає разом із потерпілим та знає місце проживання свідків у кримінальному провадженні, а відтак, перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на свідків та потерпілого. Слідчий суддя вважає дане обґрунтування безпідставним, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, інкриміновані підозрюваному кримінальні правопорушення були скоєні на території військової частини НОМЕР_1 , тобто території з обмеженим доступом. Потерпілий ОСОБА_6 є військовослужбовцем строкової служби, а відтак знаходиться під постійним наглядом офіцерського складу військової частини НОМЕР_1 та може бути переведений до іншого казарменого приміщення. Свідками по справі є офіцер режимної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 та інспектор СРПП Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , що дає обґрунтовані підстави сумніватися в наявності можливості впливу на останніх з боку підозрюваного солдата ОСОБА_4 .

На обґрунтування існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий та прокурор зазначають, що підозрюваний ОСОБА_4 офіційно ніде не працює, не має офіційного джерела доходу, тому може продовжити свою злочинну діяльність шляхом вчинення нових злочинів, в т.ч. проти власності. Зазначені доводи сторони обвинувачення слідчий суддя вважає також безпідставними, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 до 24.10.2019 проходив строкову військову службу, а тому не мав змоги офіційно працевлаштуватись. Офіційним джерелом доходу ОСОБА_4 до 24.10.2019 було грошове забезпечення військовослужбовця строкової служби.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінальних правопорушень, а також питання належності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 цієї статті (тобто, наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України), але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 ч. 1 цієї статті (тобто, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні), слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладання яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя вважає за необхідне клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити частково, у зв`язку з відсутністю в клопотанні належного обґрунтування стороною обвинувачення обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, який є найбільш суворим видом із п`яти видів запобіжних заходів, визначених в ст. 176 КПК України.

Надані стороною обвинувачення кримінального провадження дані не свідчать про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання ризиків, доведених в судовому засіданні.

При розгляді даного клопотання слідчим суддею з пояснень учасників процесу в судовому засіданні та з наданих суду даних встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має професійно технічну освіту, неодружений, проходив строкову військову службу у в/ч НОМЕР_1 , раніше не судимий, притягався до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Виходячи з наведеного, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також з урахуванням вказаного вище ризику, доведеного прокурором в суді; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких підозрюється, слідчий суддя вважає можливим застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначено в клопотанні, оскільки прокурор, слідчий не довели необхідність застосування більш суворих запобіжних заходів для запобігання вказаного ризику.

З урахуванням зазначеного, слідчий суддя вважає, що запобігання встановленому під час розгляду клопотання ризику можливе не лише при умові тримання ОСОБА_4 під вартою і вважає достатнім для досягнення вказаної мети застосування до нього найбільш м`якого запобіжного заходу, а саме, - особисте зобов`язання, в межах строку досудового розслідування, на строк 2 місяці, до 24.12.2019 включно, з покладанням обов`язків, передбачених в ст. 194 КПК України.

Дійшовши висновку про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, слідчий суддя враховує й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 179, 183, 193, 194, 196, 206, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування, строком на 2 (два) місяці, тобто до 24 грудня 2019 року включно, наступні обов`язки:
1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду,
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

В іншій частині клопотання відмовити.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1