В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.09.2019 Справа №607/25879/18

м.Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0002729 від 18.09.2018 року про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернополя, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого,

-- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

-- за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

15 вересня 2018 року близько 22 год. 50 хв. у ОСОБА_5 , який перебував у дворі будинку АДРЕСА_2 , в ході словесного конфлікту із ОСОБА_6 , виник злочинний умисел, спрямований на завдання останньому фізичного болю. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 близько 22 години 50 хвилин 15 вересня 2018 року, перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 , в ході словесного конфлікту, умисно наніс ОСОБА_6 один удар кулаком правої руки в ділянку обличчя із лівої сторони, в результаті чого завдав потерпілому фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України визнав повністю за обставин, що вказані в обвинувальному акті, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно, перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 у нього із потерпілим ОСОБА_6 справді був словесний конфлікт, в ході якого він наніс йому один удар рукою по обличчю, внаслідок чого завдав останньому фізичного болю. Також вказав, що на даний час про вчинене шкодує, просить суд його суворо не карати, врахувати те, що він вину визнав, позитивно характеризується, обіцяє в подальшому подібного не вчиняти.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 126 КК України, як умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття, позицію потерпілого, який згідно поданої заяви просить суд суворо не карати обвинуваченого та при призначенні йому покарання обмежитись штрафом, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Таким чином, суд вважає, що з метою виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень ОСОБА_3 доцільно призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення, а саме у виді штрафу.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України, а саме: магнітний носій інформації (компакт-диск DVD-R, 4,7 GB), на якому міститься інформація про події за 15.09.2018р. після нанесення удару ОСОБА_6 , слід залишити на зберіганні при матеріалах кримінального провадження після набрання вироком законної сили.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Речові докази, а саме: магнітний носій інформації (компакт-диск DVD-R, 4,7 GB), на якому міститься інформація про події за 15.09.2018р. після нанесення удару ОСОБА_6 - залишити на зберіганні при матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили.

Апеляція на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.
Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1