Справа № 639/2963/19
Провадж. № 1-кп/639/382/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1 , за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження: прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №639/2963/19 (в ЄРДР №0001404 від 24.11.2018 року) за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, зареєстрованого фізичною особою-підприємцем, одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в :

23.11.2018, приблизно о 17:15, ОСОБА_5 керував автомобілем «Субару Аутбек», р.н. НОМЕР_1 та рухався по «Окружній дорозі» у м. Харкові з боку пр. Новобоварського у бік с. Санаторій Роща, зі швидкістю близько 50 км/г.

Під час свого руху ОСОБА_5 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого поблизу буд. 66 по вул. Конопляній у м. Харкові, проявив неуважність, своєчасно не прийняв мір до зменшення швидкості та зупинки керованого автомобіля і не надав дорогу пішоходу ОСОБА_8 , яка в цей час перетинала проїжджу частину по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо по ходу руху автомобіля, чим грубо порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України згідно з яким:

- п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»;

та допустив наїзд на останню.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , загинула на місці події, причиною її смерті стала тупа сукупна несумісна з життям травма тіла із розривом аорти, яка ускладнилась розвитком гострої крововтрати.

Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_5 , які знаходяться в причинному зв`язку з подією та наслідками, виразилися в тому, що він керуючи транспортним засобом, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, якого він об`єктивно здатний був виявити, не прийняв своєчасних заходів до зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу, та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , що спричинило вищевказані тяжкі наслідки.

Відповідальність за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, скоєного ОСОБА_5 , передбачена ч. 2 ст. 286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та пояснив, що скоїв його при вищезазначених обставинах, зокрема, що дійсно 23.11.2018р. він забрав дитину зі школи та приблизно о 17:00 год. прямував до дому в напрямку смт. Високий по окружній дорозі. Спиртні напої він не вживає, тому був тверезим. На підйомі на вказаній ділянці дороги мається дві смуги в напрямку по ходу його руху. Він їхав зі швидкістю приблизно 50 км/год в правій смузі. На зустріч їхало багато транспортних засобів. Було темно, він зосередив увагу на правій смузі ближче до узбіччя, саме тому мабуть і не помітив потерпілу, яка переходила проїжджу частину зліва направо походу його руху та здійснив наїзд на неї. Він одразу зупинився. Підійшов до постраждалої, хотів надати їй допомогу, перевернути її, але якась жінка сказала, що не можна цього робити, бо можуть бути ускладнення. Швидка приїхала доволі швидко, але допомогти потерпілій медики не змогли, потерпіла померла. Свої дії ОСОБА_5 піддав критичній оцінці та висловив жаль щодо скоєного.

Потерпілий ОСОБА_7 , будучи допитаним в судовому засіданні, пояснив, що 23.11.2018р. він знаходився на роботі, під кінець робочого дня йому зателефонував син та сказав, що з матір`ю трапилось ДТП, вона потрапила під машину. Він разом зі співробітником, який з ним працює, одразу ж виїхав на місце де це трапилось. На місце події вони приїхали хвилин через 30, там знаходилась його дружина, яка лежала на землі, вона була вже мертва, швидка поїхала, констатувавши її смерть. Також на місці ДТП знаходився обвинувачений ОСОБА_5 , та працівники поліції, які складали протокол, схему та здійснювали заміри. Претензій матеріального характеру до обвинуваченого він не має. В день дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 знаходився в пригніченому стані, а в подальшому висловив щире співчуття, жаль щодо скоєного, компенсував матеріальну та моральну шкоду, цивільний позов потерпілий не має наміру подавати. ОСОБА_7 вважав, що підстави призначення суворого покарання ОСОБА_5 відсутні, та просив призначити мінімальне покарання.
Обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію висловили і прокурор, захисник обвинуваченого та потерпілий.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини, а також, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілого, дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого, а також матеріалів кримінального провадження щодо наявних речових доказів по справі та процесуальних витрат.

Аналізуючи обставини, що визнаються, зокрема, обвинуваченим ОСОБА_5 , суд дійшов висновку, що його вина в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України), є доведеною. Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався; зареєстрований та здійснює діяльність як фізична особа-підприємець; приймає участь в благодійності; має постійне місце проживання та реєстрації; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; одружений; за місцем проживання характеризується позитивно; має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та матір ОСОБА_10 , 1939 року народження; проживає разом з дружиною ОСОБА_11 , яка страждає рядом хронічних захворювань.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття обвинуваченого. Також суд вважає за можливе та необхідне визнати такою обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 відшкодування шкоди потерпілому чоловіку загиблої ОСОБА_8 , про що свідчать як нотаріально посвідчена заява ОСОБА_7 , так і показання останнього в судовому засіданні.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачених ст. 67 КК України, не встановлено.

Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, його конкретні обставини, необережну форму вини, наслідки у вигляді смерті людини, відношення обвинуваченого до скоєного, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують.
Також судом враховується позиція потерпілого, який просив ОСОБА_5 суворо не карати, та призначити обвинуваченому мінімальне покарання.

При цьому необхідно відзначити, що загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, відповідно до якої, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, з огляду на положення ст. 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.
Вказаний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 16.08.2018р. по справі №183/163/14.
Відповідно до частини другої статті 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Таким чином, у частині другій статті 65 КК встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Суд вважає, що такий же принцип застосовується і при вирішенні питання про порядок відбування покарання, зокрема, про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення.
Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17.04.2018р. (справа № 298/95/16)

При цьому суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_5 , попередження скоєння ним нових злочинів та досягнення цілей покарання щодо обвинувачених в цілому на теперішній час можливе без його ізоляції від суспільства, а тому, призначаючи йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі, вважає за можливе звільнити від відбування основного покарання на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Водночас, враховуючи тяжкі наслідки у вигляді смерті людини, а також конкретні обставини злочину наїзд на пішохода на пішохідному переході, суд не знаходить підстав не призначення ОСОБА_5 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 27.11.2018р. відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речовий доказ по кримінальному провадженню, а саме автомобіль «Субару Аутбек», р.н. НОМЕР_1 , який знаходиться на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів ХФ ДП «Інформ-ресурси», за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська , 107 повернутим законному власнику ОСОБА_5 .

Процесуальні витрати в сумі 27475 (двадцять сім тисяч чотириста сімдесят п`ять) грн. 00 коп. на залучення експертів стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 27.11.2018 року (справа №640/21969/18, провадження №1-кс/640/13108/18) на майно автомобіль «Субару Аутбек», р.н. НОМЕР_1 , вилучений в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 23.11.2018р.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику та не пізніше наступного дня направити потерпілому.

Суддя ОСОБА_1