У Х В А Л А
Іменем України

07.10.2019 року м.Мостиська
єдиний унікальний номер №448/1362/18
провадження №1-кп/448/39/19
Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000513 від 18.08.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мостиська, Львівської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,
учасники справи:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
потерпілий ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:
До Мостиського районного суду на розгляд надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000513 від 18.08.2018 року за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

З вищевказаного обвинувального акту слідує, що 12.08.2018 року близько 04:00 год., у приміщенні нічного клубу «Цитадель», що за адресою Львівська область, м.Мостиська, вул.Я.Мудрого, 111, ОСОБА_3 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті особистих неприязних стосунків, підійшов ззаду до ОСОБА_5 , схопив його лівою рукою за шию у замок та утримуючи ОСОБА_5 у такому положенні, правою рукою безпричинно наніс йому кілька ударів по обличчю в район правого ока та носа, чим своїми діями заподіяв потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді багатоуламкового вдавленого перелому передньої стінки лобної пазухи, верхнього краю, даху орбіти справа, багатоуламкового перелому виличної кістки справа, перелому передньої стінки правої гайморової пазухи, підшкірних гематом обох повік правого ока, хемозу кон`юнктиву правого ока, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 , подав суду клопотання, згідно якого він відмовляється від обвинувачення відносно ОСОБА_3 , за ч.1 ст.122 КК України, просить закрити кримінальне провадження відносно останнього, оскільки не має до такого жодних претензій ні морального, ні матеріального характеру. Цивільний позов, який він заявив у кримінальному провадженні, не підтримує.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечив проти задоволення заявленого потерпілим клопотання про закриття даного кримінального провадження.

Заслухавши думку прокурора, котра не заперечувала щодо закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , роз`яснивши учасникам судового розгляду наслідки закриття кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 4 статті 26 КПК України передбачено, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого.

Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Як відомо із змісту п.7 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством.

Згідно абзацу другого ч.7 ст.284 КПК України, якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 9-1 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктами 2, 3 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Відповідно до статті 477 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення є провадженням щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України (умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження без обтяжуючих обставин).

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 113 рішення ЄСПЛ в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, суд наголосив, що "основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження - забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість "будь - якого кримінального обвинувачення".

Стаття 6 Конвенції гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (див. рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства"). А також у рішеннях в справах "Леонід Лазаренко проти України" від 28.10.2010 року та "Боротюк проти України" від 16.12.2010 року, у пунктах 52 та 80 яких, відповідно, зазначено, що " ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися - у відкритий чи мовчазний спосіб - від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (див. рішення у справі "Сейдович проти Італії")".

Враховуючи імперативний характер ст.26 КПК України, а також беручи до уваги встановлені в судовому засіданні обставини, а саме: кримінальне провадження за ч.1 ст.122 КК України є формою приватного обвинувачення, в якому право підтримувати обвинувачення належить потерпілому; потерпілий ОСОБА_5 , відмовився від обвинувачення, наслідки відмови від підтримання обвинувачення такому зрозумілі, і жодних претензій до обвинуваченого потерпілий не має, а також і те, що дане кримінальне провадження здійснюється у формі приватного обвинувачення і обвинувачений ОСОБА_3 , не заперечує проти закриття провадження у зв`язку з відмовою потерпілого від підтримання обвинувачення, суд вважає, що кримінальне провадження №0000513, слід закрити.

Стосовно заявленого потерпілим ОСОБА_5 цивільного позову суд зазначає наступне.
Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст.129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при закритті провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Вказана позиція узгоджується з п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31 березня 1989 року № 3 (зі змінами, внесеними постановами від 25 грудня 1992 року № 13 та 3 грудня 1997 року № 12), у якому вказано, що у разі закриття кримінальної справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, оскільки дане кримінальне провадження підлягає закриттю в зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, суд вважає за необхідне цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 , залишити без розгляду.

Суд роз`яснює ОСОБА_5 , що у відповідності до положень ч.7 ст.128 КПК України такий може звернутись із позовною заявою до суду в порядку цивільного судочинства.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , не обирався та суд не вбачає такий обирати.

Керуючись ст.ст. 129, 284, 372, 395, 477 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання потерпілого ОСОБА_5 задовольнити.
Кримінальне провадження за №0000513 від 18.08.2018 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, - закрити у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - залишити без розгляду.
Суд роз`яснює ОСОБА_5 , що у відповідності до положень ч.7 ст. 128 КПК України такий може звернутись із позовною заявою до суду в порядку цивільного судочинства.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , не обирався та суд не вбачає такий обирати.

Речовий доказ: CD-R диск, на якому збережено запис із камер відеоспостереження нічного клубу «Цитадель», де зафіксовано факт побиття ОСОБА_5 , котрий знаходиться при матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження №0000513 від 18.08.2018 року.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1

Ухвала набрала законної сили «___» ______________ 20 __ р.

Суддя ОСОБА_1