ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/221/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - в порядку КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2019 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в залі суду матеріали кримінального провадження № 11-cc/817/221/19 за апеляційною скаргою представника особи щодо якої вирішено питання про арешт майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 07.08.2019 року про арешт майна, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 07.08.2019 року задоволено клопотання прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, а саме на колоди в розрізі деревних порід, а саме: «Ялиця» в к-сті 12 шт., загальний об`ємом 16,064 м3; «Дуб» в к-сті 44 шт., загальний становить 14,01 м3; «Клен» в к-сті 22 шт., загальний становить 7,772 м3; «Ялина» в к-сті 24 шт., загальний становить 1,9608 м3; «Липа» в к-сті 1 шт., загальний становить 0,387 м3; «Ясен» в к-сті 24 шт., загальний становить 5,239 м3; «Сосна» в к-сті 16 шт., загальний становить 4,2591 м3, шляхом заборони розпорядження, користування майном та зберігання такого на території спец майданчика ДП «Бучацьке лісове господарство» (, юридична адреса: Тернопільська область, м. Бучач, вул. Степана Бандери, буд. 12).

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що ухвала слідчого судді від 15.07.2019 року про надання дозволу на проведення обшуку, в результаті якого було тимчасово вилучено майно, була прийнята з порушенням вимог КПК України на підставі документів, з яких неможливо встановити що здійснювалось незаконна вирубка та реалізація лісу ДП Тернопільське лісове господарство чи ДП Бучацьке лісове господарство, а також на відсутність в матеріалах доданих до клопотання протоколу огляду земельної ділянки, на якій здійснено незаконну вирубку лісу та будь-якої інформації про те, що ОСОБА_9 незаконно придбав не облікований ліс.

Крім того, зазначає, що обшук проводився на підставі ухвали слідчого судді на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_6 , на обшукдозвіл не видавася, у присутності двох сторонніх осіб, працівників СБУ, які не зазначені в ухвалі слідчого судді, здійснення відеозапису слідчої дії не безперервно та особою, яка не мала на це права, за відсутності в спеціаліста, який був залучений під час обшуку 16.07.2019 року , документа який посвідчує його особу.

Також, апелянт вказує, що прокурор у своєму клопотанні не обґрунтував необхідності арешту майна, не зазначив чим підтверджується ризики того, що вказане майно може бути приховано, пошкоджено, зіпсовано, знищено, перетворено або відчужено, не довів належними доказами, що вилучене майно може бути предметом, знаряддям чи засобами вчинення злочину, не зазначив для проведення яких саме експертиз йому необхідне дане майно, які сліди кримінального правопорушення зберегла на собі лісосировина, з метою збереження яких необхідно накласти арешт.

Крім того, звретає увагу колегії суддів на те, що в матеріалах клопотання відсутні будь які докази, які дають підстави вважати, що вказана деревина незаконно зрубана в лісі, зокрема відсутній протокол огляду місцевості, де проведена незаконна рубка лісу.

Також зазначає, що станом на день проведення обшуку 16.07.2019 року об`єктивних даних, які б давали підстави вважати, що ОСОБА_10 здійснює незаконну порубку лісу не було, оскільки вказані дані появились після надання інформації начальника 2 сектору УСБУ ОСОБА_11 17.07.2019 року.

Звертає увагу, що обшук проводився в межах кримінального провадження за фактом зловживання владою або службовим становищем .

В доповненнях до апеляційної скарги представник ОСОБА_6 вказує на те, що клопотання про накладення арешту на майно було подано з порушенням 48 годинного строку передбаеного ч.5 ст.171 КПК України, у додатку до клопотання слідчого відсутня інформація про кількість додатків та їх назви, у клопотанні слідчого відсутні докази того що арештоване майно є предметом злочину передбаченого ст.ст.246,364 КК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Враховуючи, що ухвалу слідчого судді було постановлено 07.08.2019 року без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. В даному випадку оскаржувану ухвалу отримано 22.10.2019 року, тому вважаю апеляційну скаргу подану без порушення строку на апеляційне оскраження.

Положенням ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовим доказом в розумінні ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінальних протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів провадження вбачається, що з 24.01.2018 року Тернопільською місцевою прокуратурою здійснюється досудове розслідування кримінального провадження щодо протиправної реалізації службовими особами ДП Тернопільське лісове господарство заготовленої лісосировини (без застосування процедури аукціону), внаслідок чого державному бюджету завдаються збитки в особливо великих розмірах та спричиняється істотна шкода, яке внесено до ЄРДР за №0000009 від 24.01.2018, в якого отримано інформацію про здійснення незаконних рубок у лісах державного значення за участі ОСОБА_10 , за допомогою спільників з числа невстановлених осіб (в т.ч. службових осіб ДП «Бучацьке лісове господарство») на земельній ділянці кадастровий № :01:001:0001 у с. Соколів Бучацького району Тернопільської області, де знаходиться приміщення пилорами.

В рамках вказаного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 15.07.2019 року надано дозвіл на проведення обшуку на земельній діянці кадастровий номер :01:001:0001, яка розташована в с. Соколів Бучацького району Тернопільської області, а також у виробничих та складських приміщеннях пилорами та інших приміщеннях, які розташовані на вказаній земельній ділянці, з метою виявлення лісосировини, яка була зрізана в лісових насадженнях, які належать ДП «Бучацьке лісове господарство», документів які підтверджують походження такої лісо сировини, транспортних засобів, якими така лісосировина доставлялась на пилораму, продукції виготовленої із такої лісосировини, а також інших речей та документів, які мають істотне значення для доказування факту незаконної порубки та переробки лісосировини.

В ході проведення обшуку на території даної земельної ділянки та в господарських приміщеннях було виявлено та вилучено колоди в розрізі деревних порід, а саме: «Ялиця» в к-сті 12 шт., загальний об`ємом 16,064 м3; «Дуб» в к-сті 44 шт., загальний становить 14,01 м3; «Клен» в к-сті 22 шт., загальний становить 7,772 м3; «Ялина» в к-сті 24 шт., загальний становить 1,9608 м3; «Липа» в к-сті 1 шт., загальний становить 0,387 м3; «Ясен» в к-сті 24 шт., загальний становить 5,239 м3; «Сосна» в к-сті 16 шт., загальний становить 4,2591 м3., яку визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Задовольняючи клопотання прокурора, слідчий суддя вірно врахував: наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України для накладення арешту на вказане майно, оскільки воно відповідає критеріям визначеним ст.98 КПК України, наявність в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на обшук прямого дозволу на відшукання вказаного майна, що свідчить про те, що воно не є тимчасово вилученим, відсутність підстав для повернення вказаного майна ОСОБА_6 , оскільки будь-які документів щодо належності їй вказаних порід дерев відсутні, крім того, врахував вимоги ч.3,ч.10 ст.170 КПК України, у відповідності до яких арешт майна може бути накладено на майно будь-якої особи у випадку відповідності його критеріям ст.98 КПК України, в тому числі і добросовісного набувача, а тому прийшов до правильного висновку про задоволення клопотання прокурора у звязку з можливістю його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження, переслідуючи мету збереження речових доказів.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку про те, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно у даному кримінальному провадженні, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, застосував арешт виходячи з вимог розумності і співмірності.

Перевіряючи доводи захисника щодо належності земельної ділянки, на якій проводився обшук, ОСОБА_6 колегія суддів виходить з того що в матеріалах кримінального провадження містяться відомості про те, що на час звернення з клопотанням про обшук, виконання ухвали про надання дозволу на обшук та накладення арешту на вилучене під час обшуку майно відомості у Держгеокадастрі та Державному реєстрі речових прав про те, що ОСОБА_6 є власником земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0001, яка розташована в с. Соколів Бучацького району Тернопільської області відсутні, тому купівля нею вказаної земельної ділянки ще у 2015 році у відповідності до вимог ст.125 ЗК України не тягнула собою автоматичного без державної реєстрації у встановленому законом порядку визнання її власником вказаної землі.

Сумніви захисника у правомірності під час проведення обшуку присутності двох працівників СБУ спростовуються наявним у матеріалах кримінального провадження дорученням прокурора від 16.07.2019 року на керівника СБУ у Тернопільській області про залучення працівників для проведення вказаної слідчої дії.

Доводи апелянта щодо неправомірного проведення обшуку у рамках кримінального провадження за ч.2 ст.364 КК України не заслуговують на увагу оскільки досудове розслідування кримінального провадження №0000009 проводиться за фактом протиправної реалізації службовими особами заготовленої лісосировини (без застосування процедури аукціону).

Посилання захисника на порушення вимог КПК України у звязку з порушенням 48 годинного строку звернення до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна є безпідставними, оскільки в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на обшук прямо надано дозвіл на відшукання лісодеревини, тому вказане майно не є тимчасово вилученим.

Відсутність у матеріалах, доданих до клопотання протоколу огляду місцевості, на якій були вирубані вказані дерева не є предметом розгляду вказаного клопотання, оскільки всі наявні докази на підтвердження походження вказаної лісодеревини орган досудового розслідування зможе представити на подальшому етапі кримінального провадження, а у випадку недостатості зібраних доказів прийняти відповідне рішення передбачене КПК України.

Отже, підстав для задоволення апеляції адвоката ОСОБА_7 колегія суддів не вбачає оскільки наведені ним доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення місцевого суду. Крім того, слід зазначити що жодних доказів щодо належності ОСОБА_6 вилученої лісодеревини він не представив та добросовісність набуття нею вказаного майна не є перешкодою для накладення арешту, оскільки його метою є забезпечення збереження речових доказів для можливості обєктивного розслідування кримінального провадження.

У звязку з вищенаведеним, ухвалу слідчого судді слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 серпня 2019 року - без змін.

Ухвала є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи