Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Провадження № 1-кп/490/327/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«29» жовтня 2019 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є українцем, громадянином України, здобув середню освіту, розлученого, має сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджувався :

-26 січня 2010 року - Центральним районним судом м. Миколаєва - за частиною 2 статті 186, частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - до 2 років позбавлення волі;

-21 липня 2010 року - Заводським районним судом міста Миколаєва - за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - до 1 року 6 місяців позбавлення волі, а за сукупністю цього та попереднього вироків - остаточно до 2 років позбавлення волі; був звільнений 27 червня 2012 року умовно-достроково, з невідбутою частиною покарання - 5 місяців;

-30 квітня 2013 року - Ленінським районним судом м. Миколаєва - за частиною 1 статті 309 Кримінального Кодексу України - до штрафу у сумі 850 грн.;

-07 лютого 2014 року - Ленінським районним судом м. Миколаєва - за частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185, частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України - до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

-12 серпня 2014 року - Ленінським районним судом м. Миколаєва - за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - до 3 років позбавлення волі, а за сукупністю злочинів та вироків - остаточно до 4 років 6 місяців позбавлення волі, був звільнений 09 червня 2017 року по відбуттю строку покарання;

а також:

-29 січня 2019 року - Веселинівським районним судом Миколаївської області - за частиною 3 статті 185, частиною 2 статті 289 Кримінального Кодексу України - до 5 років позбавлення волі.

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185, Кримінального Кодексу України,-

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_4 , будучи засудженим за вчинення злочинів проти власності та маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості за їх вчинення, вчинив нові злочини проти власності за таких обставин.

1. 23 листопада 2017 року приблизно о 03:00 годині ОСОБА_4 , перебуваючи разом із двома невстановленими особами біля будинку АДРЕСА_2 , домовився із ним про спільне таємне заволодіння чужим майном.

На виконання умов досягнутої домовленості ОСОБА_4 переліз через паркан двору цього будинку, відчинив хвіртку воріт та впустив інших осіб у двір буднику.

Далі, діючи спільно, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 та інші особи проникли в підсобне приміщення, де таємно заволоділи належними ОСОБА_7 :

-бензопилою марки "STIHL MS 180" вартістю 3.000 грн.;

-шліф-машинку "DWT WS 08-125" вартістю 711 грн.

Після чого з місця вчинення злочину ОСОБА_4 та інші особи зникли, викраденим розпорядилися на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду у загальному розмірі 3.711 грн.

2. Після цього ОСОБА_4 вчинив інші злочини проти власності за таких обставин.

2.1. 23 грудня 2018 року близько 15:00 години він, перебуваючи у будинку АДРЕСА_3 на законних підставах, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу заволодів належним ОСОБА_9 мобільним телефоном "S-Tell" модель "М621" ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 вартістю 416,67 грн.

Після цього з вилученим мобільним телефоном з місця вчинення злочину ОСОБА_4 зник, цим телефоном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду у загальному розмірі 416 грн. 67 коп.

2.2. 30 грудня 2018 року у ранковий час, більш точного часу встановити не представилось можливим, він, перебуваючи у будинку АДРЕСА_3 на законних підставах, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу заволодів належними ОСОБА_9 :

1)телевізором марки "Електрон Ц382" вартістю 266,66 грн.;

2)касетним магнітофоном марки "Sony CFS-715S" вартістю 650 грн.

Після цього з вилученим майном з місця вчинення злочину ОСОБА_4 зник, цим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду у загальному розмірі 916 грн. 66 коп.

2.3. 20 січня 2019 року близько 14:30 години він, перебуваючи у кафе біля магазину "Міда", розташованого у будинку 56 по вулиці 3 Слобідській в місті Миколаєві, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу заволодів належним ОСОБА_10 мобільним телефоном "Lenovo s930" ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , яким на той час користувався ОСОБА_11 , вартістю 911,37 грн.

Після цього з вилученим мобільним телефоном з місця вчинення злочину ОСОБА_4 зник, цим телефоном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду у загальному розмірі 911 грн. 37 коп.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винними у вчиненні яких визнається обвинувачений

3. Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати:

-по епізоду від 23 листопада 2017 року - за частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням в інше приміщення;

-по решті епізодів - за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

4. Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений підтвердив викладені в обвинувальних актах обставини викрадення ним:
1)23 листопада 2017 року - бензопили та шліф-машинки з підсобного приміщення будинку АДРЕСА_4 ;

2)23 грудня 2018 року - мобільного телефону належного ОСОБА_9 ;

3)30 грудня 2018 року - телевізору та касетного магнітофону, що належать ОСОБА_9 .

4)20 січня 2019 року - мобільного телефону належного ОСОБА_10 .

Характер, кількість та вартість викраденого майна обвинуваченим також не оспорюється.

Враховуючи наведені покази обвинуваченого, а також думку учасників кримінального провадження про можливість такого, суд, керуючись приписами частини 3 статті 349 КПК України, визнав недоцільним подальше дослідження доказів щодо обставин вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень оскільки ці обставини ніким не оспорюються.

За такого, факт вчинення ОСОБА_4 злочинів 23 листопада, 23 та 30 грудня 2018 року та 20 січня 2019 року, суд вважає доведеним.

5. З залучених до матеріалів кримінального провадження довідки №23-24012019/48001 та копій вироків Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 липня 2010 року, Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 лютого та 12 серпня 2014 року, вбачається, що ОСОБА_4 раніше засуджувався:

-26 січня 2010 року - за частиною 2 статті 186, частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України;

-21 липня 2010 року - за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України;

-07 лютого 2014 року - за частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185, частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України;

-12 серпня 2014 року - за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України

вказані судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку.

З огляду на таке суд вважає вину ОСОБА_4 у вчиненні злочинів за встановлених судом обставин доведеною.

Мотиви зміни обвинувачення.

6. Органами досудового розслідування та державним обвинуваченням окремим епізодам злочинної діяльності ОСОБА_4 у грудні 2018 року та січні 2019 року надана окрема кваліфікація за однією й тою ж частиною однієї і тої ж статті Кримінального Кодексу України.
Проте,
-відповідно до статті 32 Кримінального Кодексу України, пункту 3 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 04 червня 2010 року "Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки" /надалі - Пленуму/ неодночасне вчинення однією і тією ж особою двох або більше злочинів, якщо вони передбачені тією самою частиною тієї самої статті Особливої частини Кримінального Кодексу України утворюють повторність злочинів;
-відповідно до абзацу 2 пункту 7 Пленуму у разі, якщо злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину, їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини Кримінального Кодексу України із зазначенням повторності
злочинів у процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуючої ознаки відповідних злочинів;
Таке доводить, що кваліфікація усіх вчинених обвинуваченим у ці періоди злочинів, які передбачені однією частиною відповідної статті Кримінального Кодексу України та реалізація злочинного наміру під час вчинення яких досягла однієї й той же стадії, має здійснюватись за однією частиною відповідної статті із зазначенням кваліфікуючих ознак усіх злочинів, що утворюють сукупність, та такої кваліфікуючої ознаки, як повторність

За такого повторне посилання на вчинення ОСОБА_4 злочинів, передбачених однією частиною однієї статті Кримінального Кодексу України, з пред`явленого йому обвинувачення слід виключити.

Обставини, які пом`якшують покарання.

7. Як обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує визнання ним своєї винуватості, а також - сприяння ним у встановленні дійсних фактичних обставин справи під час досудового розслідування та судового розгляду.

8 Сторони пропонують визнати за обставину, що пом`якшує його покарання, також його щире каяття.

Проте, з наявністю такої обставини в цьому випадку погодитись неможливо, адже ОСОБА_4 під час здійснення цього кримінального провадження після направлення відносно нього обвинувального акту до суду продовжив вчиняти злочини проти власності та вчинив ще більше 3 таких злочинів. Таке свідчить, що обвинувачений не бажає змінювати своє життя та ставати на шлях виправлення.

За такого суд вважає, що його ставлення до скоєного повністю охоплюється такою обставиною, як визнання своєї винуватості та сприяння у розгляді справи.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження встановлені не були, через що суд вважає, що в цьому випадку такі обставини відсутні.

Мотиви призначення покарання.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_4 , суд, керуючись статтею 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкцій відповідних частин статті 185 Кримінального Кодексу України, враховує ступень тяжкості вчинених злочинів, відомості про особу винного та обставини, що пом`якшують його покарання.

В зв`язку із цим суд відзначає наступне.

9. Оцінюючи характер та ступінь тяжкості злочинів, вчинених ОСОБА_4 , суд відзначає, що ним скоєні тяжкий злочин та злочини середнього ступеню тяжкості.

Суд враховує також, що викрадення обраних обвинуваченим предметів злочину тягло скоріше незручності для потерпілих, ніж заподіяння дійсної матеріальної шкоди.

Таке до певної міри знижує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним злочинів порівняно з іншими злочинами цієї категорії.

10. Вивченням відомостей про особу ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку в лікаря-психіатра не перебуває, негативної характеристики за місцем проживання не має, має малолітню дитину.

В той же час, суд враховує, що обвинувачений ніде не працює, заходів для отримання законного джерела доходів не вживає, за його ж показами - витрачає кошти отримані внаслідок розкрадань на придбання наркотичних засобів.

Оцінюючи наведені обставини у їх сукупності, суд вважає, що злочини, за які ОСОБА_4 засуджується цим вироком, є природним проявом обраного ним способу життя.

Призначення покарання

11. Оцінюючи наведені обставини у їх сукупності, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання за кожен із злочинів, за який він засуджується цим вироком, в межах санкцій відповідних частин статті 185 Кримінального Кодексу України, а саме:

-за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки;

-за частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України - у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

12. Призначаючи покарання за сукупністю цих злочинів, суд виходе з вимог частини 1 статті 70 Кримінального Кодексу України.

Ця норма передбачає під час визначення покарання за сукупністю злочинів застосування принципів поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини.

При вирішенні питання про те, який з цих принципів необхідно застосувати при призначення покарання ОСОБА_4 , суд відповідно до приписів пункту 21 Постанови № 7 Пленуму від 24 жовтня 2003 року Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує данні про його особу, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

В зв`язку із цим суд враховує, що ОСОБА_4 цим вироком засуджується за вчинення протягом короткого проміжку часу злочинів, що є проявом одного й того ж явища - свідомо обраного ним способу життя.

За такого суд вважає, за необхідне застосувати в цьому випадку принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Отже, за сукупністю злочинів йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

13. Далі, після вчинення злочинів, за які ОСОБА_4 засуджується цим вироком, він був засуджений вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 29 січня 2019 року 5 років позбавлення волі.

Відповідно до приписів частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України за такого суд має призначити покарання за сукупністю злочинів, за які ОСОБА_4 засуджується цим вироком та за які він засуджений вироком від 29 січня 2019 року із застосуванням принципів поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини.

При вирішенні питання про те, який з цих принципів необхідно застосувати при призначення покарання ОСОБА_4 , суд, враховуючи наведені вище приписи діючого законодавства, враховує, що ОСОБА_4 засуджується за вчинення схожих злочинів протягом того ж періоду.

За такого суд вважає, що злочини, за які він засуджується цим вироком та був засуджений вироком від 29 січня 2019 року, є проявом одного явища, через що вважає за необхідне застосувати в цьому випадку принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Як зазначено вище, за цим вироком ОСОБА_4 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

Вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області він засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років.

Отже, за сукупністю злочинів йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років.

14. Строк відбуття покарання ОСОБА_4 слід рахувати з моменту набрання чинності цим вироком.

При цьому, на підставі частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України у строк покарання ОСОБА_4 слід зарахувати частину покарання за вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області, що відбуте ним на момент набрання чинності цим вироком.

Вирішення питання про розподіл судових витрат.

15. Матеріали справи свідчать, що під час досудового розслідування цього кримінального провадження на залучення експертів Миколаївського НДЕКЦ при МВС України з метою встановлення обставин вчинення злочинів ОСОБА_4 було витрачено загалом 4.576 грн..

Відповідно до статті 124 КПК України вказані процесуальні витрати слід покласти на обвинуваченого.

Вирішення питання про долю речових доказів.

16. Речові докази у справі - предмети кримінального правопорушення - на підставі пункту 5 частини 9 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України, слід повернути їх власникам.

Цивільний позов в межах цього кримінального провадження не заявлявся.

Запобіжний захід в межах цього кримінального провадження не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України.

Призначити ОСОБА_4 покарання:

-за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки;

-за частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України - у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

На підставі частини 1 статті 70 Кримінального Кодексу України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за сукупністю цих злочинів призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

На підставі частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України за сукупністю цих злочинів та злочинів, за які ОСОБА_4 засуджений вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 29 січня 2019 року шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_12 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обраховувати з моменту набрання чинності цим вироком.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання період з 22 травня 2019 року до моменту набрання цим вироком чинності з розрахунку 1 день позбавлення волі за 1 день відбутого покарання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 4.576 грн. на відшкодування витрат на проведення експертиз.

Речовий доказ у справі - бензопилу марки "STIHL MS 180" - повернути ОСОБА_8 .

Речові докази у справі - мобільний телефон "S-Tell" модель "М621", телевізор "Електрон Ц382" - повернути ОСОБА_13 .

Речовий доказ у справі - мобільний телефон "Lenovo s930" - повернути ОСОБА_10 .

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_14 =

29.10.2019