Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження №1-в/641/230/2019 Справа №641/5103/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 липня 2019 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
представника ДУ « Качанівської виправної колонії ( №54) ОСОБА_5
засудженої ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції залі суду в м. Харкові провадження за клопотанням ОСОБА_6 щодо заміни невідбутої частини довічного позбавлення волі на більш м,яке покарання

В С Т А Н О В И В :
В провадження Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшло клопотання ОСОБА_6 щодо заміни невідбутої частини довічного позбавлення волі на більш м,яке покарання

В обґрунтування клопотання ОСОБА_6 посилається на те, що вироком судової колегії з кримінальних справ Верховного суду Автономної Республіки Крим від 18 липня 1997 року вона засуджена за п.п. " а,г,ж,з" ст. 93, ч.3 ст. 142, ч.3 ст. 140, ч.3 ст. 193,42 КК України 1960 року до смертної кари. Вирок набрав законної сили 02 жовтня 1997 року. Ухвалою судової колегії з кримінальних справ Верховного суду Автономної Республіки Крим від 14.06.2000 року ОСОБА_6 замінено смертну кару на довічне позбавлення волі.Ухвалою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 12.12.2017 року було задоволено її клопотання та їй зарахований строк попереднього ув,язнення з 18 квітня 1996 року по 02 жовтня 1997 року з розрахунку один день попереднього ув,язнення за два дні позбавлення волі. Також в клопотанні ОСОБА_6 зазначає, що в м. Херсон у неї проживають троє дітей, сестра, які мають постійне місце проживання та готові зареєструвати її за адресою: АДРЕСА_1 . Вона вважає, що відповідно ст. ст.9,28 Конституції України у неї є право на заміну невідбутої частини довічного позбавлення волі на більш м,яке покарання. Крім того, засуджена вимагає врахувати практику Європейського суду з прав людини, як джерело права при розгляді клопотання, що передбачено діючим законодавством України, в частині визнання порушень її прав, як людини і громадянки згідно ст.3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
В судовому засіданні засуджена ОСОБА_6 та її захисник клопотання підтримали, просили замінити ОСОБА_6 невідбуту частину покарання у вигляді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вказав на те, що таке не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, яким не передбачена заміна довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням. Заміна такого виду покарання може бути здійснена у відповідності до вимог ст.ст. 85, 87 КК України тільки внаслідок акту помилування Президентом України. Крім того, до засудженої, неодноразово, протягом відбування покарання були застосовані стягнення у вигляді попередження, догани , позбавлення права на отримання чергової посилки або передачі і заборони на строк до1 місяця купувати продукти харчування, поміщення в карцер, що свідчить про те, що вона своєю поведінкою не довела свого виправлення.
Представник ДУ « Качанівської виправної колонії ( №54) ОСОБА_5 просила ухвалити рішення на розсуд суду.

Заслухавши думку засудженої, її захисника, представника ДУ « Качанівської виправної колонії ( №54), прокурора, дослідивши додані до клопотання докази та особову справу засудженої, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до п. 13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати такі питання, зокрема, про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України.
Згідно ч. 3 ст.74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленого санкцією нового закону. У разі, якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною 1 статті 72 цього Кодексу.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 вироком судової колегії з кримінальних справ Верховного суду Автономної Республіки Крим від 18 липня 1997 року засуджена за п.п. "а,г,ж,з" ст. 93, ч.3 ст. 142, ч.3 ст. 140, ч.3 ст. 193,42 КК України 1960 року до смертної кари. Вирок набрав законної сили 02 жовтня 1997 року. Ухвалою судової колегії з кримінальних справ Верховного суду Автономної Республіки Крим від 14.06.2000 року ОСОБА_6 замінено смертну кару на довічне позбавлення волі. Ухвалою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 12.12.2017 року було задоволено її клопотання та їй зарахований строк попереднього ув,язнення з 18 квітня 1996 року по 02 жовтня 1997 року з розрахунку один день попереднього ув,язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно ч.2 ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
За злочини, передбачені п.п. п.п. «а.г.ж.з» ст.93 КК України ( в редакції 1960 року), передбачено максимальне покарання у виді довічного позбавлення волі.
Призначене ухвалою судової колегії з кримінальних справ Верховного суду Автономної Республіки Крим від 14.06.2000 року ОСОБА_6 покарання у вигляді довічного позбавлення волі відповідає положенням та нормам КК України, які діяли на момент вчинення нею злочинів.
Відповідно до ч.1 ст.82 КК України особам, які відбувають покарання у виді обмеження чи позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч.1 ст. 82 КК України може застосовуватись до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.
Статтею 51 КК України передбачені види покарань до осіб визнаних винними у вчиненні злочину, зокрема, позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі.
При розгляді клопотання засудженої суд виходить з вимог ч.1 ст.82 КК України, якою передбачена лише можливість заміни більш мяким покаранням, покарання у виді позбавлення волі призначеного на певний строк, така заміна до призначеного судом покарання у вигляді довічного позбавлення волі не передбачена.
За таких обставин суд вважає, що підстав для задоволення клопотання ОСОБА_6 про заміну покарання у вигляді довічного позбавлення волі на більш м,яке немає.
Посилання засудженої ОСОБА_6 на порушення ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке розтлумачене в рішенні Європейського суду з прав людини від 09 липня 2013 року у справі «Вінтер та інші проти Сполученого Королівства Великобританії» в частині необхідності з боку держави передбачення можливості та механізму умовно - дострокового звільнення засудженого до довічного позбавлення волі, суд вважає необґрунтованим, оскільки ч.1 ст. 87 КК України передбачена можливість здійснення Президентом України помилування стосовно індивідуально визначеної особи. Згідно ч.2 ст.87 КК України актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення воді на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років.
Таким чином Кримінальним Кодексом України передбачена можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням шляхом помилування засудженого, що у повній мірі відповідає вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини.
Суд враховує вимоги п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 26.04.2002р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», згідно з яким умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженої. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким того, що засуджена стала на шлях виправлення.
З матеріалів особової справи засудженої ОСОБА_6 вбачається, що остання характеризується посередньо, під час відбування покарання неодноразово допускала порушення вимог режиму відбування покарання та вона неодноразово піддвалась стягненням у вигляді попередження, позбавлення права на отрмання чергової посилки або передачі і заборона на строк до 1 місяця купувати продукти харчуваня, поміщення до карцеру строком до 8 діб, що не може свідчити про те, що вона стала на шлях виправлення.
На підставі викладеного, керуючись ст.82 КК України, ст.ст.367, 369-372, 537, 539 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні клопотання ОСОБА_6 щодо заміни невідбутої частини довічного позбавлення волі на більш м,яке покарання - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Комінтернівський районний суд м. Харкова, засудженою, в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя- ОСОБА_1