Справа № 473/4116/19
Номер провадження1-кп/473/381/2019
Категорія: ч.1 ст.121 КК України
ВИРОК
іменем України
"26" листопада 2019 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, пенсіонера, не працює, сімейний стан одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник адвокат ОСОБА_5 ,

цивільний позивач комунальне підприємство «Комунальне некомерційне підприємство Вознесенська багатопрофільна лікарня» Вознесенської міської ради, ,

обвинувачений /цивільний відповідач/ ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

07 серпня 2019 року біля 18 годин 30 хвилин в смт Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області, обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на території домоволодіння, де він мешкає, за адресою: АДРЕСА_1 , побачив, як корова, яка відбилась від череди забігла на неогороджену територію города, на якому ростуть посаджені ним рослини. В цей час у обвинуваченого ОСОБА_6 на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, виник умисел на заподіяння пастуху череди, від якої відбилась корова, потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій умисел, обвинувачений ОСОБА_6 взяв на території домоволодіння дерев`яну палицю, після чого підійшов до потерпілого ОСОБА_7 , та стоячи напроти нього, умисно наніс потерпілому ОСОБА_7 дерев`яною палицею удар в область лівої ноги. Після чого потерпілий ОСОБА_7 впав на землю, а обвинувачений ОСОБА_6 продовжував наносити йому удари дерев`яною палицею в кількості трьох разів в область стегна зправа, лівої стопи та животу. В результаті вказаних дій, обвинувачений ОСОБА_6 заподіяв потерпілому ОСОБА_7 тілесне ушкодження у вигляді розриву селезінки, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя та втраті органу.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_6 .

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винним повністю, та підтвердив факт скоєння ним цього злочину, при викладених вище обставинах. Він визнає, що своїми діями вчинив злочин, та щиро розкаюється в скоєному.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Підстав для сумнівів в показаннях обвинуваченого ОСОБА_6 у суда немає, так як дані показання суд знаходить достовірними та логічними, які підтверджені за допомогою інших доказів, які досліджені судом в судовому засіданні.

Відповідно до протоколу прийняття заяви від 08 серпня 2019 року в 01 годину 40 хвилин про вчинене кримінальне правопорушення відносно нього, потерпілим ОСОБА_7 в приміщенні комунального підприємства «Комунальне некомерційне підприємство Вознесенська багатопрофільна лікарня» був повідомлений працівник Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області, що стало підставою для проведення досудового розслідування за даним кримінальним провадженням. /а.к.п. 41/.

Відповідно до підсумків судової медичної експертизи від 13 вересня 2019 року, на основі даних судово медичного дослідження медичної карти потерпілого ОСОБА_7 1954 року народження, у нього мав місце розрив селезінки. Дане тілесне ушкодження виникло від дії тупого /тупих/ предмета /предметів/ як з обмеженою так і з необмеженою контактуючою поверхнею. Тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_7 виникли до госпіталізації його в лікарню, куди він поступив 07 серпня 2019 року біля 21 години 00 хвилин. Згідно наказу №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року пункту 2.1.3 л/ розрив селезінки відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою втрати цього органа. Не виключається вірогідність утворення тілесних ушкоджень від удару /ударів/ палицею, або предметом, схожим на биту. Виключається вірогідність утворення даного тілесного ушкодження внаслідок падіння з положення стоячи та ударі об тверду поверхню. /а.к.п. 49 51/.

Аналіз та оцінка приведених належних та допустимих доказів за кримінальним провадженням в сукупності, приводить суд до переконання доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 .

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_6 .

Умсині дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило втрату органа.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 .

Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшуює покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд визнає його щире каяття.

Обставин, які б відповідно до ст.67 КК України обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання, мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд виходить з наступних обставин.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину та відповідно до розділу ІІ Особливої частини КК України є кримінальним правопорушенням проти здоров`я особи.

Суд також враховує умови життя обвинуваченого ОСОБА_6 , його соціальне та матеріальне становище, стан здоров`я, рівень культури та освіти, соціально - психологічні риси, при дослідженні яких з`ясовано, що він повністю усвідомлював значення своїх умисних дій і в повній мірі міг керувати ними.

Крім того суд враховує стать та вік обвинуваченого ОСОБА_6 , який задовільно характеризуються за місцем проживання, є не судимим та є пенсіонером за віком. /а.к.п. 52 55/.

Суд вважає, що основний вид покарання в виді позбавлення волі, буде необхідним та достатнім для його виправлення, та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідно до ст.65 КК України.

Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує висновок досудової доповіді органу пробації, відповідно до якої, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_6 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також середній рівень ймовірності вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб. На думку органу пробації виконання покарання відносно ОСОБА_6 у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. /а.к.п. 57 59/.

При наявності пом`якшуючої покарання обставини та відсутності обтяжуючих покарання обставин, з врахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_6 , його ставлення до вчиненого ним злочину, з врахуванням позиції прокурора, який просив суд призначити обвинуваченому ОСОБА_6 основний вид покарання в виді позбавлення волі з іспитовим строком випробування, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без відбування основного покарання, із застосуванням випробування, відповідно до ст. ст.75 - 78 КК України.

До даного висновку при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд виходить із змісту ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог, викладених в п.1 та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Вирішуючи питання, що стосується цивільного позову, пред`явленого в порядку ст. ст. 127 128 КПК України до обвинуваченого ОСОБА_6 в інтересах комунального підприємства «Комунальне некомерційне підприємство Вознесенська багатопрофільна лікарня» про стягнення витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_7 , суд виходить з наступних обставин.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, суд ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч.1 ст.326 КПК України, якщо в судове засідання не прибув цивільний позивач, його представник чи законний представник, суд залишає цивільний позов без розгляду, крім випадків, встановлених цією статтею.

Цивільний позов може бути розглянутий за відсутності цивільного позивача, його представника чи законного представника, якщо від нього надійшло клопотання про розгляд позову за його відсутності або якщо обвинувачений чи цивільний відповідач повністю визнав пред`явлений позов.

В судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_6 позовні вимоги комунального підприємства «Комунальне некомерційне підприємство Вознесенська багатопрофільна лікарня» про стягнення витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_7 в розмірі 20867 гривень 76 копійок визнані повністю, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про необхідність задоволення в повному обсязі позовних вимог даного закладу охорони здоров`я. /а.к.п. 18 20/.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369 - 380 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити йому покарання в виді 05 /п`яти/ років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України обвинуваченого ОСОБА_6 від призначеного основного покарання звільнити, встановивши йому строк випробування 02 /два/ роки, зобов`язавши обвинуваченого, у відповідності до вимог п.1 та п.2 ч.1 ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов комунального підприємства «Комунальне некомерційне підприємство Вознесенська багатопрофільна лікарня» Вознесенської міської ради задовольнити повністю.

Стягнути на користь комунального підприємства «Комунальне некомерційне підприємство Вознесенська багатопрофільна лікарня» Вознесенської міської ради , банк ГУ ДКСУ у Миколаївській області, МФО 826013, р/р НОМЕР_1 , з обвинуваченого ОСОБА_6 20867 /двадцять тисяч вісімсот шістдесят сім/ гривень 76 копійок витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_7 . /а.к.п. 18 20/.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1