Дата документу 08.11.2019 Справа № 554/7412/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2019 року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,-
В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна. Клопотання мотивоване тим, що в провадженні СУ ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000039 від 15.04.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 15.08.2019 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1), яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), відповідно до договору купівлі-продажу р. №334 виданого 18.03.2019 приватним нотаріусом ПМНО ОСОБА_4 , із позбавленням права відчуження, розпорядження, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
При розгляді клопотання про арешт майна ОСОБА_3 не була присутня. Вважає, що ухвала суду, якою накладено арешт на належну їй квартиру постановлена безпідставно за умов грубого порушення норм процесуального права й суттєво обмежує її у реалізації правомочностей власника. На думку заявника відсутність повідомлення її як власника майна про розгляд клопотання є очевидним порушенням норм процесуального права.
З мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий ОСОБА_5 посилався на те, що квартиру, належну ОСОБА_3 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000039. Слідчий суддя, задовольняючи клопотання, виходив з того, що слідчий довів наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, які необхідні для накладення арешту на нерухоме майно. Однак, в мотивувальній частині ухвали немає жодного посилання на те, про які саме ризики в розумінні ст. 170 КПК України йде мова, на підставі яких даних слідчий дійшов висновку, що вони реальні і яким саме чином загрожують інтересам кримінального провадження. Якщо квартира має сліди вчинення кримінального правопорушення і є речовим доказом, то само по собі накладення арешту на неї з позбавленням права розпоряджатись та відчужувати не може слугувати меті забезпечення кримінального провадження, адже не перешкоджає користуванню нею. Доказів того, що ОСОБА_3 намагалась чи намагається відчужити квартиру на користь третіх осіб, до клопотання не додано.

В межах кримінального провадження № 0000039 ОСОБА_3 не повідомлялось про підозру у вчиненні будь-яких кримінальних правопорушень, передбачених КК України. ОСОБА_3 також не є обвинуваченою або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Крім того, звертаючись до суду з клопотанням про арешт, слідчий ввів суд в оману щодо дійсних обставин кримінального правопорушення, не повідомивши (і не маючи наміру повідомляти) про те, що 20.06.2019 року потерпіла ОСОБА_6 зверталась доначальника СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 із заявою про закриття кримінального провадження № 0000039, в якій вказала, що відносно неї не було вчинено і не вчиняється будь-яких протиправних дій, а також у неї ні до кого немає будь-яких претензій. У зв`язку з цим, в заяві просила припинити в найкоротший термін кримінальне провадження № 0000039 від 15.04.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 189 КК України.

Але незважаючи на те, що станом на дату звернення із заявою про арешт майна в його розпорядженні вже більше місяця була наявна заява потерпілої, в якій вона чітко висловила своє волевиявлення відносно необхідності закриття кримінального провадження № 0000039, слідчий за невідомих причин всупереч волі потерпілої вирішив далі розслідувати вчинення кримінального правопорушення, якого не було, подаючи цілком безпідставне та необгрунтоване клопотання та здійснюючи інші слідчі дії.

Отже, на думку ОСОБА_3 , матеріали кримінального провадження взагалі не містять доказів того, що існує потреба у застосуванні арешту майна, а відносно квартири, на яку було накладено арешт, не існує сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що вона є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Враховуючи, що в кримінальному провадженні № 0000039 підозра нікому не пред`являлась, з моменту звернення потерпілої ОСОБА_6 із заявою про закриття кримінального провадження - минуло майже 5 місяців, а з моменту арешту майна - пройшло 2 місяці, ОСОБА_3 вважає, що на сьогодні відсутня потреба в перебуванні майна під арештом і останній підлягає скасуванню як такий, що накладений цілком безпідставно та з порушенням норм процесуального права.

В судове засідання заявник ОСОБА_3 не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила.
Слідчий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав заперечення, згідно яких просив відмовити в задоволенні клопотання, оскільки арешт вказаної квартири є необхідним процесуальних заходом забезпечення кримінального провадження й ніяким чином не обмежує ОСОБА_3 у праві користування даним майном. Заборона відчуження у конкретному випадку є необхідною у разі зібрання достатніх доказів для повідомлення особі про підозру та повернення вказаної квартири потерпілій. Скасування арешту може призвести до негативних наслідків, а саме переоформлення квартири на іншого власника, так як наслідок отримання незаконно здобутих грошових коштів від вчинення даного правочину.
У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Згідно ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Судом встановлено, що 15.04.2019 року в ЄРДР було зареєстроване кримінальне провадження №0000039 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, за заявою ОСОБА_6 (а.с. 1-витяг, а.с. 7 заява).

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 15.08.2019 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000039 від 15.04.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1), яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), відповідно до договору купівлі-продажу р. №334, виданого 18.03.2019 приватним нотаріусом ПМНО ОСОБА_4 , із позбавленням права відчуження, розпорядження, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Згідно ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 15.08.2019 року, слідчим доведено, що вищевказане майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Суд приходить до висновку, що арешт на майно накладено обґрунтовано, досудове розслідування, в межах якого було накладено арешт на майно, не завершено, у органу досудового слідства є необхідність у перевірці обставин скоєного злочину. Арешт майна є
одним із заходів забезпечення кримінального провадження відповідно до ст. 131 КПК України, кримінальне провадження триває, потреба у такому арешті не відпала, а тому питання про його скасування слід вирішувати одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчуватиметься судовий розгляд.
На думку слідчого судді, зняття арешту з майна, вказаного у клопотанні, на даний час може негативно вплинути на хід досудового розслідування, в збереженні арешту вилученого майна є нагальна потреба, а тому на теперішній час слідчий суддя не вбачає підстав для скасування арешту в порядку ст. 174 КПК України на тимчасово вилучене майно, накладеного ухвалою слідчого судді. Заявником при зверненні до суду не доведено, що на даний час відсутні потреби у застосуванні арешту майна або необґрунтованість його накладення, у зв`язку з чим слідчий суддя не знаходить достатніх підстав для задоволення внесеного клопотання про скасування арешту.
Відповідно до роз`яснень пункту 13 листа ВССУ №223-558/0/4-13 від 05.04.2013 року, рішення за результатами розгляду клопотання про скасування ухвали про арешт майна, на відміну від ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому (п.9 ч.1 ст.309 КПК), оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий судя: ОСОБА_1