У Х В А Л А
Іменем України
21 жовтня 2019 року м. Харків
Слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 про арешт майна,
В С Т А Н О В И В:
З наданих документів вбачається, що до Московського ВП ГУНП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_5 , шахрайським шляхом, а саме шляхом виготовлення дублікату договору купівлі - продажу, заволодів нежитлової будівлі, належній заявниці, чим спричинив останній матеріального збитку.
Під час проведення досудового розслідування в якості потерпілої було допитано ОСОБА_4 з приводу вчинення кримінального правопорушення. В ході допиту остання повідомила, що 15.03.2005 року ОСОБА_5 за договором дарування ВСА № 616378 передав потерпілій частину нежитлової будівлі літ. «А-1» у будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 217 кв.м. Вказаний правочин був укладений та посвідчений нотаріально ВСА №616378 від 13.03.2005 року у приватного нотаріуса ОСОБА_6 . Оскільки стосунки між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були довірливими, остання не реєструвала за собою право власності на вказану будівлю в Департаменті реєстрації Харківської міської ради.
15.07.2019 ОСОБА_4 вирішила за собою зареєструвати право власності на частини нежитлової будівлі літ. «А-1» у будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 217 кв.м, та звернулася з відповідною заявою до Департаменту реєстрації Харківської міської ради. Однак після розгляду її заяви, державний реєстратор повідомив їй, що право власності зареєструвати неможливо, оскільки 15.08.2006 ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що вказана частина нежитлової будівлі за вказаною адресою на праві власності у відповідності із раніше укладеним договором дарування належить ОСОБА_4 , виготовив дублікат договору купівлі-продажу № 4237 від 23.07.1999 у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , і повторно зареєстрував дане нежитлове приміщення на своє ім`я.
Таким чином, частини нежитлової будівлі літ. «А-1» у будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 217 кв.м., під час досудового розслідування визнано речовим доказом, оскільки після оформлення договору дарування ВСА № 616378, через певний час ОСОБА_5 виготовив дублікат договору купівлі-продажу № 4237 від 23.07.1999 у приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_7 і повторно зареєстрував дане нежитлове приміщення на своє ім`я, таким чином було досягнуто формування способу вчинення шахрайства, шляхом зловживання довірою.
Зважаючи на вищевказане, з метою збереження речових доказів у слідства виникла необхідність в накладенні арешту на частини нежитлової будівлі літ. «А-1» у будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 217 кв.м..
Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно частини нежитлової будівлі літ. «А-1» у будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 217 кв.м., на праві приватної власності належить ОСОБА_5 на підставі дублікату договору купівлі-продажу № 4237 від 23.07.1999 посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Тимченко 15.08.2006 за реєстровим № 2042.
Прокурор звернувся з клопотанням, в якому просить про накладення арешту на частини нежитлової будівлі літ. «А-1» у будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 217 кв.м., яка на час звернення до суду із клопотанням належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , шляхом заборони будь-яким особам, у будь-який спосіб здійснювати її відчуження, розпоряджатися нею.
Розглянувши клопотання, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1)збереження речових доказів;
2)спеціальної конфіскації;
3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
На підставі викладеного, керуючись ст.173 КПК України,
У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 про арешт майна, задовольнити.
Накласти арешт на частини нежитлової будівлі літ. «А-1» у будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 217 кв.м., яка на час звернення до суду із клопотанням належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , шляхом заборони будь-яким особам, у будь-який спосіб здійснювати її відчуження, розпоряджатися нею.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором. Спосіб інформування заінтересованих осіб зазначений у ч.7 ст.173 КПК України.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя