печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

15 травня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника особи, - яка звернулася зі скаргою ОСОБА_3 , захисників - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши провадження за скаргою ОСОБА_3 на повідомлення про зміну раніше повідомлення підозри від 11.03.2019 року з доповненнями,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді із скаргою на повідомлення про зміну раніше повідомлення підозри від 11.03.2019 року з доповненнями.

В скарзі та в доповненні до неї ОСОБА_3 просить скасувати: рішення старшого слідчого в ОВС шостого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , погоджено прокурором відділу Генеральної прокуратури України повідомлення про підозру ОСОБА_3 від 05.07.2018 року у кримінальному провадженні № 0003113 від 30.07.2017 року, з якого 12.03.2019 року було виділено в окреме провадження № 0000525 за підозрою ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 368 КК України; рішення заступника Генерального прокурора України ОСОБА_9 повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_3 від 11.03.2019 року у кримінальному провадженні № 0003113 від 30.07.2017 року, з якого 12.03.2019 року було виділено в окреме провадження № 0000525 за підозрою ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 368 КК України та зобов`язати прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та заступника Генерального прокурора України ОСОБА_9 вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей у кримінальних провадження № 0003113 від 30.07.2017 року та № 0000525 від 12.03.2019 року за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Особа, яка звернулася із скаргою ОСОБА_3 , представники особи в інтересах, якої подано скаргу адвокати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в засіданні скаргу, з доповненнями, підтримали та просили її задовольнити, з підстав наведених в ній.

Прокурори в засіданні доводи скарги не визнали, просили в задоволенні скарги відмовити, вважаючи скаргу безпідставною.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення особи, яка звернулася зі скаргою, представників особи в інтересах, якої подано скаргу та пояснення прокурорів, дослідивши матеріали судового провадження за скаргою, приходить до наступного висновку.

Стаття 24 КПК України гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, в порядку, передбаченого КПК України.

Так, згідно ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Частинами 1, 2 ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Так, Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003113 від 30.09.2017 року за фактами зловживання своїми повноваженнями державними реєстраторами, з метою отримання неправомірної вигоди, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян та юридичних осіб, прийняття пропозиції службовими особами неправомірної вигоди в особливо великому розмірі за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданого службового становища, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365-2, ч.ч.3, 4 ст. 368 КК України.

05.07.2018 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

11.03.2019 року заступником Генерального прокурора України ОСОБА_9 повідомлено ОСОБА_3 про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Постановою прокурора другого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних проваджень, підслідних Державному бюро розслідувань, яке здійснюється слідчими Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України та інших органів досудового розслідування Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадження ОСОБА_6 від 12.03.2019 року з матеріалів кримінального провадження № 0003113 виділено в окреме провадження матеріали досудового розслідування щодо підозрюваних ОСОБА_3 , ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 368 КК України та ОСОБА_11 за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України та внесено до ЄРДР 12.03.2019 року за № 0000525.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскарженні рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Відповідно до п. 4 §2«Прикінцеві положення» Розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» підпункти 11-27, 45 пункту 7 § 1 цього розділу не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін, тобто після 16.03.2018 року.

З поданої скарги та долучених до неї матеріалів вбачається, що відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України відносно ОСОБА_3 внесені до ЄРДР 12.03.2019 року, тобто після 16.03.2018 року за № 0000525, тому слідчий суддя, відповідно до ст. 303 КПК України не позбавлений можливості вирішення питання щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема повідомлення слідчого, прокурора про підозру, передбаченому КПК України.

ОСОБА_3 повідомлено про підозру у одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди у великому розмірі для себе та третіх осіб не вчинення такою службовою особою в інтересах того хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії використанням наданого їй службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди.

Як зазначено в змісті повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 11.03.2019 року, що ОСОБА_3 відповідно до Положення про Управління акредитації, контролю та моніторингу суб`єктів державної реєстрації Департаменту державної акредитації від 19.06.2017 року, обіймала посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій.

Так, відповідно до ч. 2 примітки ст. 368 КК України службовими особами, які займають відповідальне становище, у статтях 368, 368-2, 369 та 382 цього Кодексу є особи, зазначені у пункті 1 примітки до статті 364 цього Кодексу, посади яких згідно із статтею 6 Закону України "Про державну службу" належать до категорії "Б", судді, прокурори і слідчі, а також інші, крім зазначених у пункті 3 примітки до цієї статті, керівники і заступники керівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх структурних підрозділів та одиниць.

Проте, з тексту підозри та наданих слідчому судді матеріалів вбачається, що ОСОБА_3 займає посаду не керівника структурного підрозділу чи одиниці органу державної влади, а керівника структурного підрозділу у складі структурного підрозділу органу державної влади, тобто посада ОСОБА_3 не відповідає ч. 2 примітки до ст. 368 КК України.

За таких обставин, вказане твердження не знайшло свого підтвердження, що ОСОБА_3 була наділена повноваженнями на здійснення організаційно-розпорядчих функцій, оскільки Постановою Пленуму Верховну Суду України від 26 квітня 2002 р. № 5 "Про судову практику у справах про хабарництво" зазначено, що під організаційно-розпорядчими обов`язками слід розуміти обов`язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності. Такі функції виконують, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів, їх заступники, особи, які керують ділянками робіт, тобто вбачається, що функції зазначені в Положенні не відносяться розпорядчих, а тому посада, яку обіймала ОСОБА_3 не пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, що прямо суперечить ч. 2 примітці ст. 368 КК України.

Крім того, кримінальний закон визначає, що службовою особою, яка займає відповідальне становище є керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, їх заступники, керівники структурних підрозділів, їх заступники, зокрема відповідно до Положення від 19.06.2017 року Управління акредитації, контролю та моніторингу суб`єктів державної реєстрації Департаменту державної акредитації є структурним підрозділом Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України, тобто управлінням у складі департаменту.

З викладеного та посадових обов`язків ОСОБА_3 вбачається, що остання не виконувала організаційно - розпорядчі функції, як керівника міністерства, інших центральних органів виконавчої влади, їх заступника, керівника структурного підрозділів, їх заступника, а тому не є особою, яка займає відповідальне становище.

Відповідно до положень ст. 277 КПК України повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Зокрема, слід зауважити, що всупереч вимогам п. 6 ст. 277 КПК України, в повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри від 11.03.2019 року не зазначено стислого викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, часу, місця вчинення кримінального правопорушення безпосередньо ОСОБА_3 , а також інших суттєвих обставин, відомих на момент вручення вказаного повідомлення, зокрема не містить обставин щодо передачі та отримання грошових коштів ОСОБА_3 , як неправомірної вигоди.

Тобто в змісті повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_3 відсутні фактичні обставини події, як вимагають положення ст. 277 ч. 1 п. 6 КПК України, які б виключали сумніви щодо того, що кримінальне правопорушення справді відбулося; кримінальне правопорушення вчинене підозрюваною особою; діяння підозрюваної особи містить склад конкретного кримінального правопорушення.

Зокрема, з даних які містяться у протоколі ідентифікації грошових коштів від 05.06.2018 року, який слідчий суддя не оцінює як доказ, вбачається, що відомості, які зазначені в повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри прямо суперечать ч. 3 ст. 368 КК України, а саме, що старший оперуповноважений на ОВО 1 відділу 1 управління ГУ БКОЗ СБ України ОСОБА_12 , в приміщенні ГУ БКОЗ СБ України за адресою: м. Київ, вул. Малопідвальна, 16, оглянув грошові кошти-банкноти номіналом по 500 (п`ятсот) гривень у кількості 380 (триста вісімдесят) штук, на загальну суму 190 000 (сто дев`яносто тисяч) гривень, які у свою чергу знаходяться у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» за адресою: м. Київ, вул. Соборності, 10/1, та замовленні ОСОБА_11 04.06.2018 року з метою їх подальшого отримання зі своєї банківської картки № НОМЕР_1 .

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Проте, як вбачається з змісту повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, відсутні фактичні дані, які вказують на безпосередню причетність ОСОБА_3 , до вчинення вказаного кримінального правопорушення, й слідчий суддя в даному випадку враховує імперативну позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні «Ходорковський проти Росії», згідно з якою суддя повинен заснувати своїх рішення тільки на доказах в юридичному сенсі.

Таким чином, виходячи зі змісту ст.ст. 276, 277 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_3 від 11.03.2019 року у кримінальному провадженні №0000525 від 12.03.2019 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, не відповідає вказаним вимогам КПК України, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 9, 22, 26, 277, 278, 303, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на повідомлення про зміну раніше повідомлення підозри від 11.03.2019 року з доповненнями, задовольнити частково.

Скасувати повідомлення Заступника Генерального прокурора ОСОБА_9 про зміну раніше повідомленої підозри від 11.03.2019 року ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000525 від 12.03.2019 року.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1