Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4483/19
Провадження № 1-в/711/404/19
У Х В А Л А

03 червня 2019 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 , представника виправної колонії ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси подання начальника державної установи «Черкаська виправна колонія (№62)» про переведення до приміщення камерного типу засудженого ОСОБА_5 , 1986 року народження,

в с т а н о в и в :

Начальник державної установи «Черкаська виправна колонія (№62)» звернувся до суду із поданням про переведення строком на один місяць до приміщення камерного типу засудженого ОСОБА_5 , який 27.05.2019 р. допустив порушення Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, яке виразилось у тому, що засуджений, відбуваючи дисциплінарне стягнення у виді поміщення до дисциплінарного ізолятора (ДІЗО), відмовився виконати обов`язки чергового по камері згідно з розпорядком дня, затвердженим в.о. начальника установи, а саме прибрати прогулянковий дворик після прогулянки.
В судовому засіданні представник установи виконання покарань просив задовольнити подання з тих підстав, що інші заходи впливу на засудженого безуспішні. Прокурор з урахуванням конкретних обставин допущеного порушення вважав, що подання підлягає частковому задоволенню.
Засуджений заперечував проти задоволення подання і пояснив, що до нього було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді поміщення до ДІЗО. Після прогулянки він відмовився прибрати прогулянковий дворик, тому що така вимога представника виправної колонії принижує його честь та гідність, а роботи з прибирання прогулянкового дворика повинен виконувати днювальний по ДІЗО. Крім того, застосування відеозйомки працівниками ЧВК-62 без його згоди порушило його право на захист персональних даних.
Розглянувши подання, суд вважає за необхідне використати наступні положення законодавства.
Згідно з положеннями ч.1 ст. 132 КВК України за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, можуть застосовуватися такі заходи стягнення: попередження; догана; сувора догана; грошовий штраф до двох мінімальних розмірів заробітної плати; скасування поліпшених умов тримання; поміщення засуджених чоловіків, які тримаються у виправних колоніях, у дисциплінарний ізолятор з виведенням або без виведення на роботу чи навчання на строк до чотирнадцяти діб, а засуджених жінок - до десяти діб; поміщення засуджених, які тримаються в приміщеннях камерного типу виправних колоній максимального рівня безпеки, у карцер без виведення на роботу на строк до чотирнадцяти діб; переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях, крім засуджених, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців.
Частинами 1 та 9 статті 134 вказаного Кодексу передбачено, що при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого. Стягнення у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) накладається у разі безуспішного застосування інших заходів впливу.
Судом встановлено, що згідно з вироком Святошинського районного суду м. Києва від 29.03.2018 року, яким ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за ч.1 ст. 309, ч.4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком 4 роки, він відбуває покарання з 13.04.2018 р. в ЧВК № 62.
За час відбування покарання засуджений 14 разів притягався до дисциплінарної відповідальності у вигляді попереджень, доган, суворих доган, поміщення в дисциплінарний ізолятор, які не зняті і не погашені.
Із матеріалів, що надійшли до суду (подання, рапорту, повідомлення, рішення комісії, висновку, запису з нагрудної відеокамери), судом встановлено, що 27.05.2019 р. засуджений ОСОБА_5 допустив порушення Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, яке виразилось у тому, що засуджений, відбуваючи дисциплінарне стягнення у виді поміщення до дисциплінарного ізолятора (ДІЗО), відмовився виконати обов`язки чергового по камері згідно з розпорядком дня, затвердженим в.о. начальника установи, а саме прибрати прогулянковий дворик після прогулянки, хоча працівником установи йому роз`яснено такий обов`язок і висунуто відповідну законну вимогу.
Частиною другою розділу ІІ цих Правил передбачено, що засуджені зобов`язані:
-дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня установи виконання покарань, правомірні взаємовідносини з іншими засудженими, персоналом установи виконання покарань та іншими особами;
-виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу установи виконання покарань.
Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 безпідставно не виконав вказаних обов`язків, зокрема, відмовився прибрати після прогулянки прогулянковий дворик, хоча його було забезпечено необхідним інвентарем.
Заперечення засудженого, що цю роботу повинен виконати днювальний, а примусова праця принижує його честь та гідність, суд відкидає з огляду на таке.
Засудженому завчасно доведено до відома, що він згідно із затвердженим розпорядком дня виконує обов`язки чергового по камері ДІЗО і повинен після прогулянки прибрати прогулянковий дворик. Згідно із підпунктом «а» пункту 3 частини 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод значення терміна "примусова чи обов`язкова праця" не поширюється на будь-яку роботу, виконання якої зазвичай вимагається під час призначеного згідно з положеннями статті 5 цієї Конвенції тримання в умовах позбавлення свободи або під час умовного звільнення.
Також суд не вбачає порушень ст. 8 Конвенції, тому що згідно з ч.2 цієї статті органи державної влади не можуть втручатись у здійснення права на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Розділ V Порядку використання технічних засобів нагляду і контролю у виправних та виховних колоніях Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 26.06.2018 року № 2025/5, передбачає, що для попередження, виявлення, фіксування правопорушення або інших подій, які відбуваються під час несення служби, персонал виправної/виховної колонії використовує портативні відеореєстратори.
Саме з цією метою працівниками виправної колонії використовувалась відеозйомка при фіксуванні вчиненого засудженим правопорушення.
Процедура дисциплінарного провадження була дотримана, дисциплінарна комісія на своєму засіданні за участі засудженого прийняла рішення про необхідність застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу строком один місяць.
Враховуючи те, що за час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 неодноразово притягався до різних видів дисциплінарних стягнень, але не встав на шлях виправлення і знову допустив порушення вимог режиму відбування покарання, не виконавши законні вимоги персоналу установи, суд вважає за необхідне застосувати до нього найсуворіший вид дисциплінарного стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу строком на 15 діб. Більш тривалий строк такого переведення буде недоцільним, оскільки раніше до засудженого такого виду стягнення не застосовувалось.
Суд не вважає, що застосування до засудженого вказаного виду дисциплінарного стягнення порушить ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тому що засуджений, систематично порушуючи обов`язки засуджених, повинен усвідомлювати можливість настання негативних наслідків, у тому числі й застосування до нього найсуворішого дисциплінарного стягнення - переведення до приміщення камерного типу. Крім прав у засуджених є і певні обов`язки, передбачені, зокрема, ч.3 ст.107 КВК України, дотримуватись яких вони повинні беззастережно, і можливе застосування стягнень у випадку порушення таких обов`язків є однією з умов відбування покарання у виді позбавлення волі.
Також судом враховано положення частин 4 і 13 ст. 134 КВК України про те, що накладене стягнення звертається до виконання негайно і засуджений має право оскаржити його, але подання скарги не зупиняє виконання стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу.
На підставі ст. ст. 132, 134, 135 КВК України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

у х в а л и в :

Подання начальника державної установи «Черкаська виправна колонія (№62)» задовольнити частково.

Застосувати до засудженого ОСОБА_5 захід стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу строком на 15 (п`ятнадцять) діб.
В задоволенні решти частини подання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси на протязі семи днів з дня її оголошення, але підлягає негайному виконанню.
Повний текст ухвали виготовлено і проголошено о 08 год. 15 хв. 07 червня 2019 р.
Суддя: ОСОБА_1