ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/6902/19
Провадження № 1-кс/362/2365/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 листопада 2019 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджене із прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.1 ст. 162 КК України,
в с т а н о в и в:
22.11.2019 року слідчий СВ Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених за ч. 3 ст. 185, ч. 1ст. 162 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що 19.11.2019 року, близько 17 години 30 хвилин ОСОБА_6 перебував неподалік домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , побачив, що у будинку за вищевказаною адресою ніхто не перебуває. Після чого у останнього виник прямий умисел на таємне викрадення чужого майна.

В подальшому, ОСОБА_6 реалізуючи свій умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок інших осіб, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу через неогороджену ділянку місцевості, проник на територію домоволодіння за вищевказаною адресою. Після чого, ОСОБА_6 , підійшов до будинку та шляхом відтиску метало-пластикового вікна, проник до однієї з кімнат будинку за вищевказаною адресою.

Далі, перебуваючи у одній з кімнат вищезазначеного будинку, ОСОБА_6 взяв пневматичну гвинтівку марки «CROSMAN Tac 77 EliteModelo CT 1 K77 (4,5мм)», яка належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В подальшому ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріального збитку.

Крім того, в ході проведення досудового розслідуванням встановлено, що 20.11.2019 року, близько 08 години 30 хвилин, ОСОБА_6 , проходив по АДРЕСА_1 , де через паркан помітив, що в будинку АДРЕСА_2 ніхто не проживає. В цей час в ОСОБА_6 виник прямий умисел, направлений на незаконне проникнення до чужого житла. В подальшому, розуміючи та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи негативні наслідки своїх протиправних дій, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, всупереч вимогам статті 30 Конституції України, яка гарантує недоторканність житла, без визначених законом підстав та відповідного дозволу володільця, через огорожу проник на територію вказаного домоволодіння, де, шляхом пошкодження навісного замка дверей незаконно проник до приміщення будинку, що належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим порушив недоторканність житла власника будинку.

20.11.2019 року слідчим СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області, ст. лейтенантом поліції ОСОБА_10 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001617 за ч. 3 ст. 185 КК України.

20.11.2019 року слідчим СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області, лейтенантом поліції ОСОБА_4 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001618 за ч. 1 ст. 162 КК України.

20.11.2019 року слідчим СВ Васильківського ВП ГУНП за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

21.11.2019 року прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 в порядку ст. 217 КПК України матеріали досудових розслідувань по № 0001617 від 20.11.2019 року та № 0001618 від 20.11.2019 року об`єднані в одне кримінальне провадження.

21.11.2019 року слідчим СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 1 ст. 162 КК України, погоджене прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , яке відповідно до вимог ч. 1 ст. 278 КПК України 21.11.2019 року вручено підозрюваному ОСОБА_6 .

Підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 1 ст. 162 КК України підтверджується наявними матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколом огляду місця події від 19.11.2019 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ; протоколом огляду предметів від 20.11.2019 року; протоколом огляду місця події від 20.11.2019 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Слідчий у клопотанні вказав, що перебуваючи на волі ОСОБА_6 перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування і, або суду, тобто є ризик, що може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, тобто наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винним в кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, відповідно до положень ст. 12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, а також той факт, що ОСОБА_6 не має міцних соціальних зв`язків з суспільством, а саме: офіційно не працює, не має офіційних джерел отримання доходу, не має постійного місця проживання, не має на утриманні неповнолітніх осіб, а також аналізуючи дані кримінального провадження, з огляду на ймовірність незаконного подальшого впливу на потерпілих в кримінальному провадженні, що дає підстави слідству вважати про наявність вищевикладених ризиків.

Отже, застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою унеможливить виконання останнім покладених на нього ст. 42 КПК України процесуальних обов`язків, зокрема: прибути за викликом до слідчого, прокурора; підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та просили його задовольнити, оскільки ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років, що дає підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на потерпілого в цьому ж кримінальному провадженні, вказане свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Допитаний у судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання та просив у його задоволенні відмовити, застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки він має постійне місце проживання, дві вищи освіти, у зв`язку з тим, що він посварився з дівчиною він пішов від неї та проживав спочатку в хостелі в АДРЕСА_3 в подальшому у друга ОСОБА_13 в м. Буча. Оскільки в нього зламалися мобільні телефони, а на пам`ять номера телефонів він не пам`ятає, тому не міг зв`язатися з рідними, а ключи від квартири матері де і він проживає він загубив, а тому не міг потрапити до неї, а батько вдома був відсутній.

Захисник ОСОБА_6 ОСОБА_5 просив в задоволенні клопотання відмовити, оскільки ризиків передбачених ст. 177 КПК України прокурором та слідчим не доведено, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки його підзахисний має постійне місце проживання, характеризується за місцем проживання позитивно, що підтверджує його стійки соціальні зв`язки, раніше до кримінальної, адміністративної відповідальності не притягувався, що спростовує доводи прокурора щодо переховування або вчинення нового злочину його підзахисним, викрадене майно повернуто потерпілому, що спростовує доводи прокурора щодо незаконного впливу на потерпілого, крім того він сприяє досудовому слідству.

Заслухавши прокурора, слідчого, захисника, пояснення підозрюваного, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, а також матеріали кримінального провадження № 0001617 від 20.11.2019 року, слідчий суддя, ретельно перевіривши дотримання уповноваженими органами вимог статей 207 - 213 КПК України; відповідність поданого клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу вимогам ст. 184 КПК України, а також своєчасність надання підозрюваному та його захиснику копії клопотання та матеріалів, що були вручені підозрюваному та захиснику 22.11.2019 року, о 10 год. 27 хв., приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадженні СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості за якими 20.11.2019 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 40001617 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.1 ст.162 КК України (а.с.7).

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину 20.11.2019 року, о 20 годині 40 хвилин, в приміщенні Васильківського ВП ГУ НП в Київській області, за адресою м. Василькові, Київської області, вул. Покровська,1, в присутності захисника ОСОБА_14 , двох понятих в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого фактично було затримано 20.11.2019 року о 14 год. 00 хв. за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Рословичі, вул. Садова,13 (а.с.15-16).

21.11.2019 року слідчим СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 1 ст. 162 КК України, погоджене прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , яке відповідно до вимог ч. 1 ст. 278 КПК України 21.11.2019 року вручено підозрюваному ОСОБА_6 (а.с.20-21).

Відповідно до форми виводу на особу вбачається, що ОСОБА_6 раніше не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності (а.с.14).

За ч. 1 ст. 177 КПК України, метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Положенням ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі від 04 квітня 2013 року № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» (далі-Лист ВССУ) наголосив на тому, що вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний:
- здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону;

- пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні;

4) перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження;

5) враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").
Слідчий суддя, суд, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення. У такий спосіб встановленню підлягає обґрунтованість підозри органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення підозрюваним, обвинуваченим;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік (неповнолітня особа, особа похилого віку) та стан здоров`я (наявність тяжких хвороб, інвалідності, нездатність самостійно пересуватися) підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого у місці його постійного проживання, в тому числінаявність у нього родини й утриманців. Необхідно з`ясувати сімейний стан цієї особи, стан здоров`я членів його сім`ї, кількість та вік дітей, строк фактичного проживання у цій місцевості тощо;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого. При врахуванні цієї обставини слідчий суддя, суд зобов`язаний проаналізувати матеріали сторін кримінального провадження, об`єктивно оцінити надані характеристики підозрюваному, обвинуваченому з місця роботи, навчання, проживання; дані, що свідчать про перебування підозрюваного, обвинуваченого на обліку у наркологічному, психоневрологічному диспансері, тощо;

7) майновий стан підозрюваного. Слід встановити наявність належного цій особі нерухомого майна у місцевості проживання та інших місцевостях, транспортних засобів, грошових банківських вкладів, їх розмір (за наявності відомостей, наданих стороною захисту);

8) наявність судимостей у підозрюваного,

9) дотримання підозрюваним, умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Загальною декларацією прав людини (статті 3, 9) та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України (стаття 5), визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість і ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «ЛУЦЕНКО ПРОТИ УКРАЇНИ» у остаточному рішенні від 19 листопада 2012 року у пункті 62 зазначено: «Суд наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями). Будь-яке свавільне тримання під вартою не може відповідати пункту 1 статті 5 Конвенції. У цьому контексті термін «свавільність» розуміється ширше, ніж лише невідповідність національному законодавству. Як наслідок, законне позбавлення свободи за національним законодавством усе одно може бути свавільним і, таким чином, може порушувати Конвенцію, зокрема, коли з боку державних органів мала місце недобросовісність або введення в оману (рішення від 09 липня 2009 року у справі «Мооренпроти Німеччини» (Moorenv.Germany) [ВП], заява № 11364/03, пункти 72, 77 та 78, з подальшими посиланнями), або коли таке позбавлення свободи не було необхідним за конкретних обставин (рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), заява № 65559/01, пункт 74)».

Конституція України регламентує право кожної людини на свободу та особисту недоторканість.

Частиною першою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Слідчий суддя, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч.1 ст. 162 КК України - позбавлення волі до шести років; його вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків у місці його фактичного проживання де він проживає з батьками; строк фактичного проживання у цій місцевості, де він проживає на протязі 15 років, що підтверджує міцність соціальних зв`язків у місці його постійного проживання;відсутність негативної характеристики, те, що він раніше не судимий, а тому приходить до обґрунтованого висновку про недоведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.
Прокурором та слідчим, окрім того, не підтверджено можливість ОСОБА_6 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки не було надано доказів, що до нього раніше застосовувались запобіжні заходи, умови яких він порушував, посилання ж прокурора на те, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення є недоведеним, та спростовуються тим, що він раніше не притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності, а тому відсутні підстави вважати, що відносно ОСОБА_6 дієвим буде лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з матеріалів справи не вбачається.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, враховуючи дані, що характеризують особу підозрюваного, ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні та недоведеність прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам, слідчий суддя вважає, що необхідно відмовити в застосуванні щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати щодо нього альтернативний запобіжний захід, а саме: домашній арешт з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та унеможливить незаконно впливати на потерпілих.

Керуючись ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, статтями 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 195, 196, 197, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджене із прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.1 ст. 162 КК України - відмовити.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Свердловськ, Луганської області, громадянина України, який має дві вищи освіти, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів, а саме до «20» січня 2020 року включно.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язок:

- не залишати житло за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_5 , цілодобово;
- з`являтися на виклики слідчого, прокурора, слідчого судді або суду у встановлений ними час;

- утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Направити копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для виконання та контролю в Дніпровське Управління поліції ГУ НП в м. Києві (02100, м.Київ-100, вул. Червоноткацька, 2).
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали складає два місяці з дня її проголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_15