20.08.2019
Справа № 642/5712/19
Провадження № 1-кс/642/3121/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 серпня 2019 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові клопотання слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з середньою освітою, судимого 15.06.2017 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.ч. 1, 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 187, ч.ч. 1, 4 ст. 358, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавленні волі (звільнений з місць позбавлення волі за відбуттям строку покарання 05.11.2018), без офіційного місця реєстрації та постійного місця мешкання, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
встановив:
Слідчий Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказуючи, що ОСОБА_5 16.08.2019 близько 13 години 00 хвилин проходив біля будівлі № 28 по вулиці Маліновського в м. Харкові, коли побачив раніше йому незнайомого ОСОБА_6 , який відпочивав (спав) на лавці, і у ОСОБА_5 , який помітив, що у ОСОБА_6 є сумка з особистими цінними речами, виник злочинний умисел, направлений на крадіжку його майна. ОСОБА_5 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на крадіжку майна ОСОБА_6 , діючи повторно зі злочинним умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, скориставшись неуважністю та легковажністю потерпілого ОСОБА_6 , який через сон не міг помітити злочинних дій ОСОБА_5 , витягнув з сумки потерпілого мобільний телефон торгівельної марки Sigma, гаманець з грошовими коштами у сумі 271 гривня 00 копійок, таким чином викрав їх та, обернувши майно на свою користь, маючи можливість їм розпорядитись, почав залишати місце вчинення злочину. Злочинні дії ОСОБА_5 привернули увагу ОСОБА_7 , що знаходився неподалік, і який, будучи свідком злочинних дій ОСОБА_5 , почав привертати увагу потерпілого та ОСОБА_5 , акцентувавши на злочинності його дій. Однак ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що його злочинні дії, направлені на таємне викрадення майна ОСОБА_6 , помічені сторонніми особами і оцінюються як викрадення, проігнорував це, не відмовився від реалізації свого злочинного умислу, та, діючи із корисливих спонукань, відкрито, з метою незаконного збагачення, залишив місце скоєння злочину з викраденим майном. ОСОБА_7 , діючи з метою затримання злочинця та повернення викраденого майна, почав переслідувати ОСОБА_5 , який наполегливо та нахабно намагався втекти, однак був затриманий неподалік від місця скоєння злочину. Злочинними діями ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_6 було заподіяно матеріальну шкоду.

16.08.2019 відомості щодо вчинення кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002005.

16.08.2019 було змінено кваліфікацію кримінального правопорушення-злочину з ч. 1 ст. 185 на ч. 2 ст. 186 КК України.

16.08.2019 відносно ОСОБА_5 було обрано тимчасовий запобіжний захід затримання в порядку ст. 208 КПК України (фактичні дата/час затримання 16.08.2019/21 година 00 хвилин).

16.08.2019 ОСОБА_5 був повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України грабіж (відкрите викрадення чужого майна), вчинений повторно.

Слідчий зазначає, що на підставі санкції статті, за якою підозрюється ОСОБА_5 , передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, що підозрюваний утриманців не має, офіційно не працевлаштований, тобто у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, раніше судимий 15.06.2017 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.ч. 1, 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 187, ч.ч. 1, 4 ст. 358, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавленні волі (звільнений з місць позбавлення волі за відбуттям строку покарання 05.11.2018), не має зареєстрованого та фактичного місця мешкання, а тому існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Слідчий та прокурор в судовому засіданні підтримали клопотання, посилаючись на викладені в ньому обставини.
Підозрюваний заперечував проти клопотання слідчого, просив обрати йому більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
В провадження Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до ЄРДР за № 0002005 від 16.08.2019 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
16.08.2019 о 21-00 год. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України
16.08.2019 ОСОБА_5 був повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України грабіж (відкрите викрадення чужого майна), вчинений повторно.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України слідчий суддя враховує наявність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований та утримуватись під вартою інакше, як за вмотивованого рішення суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Пунктом с частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), нікого не може бути позбавлено волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігання вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.
При вирішенні питання щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює сукупність всіх обставин, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.
За положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.
При цьому, Верховним Судом України роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного внаслідок відсутності у останнього постійного місця проживання, зловживання спиртними напоями чи вживання наркотичних засобів, продовження вчинення злочинів, підтримання соціальних зв`язків негативного характеру, порушення умов запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі.
При цьому, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Зібраними в ході досудового розслідування доказами ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, тобто грабіж (відкрите викрадення чужого майна), вчинений повторно.
Санкцією ч.2 ст. 186 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років.
Встановлено, що підозрюваний утриманців не має, офіційно не працевлаштований, тобто у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, раніше судимий 15.06.2017 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.ч. 1, 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 187, ч.ч. 1, 4 ст. 358, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавленні волі (звільнений з місць позбавлення волі за відбуттям строку покарання 05.11.2018).
Підозрюваний не має зареєстрованого та фактичного місця мешкання, при цьому, будучи обізнаним про тяжкість покарання, може ухилятись від суду та органу досудового розслідування, впливати на потерпілого та свідків, а тому обгрунтовані ризики, передбачені п.1, п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.
Враховуючи характер скоєного злочину, дані про особу ОСОБА_5 , який не працює та не має джерел для нормальної життєдіяльності, має незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за скоєння умисного тяжкого корисливого злочину, відтак він може вчинити нові злочини, тому в даному випадку мається існування ризиків, передбачених п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення інших кримінальних правопорушень.
В контексті вимог статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі на стільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши до особи запобіжний захід. При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, які підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.
Характер, спосіб та зухвалість вчиненого злочину свідчить про особливу суспільну небезпеку підозрюваного, тому слідчий суддя приходить до висновку, що є достатні ризики вважати, що підозрюваний, знаходячись на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування або суду та продовжити вчиняти кримінальні правопорушення. Також враховується ризик як незаконного впливу на учасників кримінального провадження, з метою приховування та/або перекручування обставин події при проведенні слідчих дій.
Приймаючи рішення про доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховано всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором.
Таким чином, стороною кримінального провадження доведено, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме п.1, п.3, п.5 ст. 177 КПК України, а тому клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372 КПК України, слідчий суддя,
ухвалив:
Клопотання слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківському слідчому ізоляторі на строк 60 днів до 14 жовтня 2019 включно.
Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання з 16.08.2019.
Строк дії ухвали - до 14 жовтня 2019 року включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Слідчий суддя