У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 серпня 2019 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

Секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 , про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Вінниця, громадянин України, не працює, з середньою освітою, неодружений, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст.289 КК України,
Учасники процесу
прокурор - ОСОБА_4 ,

підозрюваний - ОСОБА_5

в с т а н о в и в:
Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
До слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 , про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_5 , мотивуючи наступним.
Органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, за таких обставин.
09.06.2019, приблизно о 01 год. 20 хв., більш точний час в ході досудового слідства встановити не вдалося, ОСОБА_6 , скориставшись послугами таксі «UBER», а саме автомобілю марки «Reno-Megan» д/н НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_5 , загубила на задньому сидінні ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від автомобілю FordFusion», сірого кольору, д/н НОМЕР_2 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_7 .
В подальшому ОСОБА_5 , знайшов у автомобілі «Reno-Megan» д/н НОМЕР_1 , вищезазначені предмети та у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме: автомобілем марки «FordFusion», сірого кольору, д/н НОМЕР_2 . Після цього ОСОБА_5 почав підшукувати собі напарника для здійснення свого злочинного плану, вступивши у злочинну змову з ОСОБА_8 , останні почали розмежовувати між собою ролі, згідно злочинного плану.
Так, 10.06.2019 приблизно о 01 год. 00 хв., більш точний час в ході досудового слідства встановити не вдалося, ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , знаходячись у автомобілі марки «MERCEDES-BENZ», сірого кольору, д/н НОМЕР_3 , приїхали до авто-стоянки «Придомоваясамаяохраняємая», яка розташована за адресою: м. Одеса, провулок Ботанічний 2.
Перебуваючи за вказаною адресою, впевнившись, що їхні злочинні дії залишаться непомітними для оточуючих, попереднє вступивши у злочинну змову з ОСОБА_5 , в останніх виник злочинний намір направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом марки «FordFusion», сірого кольору, д/н НОМЕР_2 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на власне незаконне збагачення шляхом незаконного заволодіння транспортним засобом, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи противоправний характер своїх діянь, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання ОСОБА_9 підійшов до автомобілю «FordFusion», сірого кольору, д/н НОМЕР_2 , сів на пасажирське сидіння, ОСОБА_5 сів за кермо вказаного транспортного засобу, тим самим встановив контроль над даним автомобілем, який зареєстрований на ОСОБА_7 , призвівши за допомогою коробки передач автомобіль у рух, зникли з місця вчинення злочину та ввівши в оману свідка ОСОБА_10 , не повідомивши йому своїх істинних мотивів, сказали що зазначений автомобіль потрібно завезти до боксу станції технічного обслуговування, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Балтська 23А, для огляду і можливого ремонту.
В подальшому направились до станції технічного обслуговування, за вищезазначеною адресою, де розпорядились автомобілем марки «Ford Fusion», сірого кольору, д/н НОМЕР_2 на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій матеріальних збитків на суму 160000 гривень.
Слідчий у відповідності з вимогами п. 1 ст. 184 КПК України у своєму клопотанні вказує про наявність ризиків, які не змінилися за час знаходження підозрюваного під домашнім арештом, та які передбачені п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Позиція учасників судового розгляду.
Прокурор вважав за необхідне задовольнити клопотання, і продовжити строк застосування запобіжного заходу.
Підозрюваний залишив питання на розсуд суду.

Положення закону, якими керувався слідчий суддя при вирішенні клопотання.
Кримінальний процесуальний кодекс України:
Стаття 177. Мета і підстави застосування запобіжних заходів
1. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
2. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Стаття 181. Домашній арешт
1. Домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
2. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
3. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.
4. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.
5. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
6. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
Стаття 194. Застосування запобіжного заходу
1. Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
2. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
3. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.
4. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
5. Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:
1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;
5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;
6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;
7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;
8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
9) носити електронний засіб контролю.
6. В інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, крім обов`язків, передбачених частиною п`ятою цієї статті, суд може застосувати до особи, яка підозрюється у вчиненні такого кримінального правопорушення, один або декілька таких обмежувальних заходів:
1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства;
2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності;
3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку із роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;
4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;
5) направлення для проходження лікування від алкогольної, наркотичної або іншої залежності, від хвороб, що становлять небезпеку для оточуючих, направлення для проходження програми для кривдників.
7. Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
8. До підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні злочину, за який передбачено основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, може бути застосовано запобіжний захід лише у вигляді застави або тримання під вартою у випадках та в порядку, передбачених цією главою.
Стаття 199. Порядок продовження строку тримання під вартою
1. Клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
2. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.
3. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
4. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
5. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Встановлені слідчим суддею обставини та мотиви, із яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали.
Клопотання про застосування запобіжного заходу, продовження строку застосування запобіжного заходу повинно відповідати викладеним у Кримінальному процесуальному Кодексі вимогам.
Згідно із ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться законність.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до вимог ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.
Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.
Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора.
Відповідно до імперативних приписів чинного кримінального процесуального кодексу України, із клопотанням про продовження строку тримання особи під домашнім арештом звертається прокурор. Порядок і вимоги до клопотання прокурора, передбачені в ст. 199 КПК України, яка є загальною нормою права, для усіх клопотань про продовження застосування запобіжних заходів.
Аналізуючи главу 18 Кримінального процесуального кодексу України, приходжу до висновку, що уповноваженими особами для звернення із клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є виключно прокурор; із клопотанням про зміну запобіжного заходу мають право звертатися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, обвинувачений чи його захисник. Клопотання про зміну запобіжного заходу, розглядається в порядку, який передбачений для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Аналізуючи вище наведені норми права, що регламентують рішення, яке має право прийняти слідчий суддя за результатом розгляду клопотання про застосування (зміну, скасування, продовження) запобіжного заходу, приходжу до висновку, що в задоволенні клопотання слідчого варто відмовити, оскільки воно не відповідає вимогам чинного Кримінального процесуального кодексу, не ґрунтується на законі, і подане з порушенням встановленої процедури не уповноваженою на те особою.
Керуючись ст.ст. 201, 372, 132, 176-178, 182-183, 193-194, 196-197 КПК України, суд
у х в а л и в:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 , про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя:

08.08.2019