Номер провадження: 11-кп/813/779/19
Номер справи місцевого суду: 523/1942/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 15.02.2019 року про повернення прокурору з підстав невідповідності вимогам КПК України обвинувального акту у кримінальному провадженні №00000537 від 14.06.2018 року відносно:

ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кілії Одеської області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

- обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368-4 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Ухвалою суду першої інстанції задоволено клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_7 та обвинувальний акт у кримінальному провадженні №00000537 від 14.06.2018 року відносно ОСОБА_7 повернутий прокурору з підстав того, що в ньому, всупереч вимогам п.3 ч.2 ст. 291 КПК України відсутні відомості стосовно потерпілих від кримінального правопорушення; всупереч вимогам п.5 ч.2 ст. 291 КПК України існує протиріччя між викладом фактичних обставин та формулюванням обвинувачення. Так, відповідно до викладу фактичних обставин, обвинувачена висловила ОСОБА_9 своє незаконне прохання про сплату їй грошових коштів (неправомірної вигоди) у сумі 350 доларів США за (одноособове) оформлення та присвоєння ОСОБА_9 2 групи інвалідності, в той час як відповідно формулювання обвинувачення ОСОБА_7 отримала від ОСОБА_9 неправомірну вигоду у сумі 9125 гривень за надання останньому направлення на медико-соціальну експертизу. Таким чином суд прийшов до висновку, що обвинувачення ОСОБА_7 не було висунуте з дотриманням процедури, передбаченої законом.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка їх подала.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 зазначив, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону з наступних підстав:

- суд першої інстанції фактично підтвердив наявність у обвинувальному акті відомостей, передбачених ст. 291 КПК України, однак вказав на наявне протиріччя між викладом фактичних обставин та формулювання обвинувачення в обвинувальному акті;

- судом взято окремі фрази зі змісту фактичних обставин кримінального правопорушення, слово «одноособове» у якому відсутнє взагалі, після чого на власний розсуд порівняно їх з формулюванням обвинувачення вищезазначеного обвинувального акту;

- в ухвалі суду про повернення обвинувального акту суд вказав про відсутність відомостей про потерпілого від кримінального правопорушення, однак на першій сторінці обвинувального акту вказано, що у даному кримінальному провадженні потерпілі відсутні;

- суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог ст.ст. 370, 372 КПК України, мотивуючи своє рішення обставинами, які не відповідають фактичним обставинам справи, ухваливши незаконне, необґрунтоване, невмотивоване рішення.

Посилаючись на наведені доводи, прокурор ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та призначити новий судовий розгляд обвинувального акту в суді 1-ої інстанції.

Захисником ОСОБА_8 до суду апеляційної інстанції подані заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких він вважає, що викладені фактичні обставини справи та формулювання обвинувачення містять очевидні розбіжності в діях обвинуваченої, що є наслідком штучної зміни кваліфікації злочину з не корупційного на корупційний.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, обвинувачену ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти вимог скарги прокурора, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Окрім того, згідно до положень ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.
Частиною 1 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту.
Обов`язок перевіряти обвинувальний акт на відповідність вимогам закону покладається на суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні, а у випадку, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України суд, відповідно до приписів п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, має право повернути обвинувальний акт прокурору.
Згідно з вимогами п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Відповідно до приписів п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Перевіривши зміст обвинувального акту, апеляційний суд вважає, що суд 1-ої інстанції обґрунтовано визнав обвинувачення, викладене в ньому неконкретним, а обвинувальний акт, у цій частині, таким, що не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Пред`явлене особі обвинувачення повинно бути конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Вказаний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (у справі «Абрамян проти Росії») більш ґрунтовно тлумачить зазначену норму, вказуючи на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, та як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи.

Право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого пп. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47), з огляду на що такий недолік обвинувального акту, як неконкретність обвинувачення виключає можливість прийняття матеріалів кримінального провадження до судового розгляду.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим в обвинувальному акті дійсно містяться суперечності між фактично викладеними обставинами та формулюванням обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_7 , окрім того, у сформульованому обвинувачення не міститься зазначення щодо часу та місця вчинення кримінального правопорушення, а лише зазначена дата вчинення та найменування організації, в якій остання займає посаду лікаря невропатолога.

При цьому, як зазначалось вище, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, а не фактичних обставин справи, які в даному випадку більш конкретизовані, ніж саме формулювання обвинувачення.

Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що в свою чергу порушує право особи на захист
Наведені порушення, шляхом позбавлення гарантованих Конституцією України та КПК України прав учасників кримінального провадження та недотримання визначеної законом процедури судочинства, на думку колегії суддів, під час судового розгляду будуть перешкоджати розгляду обвинувального акту по суті та унеможливлять, за результатами такого судового розгляду, ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення, а тому, з урахуванням положень ст.ст. 2, 7, 9 КПК України, апеляційний суд визнає вказані порушення істотними.
Отже, суд першої інстанції правильно встановив факт невідповідності обвинувального акту вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України та, на виконання положень ст. 314 КПК України, обґрунтовано повернув обвинувальний акт прокурору, а доводи прокурора у апеляційній скарзі за даних обставин є безпідставними.
Одночасно, апеляційний суд знаходить слушними доводи прокурора про те, що в обвинувальному акті вказано, що у даному кримінальному провадженні потерпілі відсутні (а.п.4), з огляду на що, посилання суду 1-ої інстанції як на підставу для повернення обвинувального акту з вказівкою на п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України є необґрунтованими.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.
Враховуючи викладені обставини, встановлені апеляційним судом, чинне законодавство України та практику ЄСПЛ, колегія суддів вважає встановленим факт невідповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, при цьому ухвала суду 1-ої інстанції підлягає зміні в частині виключення з мотивувальної частини ухвали підстави для повернення обвинувального акту «у зв`язку із відсутністю відомостей стосовно потерпілих», а отже апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 291, 314, 370, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 15.02.2019 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні №00000537 від 14.06.2018 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368-4КК України,з підстав невідповідності вимогам КПК України змінити.

Виключити з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали посилання суду 1-ої інстанції на відсутність в обвинувальному акті відомостей стосовно потерпілих як на підставу повернення обвинувального акту.

В іншій частині оскаржувану ухвалу суду 1-ої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4