Справа № 489/3042/19
кримінальне провадження
№1-кп/489/588/19
ВИРОК
Іменем України

05 серпня 2019 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого ОСОБА_1

із секретарем судових

засідань ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акту за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Довгий Войнилів, Калуського району, Івано-Франківської області, громадянина України, депутата 7-го скликання Старогороженської сільської ради Баштанського району, Миколаївської області, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 345 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , 29.03.2019 р. близько 19.00 год., з метою реалізації злочинного наміру, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, знаходячись по пр. Богоявленському, 21 в м. Миколаєві, на території міжміського автовокзалу, в стані алкогольного сп`яніння, через що не був допущений водієм до автобусу, та вступив із останнім в конфлікт, в ході якого поводився агресивно, сварився та висловлювався нецензурною лайкою, після чого близько 19.15 год., ОСОБА_5 , який має спеціальне звання сержанта поліції, згідно наказу №1 о/с від 03.01.2017 р. та проходить службу в Національній поліції України на посаді поліцейського-водія взводу №1 роти реагування батальону Управління охорони в Миколаївській області, разом з сержантом поліції ОСОБА_7 у складі наряду «Алтин 33», на службовому автомобілі, з метою забезпечення охорони об`єктів та попередження ймовірного вчинення протиправних дій, прибули на місце події, за отриманим повідомленням від чергового оператора пульту центрального спостереження, у зв`язку з спрацюванням тривожної кнопки на території міжміського автовокзалу м. Миколаєва та висловили вимогу про дотримання публічного порядку ОСОБА_6 , який схопив ОСОБА_5 за бронежилет та навмисно наніс останньому два удари кулаком в область обличчя, після чого ОСОБА_5 намагаючись стримати протиправні дії ОСОБА_6 , застосував до нього заходи фізичного впливу у вигляді спеціальних прийомів боротьби та загину руки за спину, намагався покласти його на підлогу та застосувати спеціальний захід, у вигляді кайданків, з метою припинення вчинення насильства щодо працівника правоохоронного органу, однак ОСОБА_6 вирвався та вкусив потерпілого ОСОБА_5 за коліно правої ноги, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді крововиливу оболонки лівого ока, контузії лівого ока, підшкіряних гематом, саден лівої параорбітальної ділянки, садни лівої кисті, підшкіряної гематоми правого колінного суглобу, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ст. 345 ч.2 КК України, як умисне заподіяння працівнику правоохоронного органу ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_6 та прокурор ОСОБА_3 , 05.08.2019 р., під час розгляду уклали угоду про визнання винуватості, у якій в зв`язку з беззастережним визнанням ОСОБА_6 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгодили покарання, яке має бути призначене обвинуваченому за ст.345 ч.2 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі зі звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Суд, виконавши вимоги ст.474 КПК України, вислухавши думку прокурора захисника, та обвинуваченого, вирішуючи питання щодо можливості затвердження угоди, приходить до висновку, що є підстави для затвердження угоди.

Так, умови угоди не суперечать вимогам цього Кодексу та Закону, оскільки ст.469 КПК України допускає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, за умови надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін або інших осіб, оскільки потерпілим ОСОБА_5 надано письмову згоду прокурору на укладення угоди, укладення угоди є добровільним, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченою.

Крім того, обвинувачений згодний на призначення узгодженого виду і міри покарання.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним затвердити угоду про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_8 та прокурором ОСОБА_3 , на підставі якої ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.345 ч.2 КК України, та відповідно до вимог ч.5 ст.65 КК України, призначити узгоджене сторонами покарання.

Керуючись ст.374, 375, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 від 05.08.2019 р., - затвердити.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.345 ч.2 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Головуючий: