ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 661/4025/17 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/759/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
іменем України
20 серпня 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0002826 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 24 липня 2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бургунка, Бериславського району Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.342 КК України,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою суду першої інстанції задоволено клопотання прокурора та відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу щодо нього та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 на строк 60 днів до 22.09.2019 року.

Не погоджуючись з рішенням суду, в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 посилається на незаконність та необґрунтованість постановленої ухвали. Свої доводи мотивує тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставини кримінального провадження, а будь-які ризики, визначені ч.1 ст.177 КПК України, відсутні. На думку апелянта, судом необґрунтовано неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого, що суперечить практиці ЄСПЛ. Крім того, зазначає, що з 24.10.2017 року обвинувачений утримується під вартою. Вважає, що дані про особу обвинуваченого, дають підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю із забороною залишати приміщення в період доби з 20:00 до 06:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 .

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, доводи захисника ОСОБА_7 , який підтримав свої апеляційні вимоги, просив їх задовольнити, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.342 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого на строк 60 днів до 22.09.2019 року.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.
Суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість завершення судового розгляду з ухваленням судового рішення по суті у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 .
Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, визначені при застосуванні даного запобіжного заходу, не зменшились.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 , обвинувачується у вчиненні ряду тяжких кримінальних правопорушень та злочинів середньої тяжкості проти власності, за найтяжчий з яких законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з конфіскацією майна або без такої.

Колегія суддів звертає увагу на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, що він є особою схильною до вчинення злочинів проти власності, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходу для існування, а тому не має міцних соціальних зв`язків за місцем проживання, до того ж характеризується негативно як за місцем проживання, так і за місцем відбування покарання, і ці обставини, на думку колегії суддів, дають достатні підстави вважати, що у разі не продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо нього, перебуваючи на свободі, він може вчинити активні дії щодо переховування від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Також колегія судді враховує суспільну небезпечність злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , та стійкість його злочинної поведінки, що вказує на його негативну репутацію.
Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Тому твердження захисника про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Посилання захисника на наявність у обвинуваченого ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків, зокрема те, що він проживає з матір`ю пенсіонеркою, яка потребує стороннього догляду, а також те, що він утримується під вартою тривалий час, які, на йому думку, дають підстави для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку обвинуваченого, та не є такими, що усувають встановлені судом ризики, а тому не можуть слугувати стримуючим фактором та не спростовують заявлених ризиків, враховуючи те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень проти власності та злочинів середньої тяжкості, повторно, схильний до вчинення злочинів, звільнившись з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, не має міцних соціальних зв`язків, не працевлаштований і засобом до існування обрав саме злочинну діяльність.
Перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою перш за все відповідає охороні законних суспільних інтересів та переважає над його власними, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 ,під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги захисника про застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 24 липня 2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис)
Судді: (підпис) (підпис)
З оригіналом згідно.
Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2