КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю представника ОСОБА_5

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12 червня 2019 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою поновлено строк на подання клопотання про арешт майна та задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_7 , і накладено арешт у кримінальному провадженні № 0000123 на тимчасово вилучене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: на 50 250 гривень та 69 849 доларів США.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявність підстав для застосування такого заходу кримінального провадження з метою забезпечення конфіскації майна та збереження доказів.

Не погоджуючись з рішенням суду представник власника майна ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в яких просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Згідно доводів апеляційної скарги, ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, невмотивованою та такою, яка не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, оскільки стороною обвинувачення не доведено відповідності вилучених грошових коштів критеріям ст. 98 КПК України. Також, апелянт зазначає, що ОСОБА_6 не являється ні підозрюваним, ні обвинуваченим у кримінальному провадженні, а також не відноситься до осіб, які несуть цивільну відповідальність за шкоду завданому діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи. Крім того, представник вказує, що вилучені грошові кошти мають законне джерело походження, є особистим заощадженням його сімї та ніякого відношення до кримінального провадження не мають.

Прокурор, будучи належним чином повідомлений про дату розгляду справи, в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, а тому, виходячи з положень ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути дану справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши вимоги апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя, під час розгляду клопотання про арешт майна, в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, в ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається, в тому числі, і з метою збереження речових доказів.
При цьому, згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.
Управлінням з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000123 від 22 січня 2018 за ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307 КК України.
З наданих суду матеріалів вбачається, що невстановлені службові особи ДФС України, зловживаючи службовим становищем, сприяють діяльності злочинної організації, яка полягає у вчинені дій, що спрямовані на приховання та маскування незаконного походження майна, одержаного внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, чи володіння ним, прав на таке майно, джерела його походження, місцезнаходження, переміщення, зміну його форми (перетворення), а так само набуття, володіння та використання іншого майна, одержаного внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, за наступних обставин.
Так, невстановлені службові особи ДФС України, зловживаючи службовим становищем, з метою отримання неправомірної вигоди, сприяли низці громадян іноземних країн в отриманні паспортів громадян України за підробленими документами. В подальшому, перебуваючи на території України вказані особи організували та здійснюють координацію роботи розгалуженої мережі інтернет-магазинів та чат-ботів в месенджері «телеграм» з продажу наркотичних засобів на території РФ, з подальшою легалізацією на території України доходів, отриманих злочинних шляхом, через механізм криптовалют та електронні платіжні системи (BTC, WEX, LTC, Payeer, QIWI тощо). Зокрема невстановлені особи, використовуючи отриманні на підставі підроблених документів паспорти громадян України, вчиняють правочини щодо купівлі рухомого та нерухомого майна з метою легалізації коштів отриманих від продажу наркотичних засобів.
21 березня 2019 року ОСОБА_8 затримано за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307 КК України.

22 березня 2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.
Прокурором у даному кримінальному провадженні - ОСОБА_9 проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді Печерського району містаКиєва від 15 березня 2019 за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації ОСОБА_8 .
За результатами проведення обшуку у заначеному приміщенні виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 50 250 гривень та 69 849 доларів США, а також розписки про надання грошових коштів ОСОБА_6 .

Однак, в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про доходи ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , які б підтверджували можливість накопичити зазначену суму коштів або те, що зазначена сума коштів зберігалась декларантом (відповідь ДФС України від 22 березня 2019 №6300/5/99-99-08-02-02-16, відомості з Єдиного державного реєстру декларацій за 2017-2018 рр.).
Разом з цим, 02 травня 2019 в ході огляду матеріалів вказаного кримінального провадження, а саме результатів проведення негласних слідчих (розшукових) дій зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж абонентського номеру, яким користується ОСОБА_8 встановлено, що останній зберігав грошові кошти, отримані злочинним шляхом за місцем своєї реєстрації за вказаною вище адресою, а розписки використовувались батьками підозрюваного з метою маскування джерела походження вказаних грошових коштів.
Вказані грошові кошти, постановою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 від 02 травня 2019 року, визнано речовими доказами.
Також, у даному кримінальному провадженні прокурор звернувся з клопотанням про арешт вилученого майна.

Розглядаючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, дотримався вимог ст. 170 КПК України і прийшов до обґрунтованого висновку з приводу наявності підстав для накладення арешту на майно, оскільки сукупність наданих суду матеріалів містить достатньо розумних підстав і підозр вважати, що вилучені грошові кошти можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, або набуті кримінально-протиправним шляхом, а відтак стороною обвинувачення доведено відповідність цього майна критеріям ст. 98 КПК України.

Ті обставини, що ОСОБА_6 не має статусу підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000123, згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, не є перешкодою для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи.
На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів його забезпечення, одним із яких і є накладення арешту на майно.
У зв`язку з цим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак, подана апеляційна скарга, за викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12 червня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_7 , та накладено арешт у кримінальному провадженні № 0000123 на тимчасово вилучене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: на 50 250 гривень та 69 849 доларів США, залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/3860/2019 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_11
Доповідач: ОСОБА_1