пр. № 1-кс/759/3937/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 липня 2019 року слідчий суддя Святошинського району м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участі представника скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СУ ГУ НП України в Київській області подану в порядку ст. 303 КПК України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

До Святошинського районного суду міста Києва надійшла вказана скарга.

Скарга мотивована тим, що 09.06.2019 року без ухвали слідчого судді на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, було проведено обшук транспортного засобу автомобіля Хюндай Соната, 2012 р., д.н.з НОМЕР_1 , та вилучено вказаний автомобіль та ключі до нього.

10.06.2019 року та 12.06.2019 року, вона зверталась до слідчого з заявою про повернення автомобіля, однак він повернутий не був.

Також, скаржник зазначила, що вона не має статусу підозрюваної чи обвинуваченої, на даний автомобіль та ключі арешт не накладено.

На підставі наведеного просила скаргу задовольнити.

В судовому засіданні представник скаржника особою, скаргу підтримала, просила задовольнити її в повному обсязі. При цьому зазначила, що ОСОБА_4 є особою права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування. При цьому вказавши, що даний автомобіль був придбаний подружжжям ОСОБА_5 , під час перебування в шлюбі з ОСОБА_4 , то відповідно до норм сімейно законодавства є спільною сумісною власністю подружжя.

Слідчий ОСОБА_6 в судове засідання 25.7.2019 року не з`явився, причини неявки не повідомив.

Розглянувши матеріали скарги вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Як вбачається з протоколу обшуку від 09.06.20198 року, проведеного слідчим СУ ГУ НП України в Київській область ОСОБА_6 , в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, під час якого було вилучено серед іншого автомобіль Хюндай Соната, 2012 р., д.н.з НОМЕР_1 , та ключі до нього.

Ухвалою слідчого судді від 12.06.2019 року, санкціоновано проведений обшук 09.06.2019 року проведеного слідчим СУ ГУ НП України в Київській область ОСОБА_6 . Проте, як вбачається з даної ухвали, в переліку вилучених речей не зазначено спірний автомобіль та ключі до нього.

Постановою слідчого ОСОБА_7 , від 10.06.2019 року серед іншого, спірне майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.06.2019 року слідчим суддею було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУ НП в Київській області в частині накладенні арешту на майно, зокрема на спірний автомобіль та ключі до нього.

Пунктом 45 рішення Європейського суду з прав людини «Бук проти Німеччини» від 28.04.2005 року, (Buck v. Germany), заява № 41604/98, ECHR 2005-IV) встановлено, що держави можуть за необхідності вдаватися до проведення обшуку з метою отримання доказів на підтвердження факту вчинення певних правопорушень. При цьому, суду необхідно оцінювати, чи підстави, наведені на обґрунтування проведення обшуку житла та виїмки з нього, є належними та достатніми і чи принцип пропорційності дотриманий (див.: зазначене рішення у справі «Функе проти Франції», пункти 5557; рішення від 25 лютого 1993 р. «Крем`є проти Франції», № 11471/85, пункти 38-40 тощо).
Предмети, які вилучені законом з обігу (тобто такі, придбання і використання яких здійснюється за особливими дозволами і вичерпний перелік яких визначених законодавством України; предмети, виготовлення, придбання, зберігання, збут, розповсюдження яких забороняється законодавством) підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження.
Об`єкти цивільних прав, які обмежені в обігу, в обов`язковому порядку вилученню в ході обшуку не підлягають, за винятком випадків, коли це передбачено національним законодавством.
Вилучені речі та документи, які не входять до переліку в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку та не належать до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу;4) у разі скасування арешту.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Будь-яких доказів про накладення арешту на спірне майно, слідчому судді, слідчим не надано.

Таким чином встановлено, що транспортний засіб автомобіль Хюндай Соната, 2012 р., д.н.з НОМЕР_1 , та ключі до нього, на даний час мають статус тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як вбачається з реєстраційної картки транспорного засобу автомобіль Хюндай Соната, 2012 р., д.н.з НОМЕР_1 , придбано 02.07.2013 року, власником є ОСОБА_5 , право користування на нього має ОСОБА_4 (скаржник).

Як вбачається з свідоцтва про шлюб, ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 (скаржник), уклали шлюб 06.11.2010 року, даний шлюб розірвано за рішенням суду 21.12.216 року.

Як зазначив в судовому засіданні представник скаржника, рішення суду про поділ майна подружжя не було. Як і не було будь-якої нотаріальної угоди про поділ майна подружжя за згодою.

Таким чином встановлено, що транспорний засіб автомобіль Хюндай Соната, 2012 р., д.н.з НОМЕР_1 та ключі до нього у відповідності до ст. 60 СК України є права спільної сумісної власності подружжя. Вилучення даного автомобіля та ключів до нього порушує права чи законні інтереси ОСОБА_4 , якої обмежуються під час досудового розслідування та майно майно статус тимчасово вилученого майна на яке не було надано ані надано дозвіл на вилучення під час обшуку ані не накладено арешт.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи та вимог КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про те, що автомобіль, який просить повернути ОСОБА_4 є тимчасово вилученим.

Згідно ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Вимоги скарги в частині про визнання бездіяльності слідчого незаконною задоволенню не підлягають, оскільки виходячи з положення п.18 ч.1 ст.3, ст.303, та ст.307 КПК України не передбачено такого способу захисту і відповідного рішення за наслідками розгляду скарги на бездіяльність слідчого.

На підставі викладеного слідчий суддя приходить до висновку, що скаргу в частині повернення майна необхідно задовольнити, оскільки скаржником надано достатньо доказів, які не спростовано СУ ГУ НП в Київській області і свідчать про бездіяльність слідчого.

Керуючись ст.ст. 303-307, 309,395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СУ ГУ НП України в Київській області подану в порядку ст. 303 КПК України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, - задовольнити.

Визнати незаконною бездіяльність слідчого СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 , що полягало у не поверненні тимчасово вилученого майна автомобіль Хюндай Соната, 2012 р., д.н.з НОМЕР_1 , та ключі до нього під час обшуку, на яке не було накладено арешт.

Зобов`язати слідчого СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 , який уповноважений на здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000013 від 02.01.2019 року, повернути негайно ОСОБА_4 , як особі, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, тимчасово вилучене майно під час обшуку 09.06.2019 року, а саме: автомобіль Хюндай Соната, 2012 р., д.н.з НОМЕР_1 , та ключі до нього.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1