Справа № 308/9455/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 серпня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000076 прокурора військової прокуратури Ужгородського гарнізону майора юстиції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В :
Прокурор військової прокуратури Ужгородського гарнізону майора юстиції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.
В обгрунтування вимог клопотання прокурор посилається на те, що 14 серпня 2019 року близько 09 годин 14 хвилин водій автомобіля марки «Мерседес» моделі «А-класу» реєстраційний номер Польської республіки НОМЕР_1 гр. військовослужбовець Чопського прикордонного загону ДПСУ начальник кінологічного відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " прапорщик ОСОБА_4 , 1990 року народження, разом з повнолітніми пасажирами у кількості двох чоловік, рухаючись по автодорозі М-06 сполученням «Київ-Чоп» зі сторони м. Ужгород в бік м. Мукачево, між населеним пунктами с. Дубрівка Ужгородського району та с. Ракошино, Мукачівського району Закарпатської області, не впорався з керуванням та виїхав на зустрічну смугу руху автомобіля марки «Шевроле» моделі «Авео» реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де в подальшому зіткнувся з рухаючись по заду транспортним засобом грузовим автомобілем марки «ТАТА» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Внаслідок вище вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки Мерседес» моделі «А-класу» реєстраційний номер Польської республіки НОМЕР_1 гр. ОСОБА_7 , мешканець м. Берегово, Закарпатської області, від отриманих тілесних ушкоджень помер по дорозі в обласні клінічній лікарні м. Ужгород в КШМД; водій автомобіля марки Мерседес» моделі «А-класу» реєстраційний номер Польської республіки НОМЕР_1 гр. ОСОБА_4 , отримав тілесні ушкодження у вигляді тупої травми живота, розрив селезінки, перелом лівого стегна; пасажир вказаного автомобіля гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканця АДРЕСА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому 8 та 10 ребер.
14 серпня 2019 року в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди було виявлено та вилучено: автомобіля марки «Шевроле» моделі «Авео» реєстраційний номер НОМЕР_2 , користувачем якого являється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а власником згідно свідоцтва про реєстрацію транеспортного засобу № НОМЕР_4 ОСОБА_9 , що проживає в АДРЕСА_2 .
Враховуючи вищенаведене та те, що вилучений в ході проведення огляду місця ДТП автомобіль, є предметом кримінального правопорушення, на якому збереглися сліди злочину, для їх подальшого детального огляду та фіксації на ньому слідової інформації (деформацій) внаслідок зіткнення, характеру їх утворення, проведення експертних досліджень та судових експертиз (технічного стану транспортних засобів, транспортно-трасологічної, авто-технічної та авто-товарознавчої експертиз), прокурор просить накласти арешт на автомобіль марки «Шевроле» моделі «Авео» реєстраційний номер НОМЕР_2 , користувачем якого являється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а власником згідно свідоцтва про реєстрацію транеспортного засобу № НОМЕР_4 ОСОБА_9 , що проживає в АДРЕСА_2 .
Прокурор в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд клопотання без його участі. Клопотання підтримує, просить задовольнити.
Володілець майна на розгляд клопотання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд клопотання у їх відсутності.
Згідно ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття власника, володільця майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Слідчим суддею встановлено, що ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000076 від 14.08.2019 року, попередня правова кваліфікація ч.2 ст.286 КК України.
14 серпня 2019 року в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди було виявлено та вилучено: автомобіль марки «Шевроле» моделі «Авео» реєстраційний номер НОМЕР_2 , користувачем якого являється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а власником згідно свідоцтва про реєстрацію транеспортного засобу № НОМЕР_4 ОСОБА_9 , що проживає в АДРЕСА_2 .
Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.
Відповідно до частини 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Таким чином арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів ( в тому числі цінних паперів , грошей (у будь якій валюті готівкою або безготівковому вигляді), на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права.
Згідно положень ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому
цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосуванняпризведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення,пересування, передачі майна.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першоїстатті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання підлягає до задоволення.
Метою накладення арешту на це майно, слідчим суддею є забезпечення кримінального провадження у частині збереження речових доказів.
Одночасно , слідчий суддя вважає , що прокурором дотримано вимог ст.ст. 170, 171 КПК України і в клопотанні слідчого наявне обґрунтування необхідності арешту виявлених під час обшуку речей, та конкретизовано підстави та мета накладення на них арешту.
Слідчим суддею встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки вилучення майна проведено згідно встановленої процедури, строк на звернення з клопотанням не порушений, враховуючи правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розуміючи, що арешт вказаного майна не призведе до зупинення та надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини та положення ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, яка проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів на втручання в право власності, тому слідчий суддя вважає, що клопотання обґрунтоване й підлягає до задоволення з підстав та мотивів викладених вище.
Незастосування арешту майна може призвести до його зникнення, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а тому наявні правові підстави для арешту майна.
Керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000076 прокурора військової прокуратури Ужгородського гарнізону майора юстиції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити.
Накласти арешт на майно, вилучене 14.08.2019 року під час проведення огляду, а саме на:
- автомобіль марки «Шевроле» моделі «Авео» реєстраційний номер НОМЕР_2 , користувачем якого являється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а власником згідно свідоцтва про реєстрацію транеспортного засобу № НОМЕР_4 ОСОБА_9 , що проживає в АДРЕСА_2 , шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження.
Копію ухвали вручити прокурору, а іншим учасникам направити не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня іі оголошення.
Повний текст ухвали складено і проголошено 29.08.2019 року .

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1