Ухвала

26 липня 2019 р.

м. Київ

Справа № 303/4815/17
Провадження № 51-2829 ск 19

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 грудня 2018 року та ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 15 травня 2019 року.
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 грудня 2018 року залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Закарпатської області від 18 січня 2002 року, яким ОСОБА_5 засуджено та призначено покарання за ч. 3 ст. 185, ст. 395 КК України (у редакції 2001 року), пунктом «а», статті 93, ч. 3 ст. 142 КК України (редакції 1960 року) до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.
Не погоджуючись із рішенням місцевого суду захисник оскаржив його до суду апеляційної інстанції.
Закарпатський апеляційний суд ухвалою від 15 травня 2019 року апеляційну скаргу захисника залишив без задоволення, а ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 грудня 2018 року без змін.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвали місцевого і апеляційного суду, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Обґрунтовуючи свої вимоги, захисник указує на те, що місцевий суд не дав належної оцінки його доводам про наявність нововиявлених обставин, які, на його думку, на час розгляду кримінального провадження не були відомі суду та вплинули на законність й обґрунтованість вироку апеляційного суду.
Також вказує на порушення судами обох інстанцій положень ст. ст. 466, 349 КПК України, а саме на ту обставину, що обвинуваченим та захисником було заявлено клопотання про дослідження доказів та обставин кримінального провадження, оскільки мало місце порушення права обвинуваченого на захист. Крім цього, вказує на те, що як доказ його вини судом було взято до уваги явку з повинною й первинні покази, які були надані ним без участі захисника, участь якого була обов`язковою, оскільки він підозрювався у вчиненні особливо тяжкого злочину. Зокрема не було дотримано вимог ст. 349 КПК України щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню. Вказані порушення перешкодили судам ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Мотиви суду
Відповідно до ст. 459 КПК судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими є: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
У той же час згідно з пунктами 4, 5 ст. 462 КПК у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.
Таким чином, системне тлумачення положень кримінального процесуального законодавства указує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки: вони існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового розгляду; вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Верховний Суд погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій, про те, що обставини на які посилається сторона захисту як на нововиявлені не являються такими в розумінні вимог ст. 459 КПК України, і при цьому були відомі як сторонам кримінального провадження, так і суду, під час розгляду кримінальної справи та постановленні рішень щодо ОСОБА_5 по суті
Крім цього, колегія суддів касаційного суду вбачає обґрунтованою позицію місцевого на апеляційного судів щодо недоцільності повторного дослідження доказів чи дослідження нових доказів, які стосуються суті кримінального провадження, за яким ОСОБА_5 засуджений до довічного позбавлення волі. Адже предметом розгляду кримінального провадження за нововиявленими обставинами є встановлення наявності чи відсутності власне цих обставин в розумінні положень ст. 459 КПК України. Тому в порядку цієї процедури не може відбуватися повторний перегляд певного кримінального провадження, де вже чинне судове рішення, по суті, що б суперечило принципу юридичної визначеності (res judicata).

Ухвала апеляційного суду належним чином умотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПКУкраїни.

Згідно ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону ст. 412 КПК України; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність ст. 413 КПК України; невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого ст. 414 КПК України.
Згідно ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги захисника та копій судових рішень не убачається підстав для задоволення касаційної скарги, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 грудня 2018 року та ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 15 травня 2019 року.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3