ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1437/19 Справа № 190/327/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні подання ДУ П`ятихатська виправна колонія №122 про умовно-дострокове звільнення засудженого,

за участю:

секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2019 року відмовлено в задоволенні подання ДУ П`ятихатська виправна колонія №122 про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_5 .
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те що, за період відбуття покарання в ДУ П`ятихатська виправна колонія № 122 ОСОБА_5 отримав 2 заохочення та 5 стягнень, характеризується як позитивно, так і незадовільно. Окрім того, суд вказав, що 25 серпня 2016 року комісією установи засудженому відмовлено у застосуванні ст.101 КВК України, як порушнику режиму утримання, та 09 березня 2017 року - у направлені матеріалів до суду згідно ст. 82 КК України, як злісному порушнику режиму утримання, 04 січня 2018 року - у направлені матеріалів до суду згідно ст. 81 КК України як такому, що не довів своє виправлення.
В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою задовольнити подання та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення, передбачене ст. 81 КК України.
Вимоги скарги засуджений обґрунтовує тим, що має 5 стягнень, які погашені у встановленому законом порядку, 2 заохочення за сумлінну поведінку та ставленням до праці. Окрім того, вважає, що довів своє виправлення й підлягає звільненню умовно-достроково, оскільки позитивно характеризується, працевлаштований.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, суд дійшов до таких висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги засудженого щодо безпідставної відмови у застосуванні до нього умовно-достроково звільнення від відбування покарання, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу виходячи з такого.
Згідно ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Отже, зі змісту наведених положень закону видно, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді подання щодо ОСОБА_5 повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження, та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Так, судом враховано, що ОСОБА_5 відбуває покарання, призначене вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 за ч. 2 ст.186 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, у виді 5 років позбавлення волі, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2016 року, якою також зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 14 травня 2016 року по 19 липня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Судом також взято до уваги, що за час відбування покарання з 06 серпня 2016 року в ПВК ОСОБА_5 отримав 2 заохочення (подяки): 23 серпня 2017 року та 02 травня 2018 року, за сумлінну поведінку та ставлення до праці, а також 5 стягнень: 10 травня 2016 року (попередження) за користування мобільним телефоном, 04 жовтня 2016року (сувора догана), 22 грудня 2016 року (сувора догана) та 23 грудня 2016 року (7 діб ДІЗО) за перебування в стані алкогольного сп`яніння, 01 січня 2017 року ( попередження) за завішування оглядового вікна.

Згідно характеристики від 04 лютого 2018 року ОСОБА_5 характеризується позитивно, згідно характеристики від 25 серпня 2016 року - посередньо, згідно характеристики від 23 грудня 2016 року - незадовільно, згідно характеристики від 09 березня 2017 року - характеризується як злісний порушник встановлених вимог порядку відбування покарання, згідно характеристики від 04 січня 2018 року - задовільно, згідно характеристики від 22 березня 2018 року - позитивно

Судом також взято до уваги, що 25 серня 2016 року комісією "П`ятихатської ВК № 122" відмовлено засудженому у застосуванні ст.101 КВК України як порушнику режиму утримання, 09 березня 2017 року комісією П`ятихатської ВК № 122 відмовлено засудженому у направлені матеріалів до суду згідно ст.82 КК України, як злісному порушнику режиму утримання, 04 січня 2018 року комісією ПВК-122 відмовлено засудженому у направлені матеріалів до суду згідно ст. 81 КК України як такому, що не довів своє виправлення.
Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування ст. 81 КК України.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженої та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для її умовно-дострокового звільнення.

Беручи до уваги встановлені судом відомості, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, та з огляду на суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжкого, його поведінку протягом строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей провадження у сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним.
Доводи ОСОБА_5 про ненадання судом належної оцінки його особі, колегія суддів розцінює як безпідставні. Як видно з оскаржуваного рішення, суд оцінив вагомі обставини, які можуть вплинути на рішення про умовно-дострокове звільнення та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення подання установи виконання покарань.
Вирішуючи питання обґрунтованості вимог скарги засудженого, колегія суддів виходить з того, що поведінка ОСОБА_5 не зазнала позитивних змін, на що вказує його нестала характеристика, а також наявність стягнень.
Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її зміни або скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2019 року, якою залишено без задоволення подання Державної установи П`ятихатська виправна колонія №122 про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_5 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4