печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2019 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю представника заявника ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого першого відділу військової прокуратури Київського гарнізону старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_6 від 6 березня 2019 року про відмову у залученні в якості потерпілого у кримінальному провадженні № 00004863,

ВСТАНОВИВ:
25 березня 2019 року до слідчого судді надійшла скарга представника заявника ОСОБА_5 - ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого першого відділу військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_7 від 06.03.2019 про відмову задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні № 0004863, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 191, ч. 1 с. 366, ч. 2 ст. 367, ст. 356 КК України, зобов`язання слідчого залучити ОСОБА_5 як потерпілого до кримінального провадження.

Скарга мотивна тим, що внаслідок вчинення неправомірних (шахрайських) дій службовими особами забудовника ОСОБА_5 не може розпоряджатися своїм майном, користуватися ним, чим йому заподіяно моральної, фізичної та матеріальної шкоди, у зв`язку з зазначеним він звернувся до слідчого із заявою про залучення його потерпілим. Проте слідчий виніс постанову про відмову у визнанні потерпілим, у зв`язку з тим що з матеріалів кримінального провадження не вбачається факту, що ОСОБА_5 кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Заслухавши доводи представника заявника,заперечення слідчого, а також дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Слідчим суддею встановлено, що військовою прокуратурою Київського гарнізону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004863 від 19.03.2013 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 191, ч. 1 с. 366, ч. 2 ст. 367, ст. 356 КК України.

28 лютого 2019 року ОСОБА_5 звернувся до слідчого із заявою про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0004863.

Постановою слідчого першого відділу військової прокуратури Київського гарнізону від 06.03.2019 в задоволенні заяви ОСОБА_8 у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0004863 відмовлено.

В оскаржуваній постанові слідчого від 06.03.2019 не наведено жодних очевидних та достатніх підстав вважати, що заявнику у кримінальному провадженню не заподіяно моральної, фізичної або майнової шкоди.

Статтями 190, 191, 366, 367, 359 КК України передбачена кримінальна відповідальність за самоправство, шахрайство, привласнення, розтрату майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем, службове підроблення та службову недбалість, які завдали істотної шкоди та спричинили тяжкі наслідки.

Отже, внаслідок дій службових осіб забудовника ОСОБА_5 було завдано матеріальної та моральної шкоди.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку про часткове задоволення скарги та скасування постанови слідчого від 06.03.2019 про відмову у визнанні ОСОБА_5 потерпілим у кримінальному провадженні № 0004863 та зобов`язання слідчого вчинити процесуальні дії, передбачені ч. 2 ст. 55 КПК України щодо заявника ОСОБА_5 .

Разом з тим, вимоги представника заявника ОСОБА_5 - ОСОБА_3 в частині зобов`язання слідчого залучити ОСОБА_5 як потерпілого до кримінального провадження задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або з моменту подання заяви про залучення її до провадження як потерпілого, тобто ОСОБА_5 набув процесуального статусу потерпілого з часу подання ним заяви про залучення потерпілим.

Керуючись ст. 303, 305-307, 309, 55 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого першого відділу військової прокуратури Київського гарнізону старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_6 від 6 березня 2019 року про відмову у залученні в якості потерпілого у кримінальному провадженні № 00004863 задовольнити.

Скасувати постанову слідчого першого відділу військової прокуратури Київського гарнізону старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_6 від 6 березня 2019 року про відмову у залучення в якості потерпілого у кримінальному провадженні № 00004863.

Зобов`язати слідчого першого відділу військової прокуратури Київського гарнізону старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_6 чи іншого слідчого у кримінальному провадженні № 00004863 виконати вимоги ч. 2 ст. 55 КПК України та вручити заявнику ОСОБА_9 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1