Справа №212/8744/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в міста Кривому Розі кримінальні провадження № 0002977 від 24 жовтня 2018 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше неодноразово судимий, останній раз 26.09.2018 Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від покарання з випробуванням, строком на 2 роки, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участі прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений ОСОБА_3 15.10.2018, у вечірній час доби, перебував у гостях у свого знайомого ОСОБА_5 , в приміщенні квартири за адресою АДРЕСА_3 .

В цей же день, з метою придбання цигарок, рухаючись поруч з буд. 34 по вул. Е. Фукса в Покровському районі м. Кривого Рогу, звернув увагу на безномерний металевий гараж, сірого кольору, ворота якого були оснащені навісним замком, який належить потерпілому ОСОБА_6 , в цей час у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь.

З метою реалізації раптово виниклого злочинного умислу, направленого на проникнення у сховище та таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , повторно, в період часу з 00-00 годин 16.10.2018 року до 01-00 годин, в безпосередній близькості з вказаним гаражем, розташованим поруч з буд. 34 по вул. Е. Фукса в Покровському районі м. Кривого Рогу, знайшов невстановлений в ході досудового розслідування металевий предмет, впевнившись у відсутності можливих свідків та очевидців та в тому, що його дії носять таємний характер, та за ними ніхто не спостерігає, діючи із корисливих мотивів, за допомогою, невстановленого слідством металевого предмету, з застосуванням фізичної сили, послідовно зламав навісний та врізний замки воріт вказаного гаража, після чого проник до приміщення вказаного гаража, в якому знаходився автомобіль марки «Део-Ланос», р.н. « НОМЕР_1 », тим самим проник у сховище.

Діючи далі, ОСОБА_3 перебуваючи в приміщенні гаража, скориставшись незачиненими дверима автомобіля марки «Део-Ланос», р.н. « НОМЕР_1 », який перебував у приміщенні зазначеного вище гаражу, відчинив капот вказаного автомобілю, звідки шляхом від`єднання проводів живлення автомобілю, вийняв автомобільний акумулятор марки «Форсе-60А», корпус жовтого кольору, тим самим таємно викрав, чуже майно вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 504 від 31.10.2018, складає 1349,85 гривні.

Після цього, ОСОБА_3 з викраденим автомобільним акумулятором, з місця скоєння кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене на свою користь і розпорядившись ним на свій розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 збитку на загальну суму 1349,85 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення визнав повністю, погодившись з кваліфікацією вчинених ним діянь та підтвердив обставини, що викладені в обвинувальному акті та пояснив, що дійсно, він 16.10.2018 року близько 01-00 години ночі, проник в гараж, що розташований поруч з буд. АДРЕСА_4 звідки викрав автомобільний акумулятор в корпусі жовтого кольору. Після вчинення злочину з даного місця він зник.

Даючи оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєних обвинуваченою кримінальних правопорушень (злочинів), пояснюють мотив скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 , визнав вину в повному обсязі, зі згоди учасників судового провадження, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України не досліджував всі докази, оскільки є переконання в тому, що обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, які ним не оскаржуються, усвідомлює неможливість у подальшому оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, а тому відсутні сумніви відносно добровільності та істинності його позиції.

Дослідивши та аналізуючи вивчені в справі докази суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_3 , винуватий у вчиненні зазначених вище дій, та кваліфікує його дії за ч.3 ст.185 КК України за ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, вчинена повторно.

Згідно з ч. 3 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, вчинений умисно, з корисливих мотивів; в період іспитового строку, спосіб вчинення злочину особу винного, який є раніше судимий за вчинення злочинів проти власності та має не зняту і непогашену судимість за вчинення аналогічного умисного корисливого злочину, поведінку обвинуваченого після вчинення ним злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який на обліку у лікаря нарколога не перебуває і не перебував, на обліку у лікаря психіатра не перебуває і не перебував, не працює, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, обставинами що пом`якшують покарання є щире каяття, обставиною що обтяжує покарання згідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Також суд бере до уваги досудову доповідь, складену відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як високий та заяву потерпілого ОСОБА_6 , який претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 не має.

Відповідно до ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

В пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24.10.2003 №7 зазначено, що за сукупністю вироків (ст. 71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Відповідно до вироку Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2018 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України на призначено покарання у виді позбавлення волі на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільненого від покарання з випробуванням, строком на 2 роки.

З врахуванням вищевказаних обставин суд прийшов до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 , слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ч.1 ст.71 КК України частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 26.09.2018 року.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 і попередження вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту, що був обраний обвинуваченому ОСОБА_3 на стадії досудового розслідування закінчився 04.01.2019 року.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.368-371, 373-375 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 26.09.2018 року, остаточно призначивши ОСОБА_3 покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до набрання вироком законної сили не обирати.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту затримання останнього після набрання вироку законної сили.

Речові докази: автомобільний акумулятор марки «Форсе-60А», в корпусі жовтого кольору, переданий потерпілому на відповідальне зберігання залишити в розпорядженні власника.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1