ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 654/2277/19
Провадження: №11-сс/819/470/19 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

При секретарі ОСОБА_5

За участю прокурора ОСОБА_6

Володільця майна: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні матеріали кримінального провадження №0000974 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Голопристанського районного суду Херсонської області від 16 липня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:
01 липня 2019 року слідчий СВ Голопристанського ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області в рамках кримінального провадження №0000974 від 30 червня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, звернувся до слідчого судді Голопристанського районного суду Херсонської області із клопотанням в якому просив накласти арешт на: транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2000 року випуску, номер кузову НОМЕР_2 , зареєстрований згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на ОСОБА_8 , в АДРЕСА_1 та який належить ОСОБА_7 , а також свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу НОМЕР_3 від 18 липня 2007 року, яке було поміщено в сейф-пакет ХО0010115.

В обґрунтування доводів свого клопотання слідчий послався на те, що вказане майно є речовим доказом у кримінальному провадженні №0000974, у зв`язку із чим, з метою забезпечення його схоронності, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також проведення експертних досліджень, є необхідним накладення арешту.

Ухвалою слідчого судді Голопристанського районного суду Херсонської області від 16 липня 2019 року у задоволенні вказаного клопотання відмовлено.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що перелічене у клопотанні слідчого майно не відповідає вимогам ст.98 КПК України, оскільки не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.382 КК України, не містить інші відомості, які можуть бути використані як докази фактів чи обставин, що встановлюються під час вказаного кримінального провадження. Натомість предметом злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України є судовий акт органів правосуддя (рішення, вирок, ухвала, постанова), який постановлений судом будь-якої юрисдикції і набрав законної сили.

Також слідчий суддя врахував, що на автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , ухвалою слідчого Херсонського міського суду Херсонської області від 06 березня 2019 року у кримінальному провадженні №0000571, від 21 лютого 2019 року, за ст.290 КК України, вже накладено арешт, який не скасовано.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу з доповненнями, в яких, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу слідчого судді Голопристанського районного суду Херсонської області від 19 липня 2019 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на перелічене у клопотанні слідчого майно.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги з доповненнями прокурор зазначив, що слідчим суддею безпідставно залишено поза увагою, що вказаний автомобіль арештований ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області із забороною розпоряджатися та користуватися ним. Попри це, ОСОБА_7 усвідомлюючи, що йому заборонено користуватися автомобілем, поїхав на ньому у своїх справах до с.Залізний Порт, будучи під підпис ознайомлений із рішенням суду, яким йому заборонено використовувати автомобіль.

Крім того, вказує, що слідчим суддею необґрунтовано визнано як підставу для відмови в задоволенні клопотання слідчого той факт, що на автомобіль вже накладено арешт, оскільки згідно матеріалів провадження ОСОБА_7 не виконує ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області та порушує визначені нею заборони, а тому є необхідність у повторному арешті майна.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, володільця майна ОСОБА_7 , в судових дебатах сторони залишились на своїх позиціях, вивчивши матеріали провадження, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, зокрема арешту майна, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно ст.131, ч.1 ст.170 КПК України засобом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 10 ст.170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Як вбачається з ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При розгляді клопотання слідчого СВ Голопристанського ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000924 від 30 червня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, ередбаченого ч.1 ст.382 КК України, слідчий суддя в повному обсязі дотримався вказаних вимог Закону та дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання слідчого, оскільки слідчим належним чином не доведено необхідність арешту вказаного майна.

Так, згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів слідчий суддя, суд повинен врахувати, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вказані дані мають міститися і у клопотанні про арешт майна, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Разом із цим, ні клопотання слідчого, ні апеляційна скарга прокурора попри констатацію відповідності вилученого майна ознакам наведеним в ст.98 КПК України, таких відомостей не містять. Зокрема стороною обвинувачення не обґрунтовано, можливість виконання завдання в кримінальному провадженні, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням та можливість використання вилученого автомобіля як доказу у кримінальному провадженні за ч.1 ст.382 КК України.

Так, до свого клопотання слідчим долучено постанову про визнання автомобіля марки Volkswagen» моделі «Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 речовими доказами (а.п.8), проте вказана постанова не містить дати її винесення та зазначення номеру кримінального провадження в якому слідчим вказане майно визнано речовим доказом.

Крім того, ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 06 березня 2019 року в кримінальному провадженні №0000571 за ст.290 КК України, вже накладено арешт на автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 та яким користується ОСОБА_7 а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , із забороною розпорядження та користування.

Поруч із цим Кримінальний процесуальний кодекс України передбачає один можливий випадок накладення арешту на майно, на яке раніше накладено арешт лише у випадку накладення такого арешту відповідно до інших актів законодавства. Натомість повторне накладення арешту на майно, на яке вже накладено арешт згідно норм КПК України, чинним законодавством не передбачено.

Таким чином, з огляду на положення ч.1 ст.9 КПК України, відповідно до яких слідчий суддя, зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, слідчий суддя прийшов до вірного висновку, щодо необхідності відмовити в задоволенні клопотання слідчого. Такий висновок є обґрунтованим та узгоджується з вищевказаними вимогами кримінального процесуального Закону та Конвенції.

Натомість доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про арешт майна під час апеляційного розгляду не встановлено.

Аналізуючи зазначені обставини в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.171-174, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Голопристанського районного суду Херсонської області від 16 липня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого СВ Голопристанського ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області в рамках кримінального провадження №0000974, про арешт майна, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_4
ОСОБА_3