23.09.2019 Єдиний унікальний номер 205/9712/18
Провадження №1-кп/205/355/19
Ед.унік.№205/9712/18
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року Ленінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисника: адвоката ОСОБА_4

потерпілої: ОСОБА_5

представника потерпілого: адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, в м.Дніпро, кримінальне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за №0001728 від 05 липня 2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Гуляйполе Запорізької області, громадянина України, освіта середня-спеціальна, одруженого, раніше не судимого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_7 , 05 травня 2018 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, знаходився за місцем свого проживання: в приміщенні кв. АДРЕСА_3 , де у нього виник побутовий конфлікт з дружиною потерпілою ОСОБА_5 , під час якого у нього виник умисел на заподіяння потерпілій тілесний ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_7 , в той же день та час, знаходячись у зазначеному місці, діючи умисно, наніс потерпілій ОСОБА_5 один удар долонею правої руки в область шиї, від якого потерпіла втратила рівновагу та впала на підлогу на лівий бік, після чого обвинувачений наніс невстановлену кількість ударів обома руками в область обличчя, правого плечового суглоба та стегон потерпілої, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді внутрішньо-шкіряного крововиливу у правій тім`яній області, 5-ти внутрішньо-шкіряних крововиливів: у носо-губному трикутнику праворуч, у правій лобно-скроневій області, на правій щоці, на правій бічній поверхні шиї від верхньої до середньої третини, синця в проекції кута нижньої щелепи праворуч, крововиливу на червоній каймі верхньої губи по центру з переходом праворуч та ліворуч, крововиливу на слизовій оболонці нижньої губи праворуч, синця та внутрішньо-шкіряного крововиливу на задній поверхні правого плечового суглобу, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 своєї провини не заперечував та пояснив суду, що 05 травня 2018 року, близько 17 години 30 хвилин, за місцем його проживання: в приміщенні кв. АДРЕСА_3 , між ним та його дружиною потерпілою ОСОБА_7 , на побутовому ґрунті виник конфлікт, під час якого потерпіла схопила ніж та замахнулась на нього, на що він, у відповідь, наніс їй удар долонею в область щоки, від якого вона впала на підлогу, після чого підвелась та вийшла з квартири. При цьому, обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував нанесення ударів потерпілій ОСОБА_5 після її падіння на підлогу, однак пояснив, що не пам`ятає їх кількість та локалізацію у зв`язку зі збігом значного проміжку часу.

Винуватість ОСОБА_7 також повністю підтверджується доказами, які були добуті під час досудового слідства та безпосередньо досліджені під час судового розгляду.

Так, потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що 05 травня 2018 року, близько 17 години 30 хвилин, за місцем її проживання: в приміщенні кв. АДРЕСА_3 , між нею та її чоловіком обвинуваченим ОСОБА_7 , виник побутовий конфлікт, під час якого обвинувачений наніс їй удар рукою в область шиї, а коли вона впала на підлогу, продовжив наносити їй удари руками в область обличчя, тулубу та нижніх кінцівок, спричинивши легкі тілесні ушкодження. Після побиття, вона вийшла з квартири, де її зустріли та сховали сусіди ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . При цьому потерпіла ОСОБА_5 категорично заперечувала погрози ножем обвинуваченому ОСОБА_7 .

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 суду пояснили, що 05 травня 2018 року, близько 17 години 50 хвилин, вони перебували за місцем свого проживання: в кв. АДРЕСА_4 , коли почули крики з сусідньої квартири, після чого вийшли у тамбур, де побачили потерпілу ОСОБА_5 , у якої були тілесні ушкодження на обличчі. Крім того, із сусідньої квартири також вийшов обвинувачений ОСОБА_7 , який схопив потерпілу за руку та намагався завести її у квартиру. У зв`язку з тим, що потерпіла ОСОБА_5 не бажала повертатись у свою квартиру, вони завадили обвинуваченому та запросили потерпілу до своєї квартири, де надали їй першу медичну допомогу, після чого були викликані працівники поліції.

Показаннями свідка ОСОБА_10 суду підтверджено, що 05 травня 2018 року, близько 18 години, коли вона перебувала на роботі, вона побачила неприйняті дзвінки на мобільний телефон від матері потерпілої ОСОБА_5 , а також сусідки ОСОБА_8 . Коли вона передзвонила своїй матері, остання повідомила їй, що вона перебуває в 16-й лікарні у зв`язку з тим, що її чоловік ОСОБА_7 , спричинив їй тілесні ушкодження. В той же день, близько 22 години 30 хвилин, вона приїхала до матері, яка перебувала у сусідки та побачила у неї на обличчі гематоми в області очей та носа, а також садна на губах.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №2925е від 21 вересня 2018 року (а.с.44-47), потерпілій ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді внутрішньо-шкіряного крововиливу у правій тім`яній області, 5-ти внутрішньо-шкіряних крововиливів: у носо-губному трикутнику праворуч, у правій лобно-скроневій області, на правій щоці, на правій бічній поверхні шиї від верхньої до середньої третини, синця в проекції кута нижньої щелепи праворуч, крововиливу на червоній каймі верхньої губи по центру з переходом праворуч та ліворуч, крововиливу на слизовій оболонці нижньої губи праворуч, синця та внутрішньо-шкіряного крововиливу на задній поверхні правого плечового суглобу, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №4208е від 28 грудня 2018 року (а.с.106-111), виявлені у потерпілої ОСОБА_5 тілесні ушкодження, не могли утворитися за обставин, вказаних обвинуваченим ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту за його участю (а.с.92-96).

Під час проведення слідчого експерименту від 19 вересня 2018 року (а.с.48-52), потерпіла ОСОБА_5 зазначила на локалізацію та кількість ударів, нанесених їй обвинуваченим ОСОБА_7 під час конфлікту, який мав місце 05 травня 2018 року, близько 17 години 30 хвилин, в приміщенні кв. АДРЕСА_3 .

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що удари потерпілій ОСОБА_5 він став наносити у зв`язку з тим, що вона напала на нього з ножем, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки вони не тільки нічим об`єктивно не підтверджені, але й повністю спростовуються показаннями самої потерпілої ОСОБА_5 в цій частині. При цьому, сам обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні не зміг пояснити в чому саме полягав напад на нього з боку потерпілої ОСОБА_5 . Крім того, суд звертає увагу на те, що під час досудового слідства, а саме під час проведення слідчого експерименту за його участю, обвинувачений ОСОБА_7 нічого не пояснював з приводу нападу на нього потерпілої із застосуванням ножа, зазначаючи лише те, що потерпіла ОСОБА_5 сама спричинила собі тілесні ушкодження, що, вподальшому, було спростовано висновком судово-медичної експертизи №4208е від 28 грудня 2018 року.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, потерпілу та свідків, а також дослідивши письмові докази та матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.1 ст.125 КК України, як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується позитивно, неповнолітніх дітей на утриманні не має.

Обставин, які б пом`якшували, або обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , передбачених ст.66, 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 , а також попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у виді штрафу в дохід держави, але не в максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.125 КК України.

При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Під час судового розгляду, потерпілою ОСОБА_5 заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 майнової шкоди в сумі 37 859 грн.96 коп. та моральної шкоди в сумі 166 920 грн.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та надані докази, в їх сукупності, суд вважає за необхідне цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування майнової шкоди задовольнити частково, виходячи з наступного.

Згідно із положеннями ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст.22, 1166 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.

Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Шкода завдана неправомірними діями майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову.

Стаття 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Під час розгляду кримінального провадження встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження, що мають легкі, скороминущі наслідки. В результаті отримання тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_5 перебувала на лікуванні, у зв`язку з чим понесла витрати. Таким чином, суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди підлягає частковому задоволенню на суму 5 139 грн.96 коп., які документально підтверджені. В іншій частині позову в частині відшкодування майнової шкоди, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки позовні вимоги не доведені потерпілою ОСОБА_5 .

Розглядаючи цивільний позов ОСОБА_5 в частині стягнення моральної шкоди, суд вважає, що він підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода полягає у тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

В пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Таким чином, враховуючи наявність моральної (немайнової) шкоди у потерпілої ОСОБА_5 , яка була завдана їй незаконними діями обвинуваченого ОСОБА_7 , шляхом спричинення їй тілесних ушкоджень, враховуючи характер, обсяг та тривалість душевних страждань, яких зазнала потерпіла, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, вважає заявлений розмір моральної шкоди у сумі 166 920 грн. завищеним, в зв`язку з чим приходить до висновку, що сума в розмірі 50 000 грн., повністю відповідає глибині моральних страждань та переживань потерпілої.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі сімсот шістдесят п`ять гривень.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 :

- в рахунок відшкодування майнової шкоди 5 139 гривень 96 копійок;

- в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 гривень.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1