Справа № 279/49/18
номер провадження 1-кп/279/112/19 В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" вересня 2019 р.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Федорівка, Новоград-Волинського району, Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, пенсіонера, одруженого, на утриманні осіб не має, не інваліда, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ст.121 ч.2 КК України,
02.09.2017 року близько 09 години, неподалік від території ПАТ «ДФУ АГРО», що по вул.Шленчака Володимира, 22 в с.Грозине Коростенського району, біля господарського приміщення, що належить ОСОБА_10 , на ґрунті тривалих неприязних відносин між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 відбувся черговий словесний конфлікт на побутовому ґрунті, з обопільними образами.
ОСОБА_8 , з метою з`ясування відносин за висловлені образливі слова на адресу його дружини, підійшов до території, де розташовані господарські приміщення ОСОБА_10 , побачивши в руках останнього дерев`яну палицю, повернувся до свого господарського приміщення і взявши дерев`яний стілець в руку, наблизився знову до ОСОБА_10 , та умисно кинув стільця у ОСОБА_10 , після чого підібрав на місці конфлікту дерев`яну палицю та почав умисно, зі значною силою прикладання, наносити нею численні удари в ділянку голови та тулуба ОСОБА_10 , спричинивши тілесні ушкодження у вигляді: двох розривів нижньої поверхні лівої долі печінки; розривів селезінки; видалення органу селезінки; обширного крововиливу в м`які тканини в проекції нижньої частини діафрагми зліва та області воріт селезінки; синця в області живота зліва (підреберна ділянка) на межі з реберною дугою, по середній ключичній лінії; синця в області живота зліва (епігастральна ділянка), на межі з мечовидним відростком грудини; 6-х саден на фоні синця в області живота зліва (епігастральна ділянка), на межі з мечовидним відростком грудини; синця справа (підреберна ділянка) в проекції печінки; синця в області живота справа, (підреберна ділянка) на межі з мечовидним відростком тіла грудини в проекції печінки, які згідно висновку судово-медичної експертизи №222 від 28.09.2017 року та висновку експерта №147 від 21.12.2017 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 о 01 годині 15 хвилин в реанімаційному відділенні Коростенської районної лікарні.
В ході нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , які знаходяться у причинному зв`язку з настанням його смерті, ОСОБА_8 також заподіяв потерпілому легкі тілесні ушкодження у вигляді: садна в лівій тім`яній області волосистої частини голови, нижче тім`яного бугра; синця передньої поверхні лівого вуха; ушитої рани лівої вушної раковини в проекції завитка; синця на шкірі нижньої частини лівої щоки на межі з мочкою лівого вуха; синця по зовнішній поверхні нижньої треті правого плеча; крововиливу в м`які тканини голови з внутрішньої передньої поверхні в лівій тім`яній ділянці в проекції садна, що в причинному зв`язку з настанням смерті не знаходяться.
Своїми умисними діями, які виразились в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент його заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, ОСОБА_8 , вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.121 КК України.
Вказані встановлені судом обставини підтверджуються показаннями обвинуваченого, потерпілої, висновками експертиз, письмовими доказами, дослідженими безпосередньо судом в судовому засіданні.
В судовому засіданні (на початку судового розгляду) обвинувачений ОСОБА_8 свою вину визнав повністю та зазначив, що викладені в обвинувальному акті фактичні обставини він не оспорює. Запевняв суд, що розкаюється у вчиненому та шкодує, що так сталося, просив вибачення у потерпілої. Позов визнав повністю та вказав, що не бажав настання таких наслідків, але буде відшкодовувати заподіяну шкоду по мірі можливості, оскільки одразу вказану потерпілою суму коштів відшкодувати він не в змозі, бо не працює, є пенсіонером, отримує незначну пенсію та хворіє. У відшкодування заподіяних ним збитків він перерахував на ім`я потерпілої 35 тисяч гривень поштовим переказом, так як потерпіла відмовляється приймати від нього будь-які кошти. Просив призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Однак в подальших судових засіданнях свої показання змінив, заперечив свою причетність до заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень та вказав, що потерпілого він не бив, а навпаки останній вдарив його палицею по голові та, що била ОСОБА_12 його дружина.
На початку судових дебатів обвинувачений свою вину визнав частково та вказав, що заподіяв потерпілому тілесні ушкодження з необережності, просив вибачення у потерпілої, цивільний позов визнав. А в кінці судових дебатів обвинувачений вказав, що свою вину визнає повністю. Просив призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Потерпіла ОСОБА_5 (дружина загиблого) показала, що 01.09.2017 року зранку вона готувала їсти, а чоловік пішов поратися. Біля 12-ої години принесла йому сніданок і домовились, що трохи пізніше він підійде до неї, щоб разом копати картоплю. Чоловіка довго не було, потім він прийшов дуже засмучений та сказав, що посварився із ОСОБА_11 . Розповів, що він виходив із двору взяти велосипед, аж тут ОСОБА_13 виводив корову, а його жінка, що йшла позаду із невідомих причин почала давати йому дулі, ображати його, потім зняла штани та почала ляпати себе по сідницях, на що він обізвав її нецензурними словами. На наступний день, 02.09.2017 року близько 08 год., чоловік пішов до їх господарських приміщень, які знаходяться в с.Грозине Коростенського району, що на відстані кілометру від їх будинку, а вона чекала вдома, щоб разом піти на город. Додому чоловік повернувся весь у крові, білий, як стіна, ліва сторона голови була збита, було видно п`ять смуг від ударів палицею, велика гематома на животі, вухо розірване. Чоловік сказав, що його побили ОСОБА_13 . Вона подзвонила дочці, викликали швидку, поліцію. Стан чоловіка був тяжкий, відвезли в лікарню, намагалися спасти, але він помер в реанімації, оскільки у нього була внутрішня кровотеча, селезінка вся розбита, печінка розірвана. Вказала, що завдана злочином шкода їй не відшкодована, в лікарню ніхто не приходив, ніякої допомоги не надавав, вибачення не просили. Позов підтримала повністю, при обранні покарання наполягала на призначенні суворого покарання, пробачити обвинуваченого за вчинене вона не готова.
Свідок ОСОБА_14 свідчив про те, що він працює фельдшером та виїжджав на виклик швидкої допомоги в с.Грозино. Стан потерпілого був тяжким, але він був у свідомості та розповідав, як його побив сусід ОСОБА_13 , що бив у ліву сторону табуретом чи ніжкою від табурета. Скаржився на біль у животі, в районі ребер, на слабкість та головокружіння. Були в квартирі присутні ще працівники поліції і дружина потерпілого. Надали йому медичну допомогу та госпіталізували до лікарні.
Свідок ОСОБА_15 показав, що він оперував потерпілого ОСОБА_10 , який поступив до лікарні у тяжкому стані. У останнього була внутрішня кровотеча і розрив селезінки, однак операція пройшла вдало.
Свідок ОСОБА_16 , яка працює лікарем анестезіологом, свідчила про те, що вона не була присутня коли потерпілий ОСОБА_12 поступав до лікарні, однак він знаходився у тяжкому стані та в подальшому був прооперований. У останнього була внутрішня кровотеча і розрив селезінки. Через кілька днів після операції вона проводила лише реанімаційні мироприємства, хворий не розмовляв, однак ще дихав. Чи мав потерпілий ОСОБА_12 тілесні ушкодження не пам`ятає.
Свідок ОСОБА_17 показала, що з приводу заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень їй нічого не відомо. 18.08.2017 року біля свинокомплексу вона бачила, як потерпілий ОСОБА_12 віз на велосипеді мішки та впав з нього, перекинувшись через руль. Під`їхавши ближче вона впевнилась, що все добре та поїхала у справах, при цьому, потерпілий дуже висловлювався нецензурними словами. 26.08.2017 року, біля дитячого садочка в с.Грозино, вона бачила, як потерпілий віз на велосипеді картоплю та знову падав з велосипеда. Який саме велосипед вказати не може, інших осіб поруч нікого не було. Тілесних ушкоджень на потерпілому не бачила, він падав на правий бік, сам вставав та рухався далі.
Свідок ОСОБА_18 свідчила про те, що очевидцем подій побиття Вигівського вона не була, але зі слів сусідки потерпілої ОСОБА_19 їй відомо, що потерпілого забрала швидка бо його побив ОСОБА_13 . Раніше вони між собою дружили, поруч знаходяться їх господарські приміщення, а чи конфліктували їй не відомо.
Свідок ОСОБА_20 показала, що на початку вересня 2017 року вона чула, як ОСОБА_13 та потерпілий ОСОБА_12 сварились біля їх господарських приміщень та голосно розмовляли між собою. Самої бійки вона не бачила. Бартницький сидів на табуретці, повернутий до свого хліва, спиною до неї. Через деякий час, вона бачила, як ОСОБА_12 дуже повільно ніс відра з водою, а ліва сторона у нього, під кепкою та плече, була у крові, було пошкоджене вухо. Потерпілий був спокійним та не конфліктним, але між собою вони конфліктували. Дружину ОСОБА_13 вона не бачила.
Свідок ОСОБА_21 свідчила про те, що вона безпосередньо очевидцем подій побиття потерпілого не була, однак їй розповідала ОСОБА_22 , що коли вона йшла стежкою біля сараю та бачила, як ОСОБА_13 билися із Вигівським. Всі односельчани також говорили, що потерпілого бив ОСОБА_13 . Потерпілий був спокійною та не конфліктною людиною.
Свідок ОСОБА_23 (зять обвинуваченого) показав, що він чув від тещі про те, що ОСОБА_13 побився із ОСОБА_12 . Вони між собою конфліктували тривалий час, оскільки потерпілий ображав дружину ОСОБА_13 . Очевидцем подій він не був та, що саме відбувалось не знає та не цікавився. У ОСОБА_13 тілесних ушкоджень не було, була розбита лише брова, викликали йому швидку бо боліло серце. Біля господарських приміщень потерпілого лежали під забором дерев`яні палки, а залізного не було нічого.
Свідок ОСОБА_24 свідчила про те, що вона зі слів односельчан та потерпілої дізналася про те, що ОСОБА_12 біля сараю побив ОСОБА_13 . Біля господарських приміщень потерпілого не слизько і впасти там не можна, речей за які можна було б зачепитися та отримати пошкодження немає. ОСОБА_25 та потерпілого знаходяться поруч. Потерпілий був доброю людиною та неконфліктним, що не може сказати про обвинуваченого.
Свідок ОСОБА_26 (дочка загиблого) показала, що 02.09.2017 року їй пере телефонувала матір та сказала, що батька побили ОСОБА_13 . Вони між собою конфліктували вже тривалий час на побутовому ґрунті. Приїхавши та поспілкувавшись з батьком, останній їй розповів, що ще в п`ятницю між ним та ОСОБА_11 відбулась сварка, та вона поскаржилась чоловіку. На наступний день, в суботу, знову між ними відбулась сварка, в ході якої ОСОБА_13 , який сидів на стільці, схопився та вдарив ним батька по голові в ліву сторону. Як, говорив батько: «Били, поки не накоїлися», як саме били він не розповідав. Працівники поліції допитували батька та відбирали у нього пояснення. Такі ж пояснення він давав і коли приїхала швидка допомога. У батька було розбито вухо, були сліди від палки на голові та лівому боці. Сварку між ними бачила ОСОБА_27 , більше там нікого поруч не було. Біля господарських приміщень батьків дерев`яних палець, каміння та залізних речей, на які можна було б впасти та отримати пошкодження не має.
Свідок ОСОБА_11 (дружина обвинуваченого) свідчила про те, що 02.09.2017 року, вранці в суботу, потерпілий ОСОБА_28 приїхав на велосипеді до свого господарського приміщення, закрив хвіртку з середини на проволоку і почав поратися. Був дуже агресивний, потім став ображати її, як жінку. Чоловік заступився за неї та між ними розпочалась сварка, при цьому, вони стояли за забором на території свого господарства. Потім потерпілий почав з палкою бігати біля своїх приміщень, підбіг до її чоловіка та вдарив його по обличчю у брів. Вона надала чоловіку допомогу, а Вигівський попоравшись, сів на велосипед та поїхав звідти. Більше вони не билися, сторонніх осіб нікого там не було. Коли потерпілий бігав біля своїх господарських приміщень вона бачила, як він зачепився за штир і один раз впав, біля гною, на праву сторону. Весь час вона була разом із чоловіком, та додому також повертались разом, лише на нетривалий час відлучалась за водою. Також свідок стверджувала, що неодноразово чула, як потерпілий сварився із своєю дружиною, вона його била, а тому припускає, що саме дружина могла заподіяти йому тілесні ушкодження. Ні вона ні її чоловік потерпілого не били, від них він поїхав без будь-яких тілесних ушкоджень.
Свідок ОСОБА_29 показав, що він був у добовому чергуванні та виїжджав на виклик в с.Грозино. Потерпілий у його присутності, лікаря швидкої допомоги та дружини повідомив, що його побив сусід ОСОБА_13 з яким він перебував у неприязних відносинах, бив його дерев`яною ніжкою від стільця. Стан у нього був тяжким, були на тілі видно тілесні ушкодження, але які саме не пам`ятає, оскільки пройшов вже тривалий час. Відібрали у потерпілого письмові пояснення, взяли заяву про вчинення кримінального правопорушення та поїхали. Додому до ОСОБА_13 вони їздили декілька разів, однак вдома нікого не застали.
Свідок ОСОБА_30 (рідний брат потерпілої) свідчив про те, що близько дев`ятої години ранку він приїхав до ОСОБА_31 в с.Грозино до його господарських приміщень, який порався там по господарству, так йому сказала сестра. Однак на місці нікого він не застав. Через хвилин десять приїхала сестра та повідомила, що ОСОБА_13 побили її чоловіка ОСОБА_31 . В цей час із-за сараю вийшов ОСОБА_13 і сестра запитала у нього: «Навіщо ви побили мого ОСОБА_32 ». На що він сказав їй: « ОСОБА_33 має меншого язика, він його також побив», «У вас свідків немає, він також викличе швидку». ОСОБА_34 зняла у нього фуражку і запитала де саме він його побив. Дружини ОСОБА_13 в той час там не було, тілесних ушкоджень у нього також не було, окрім подряпини біля брові, вів себе він спокійно. Бартницький у розмові з ними не заперечував, що він наніс ОСОБА_35 тілесні ушкодження. Жила сестра з чоловіком добре, та ніколи між собою вони не билися.
Після допиту вказаного свідка обвинувачений заперечив, що говорив про те, що він бив потерпілого ОСОБА_31 . Однак, в подальшому, на запитання свого захисника підтвердив, що свідок говорить правду. Потім вказав, що свідок ОСОБА_36 та потерпіла були на місці злочину і вони розмовляли.
Свідок ОСОБА_37 (дочка обвинуваченого) свідчила про те, що очевидцем подій вона не була, так як в той час копала картоплю на полі, яке знаходиться у іншому місці. Про завдання тілесних ушкоджень потерпілому їй нічого не відомо. Батька вона бачила вже вдома о обіді, у нього була розбита брів з правої сторони, який пояснив, що він посварився із сусідом ОСОБА_38 , та який його вдарив. За проханням батька вона викликала швидку, бо у нього був великий тиск, але до лікарні не госпіталізували. Швидку викликали до нього двічі. Про події, що сталися їй відомо зі слів її батьків та свекрухи, також приїздили працівники поліції та відбирали пояснення. Батьки говорили, що потерпілий був дуже роздратований, ображав її матір та нецензурно висловлювався, але конкретно про події не розповідали. Про нанесення потерпілому будь-яких тілесних ушкоджень їй батьки не розповідали та вважає, що її батько не міг завдати потерпілому таких тілесних ушкоджень, які він мав. Раніше батько товаришував з Вигівським, однак протягом останніх чотирьох років вони не спілкувалися. Про перерахування батьком потерпілій будь-яких коштів їй нічого не відомо.
Сторона захисту з показаннями вказаних свідків погодилась, їх правдивість не заперечила.
Допитаний в режимі відео конференції свідок ОСОБА_39 показав, що він працював охоронцем на фермі, яка знаходилась в населеному пункті біля м.Коростеня. Відстань між місцем його роботи та господарськими приміщеннями обвинуваченого і потерпілого була біля 600-700 метрів. Він чув та бачив, як вони сварились, висловлювались нецензурною лайкою, а потім й бились. ОСОБА_40 ображав ОСОБА_13 , потім взяв палку та кинув її в бік дружини обвинуваченого, але не дістав, вона втекла, почала кричати і просити чоловіка допомоги, показала ОСОБА_41 сідниці. Всі кричали дуже голосно, тому йому було добре чути. Бартницький сидів на стільці, встав та кинув їм у потерпілого, але стілець не долетів до забору. Потім вони взяли палки і почали ними битися, потерпілий зачепив ОСОБА_13 по голові, та оскільки він був у крові, його дружина потім витирала йому обличчя і перев`язала. Стілець підняла дружина обвинуваченого, який потім на ньому ще сидів. Чи наносив ОСОБА_13 удари потерпілому він не бачив, оскільки потерпілий стояв вище, а обвинувачений нижче, тому йому ОСОБА_13 видно не було. Ніхто з них не падав. Всі події відбувалися біля десяти хвилин. На передодні вони також сварилися між собою, але бійки він не бачив. Дружина обвинуваченого весь час була поруч з ними. Велосипеда він не бачив та не бачив, щоб потерпілий їхав на велосипеді. Ці всі події також бачила сусідка ОСОБА_31 , але вона втекла. У потерпілого палка була довша та крепша ніж у Бартницького, оскільки він узяв палку біля забору, якусь темну, мабуть гнилу. Обвинувачений свою палку кинув біля забору, а забір потерпілому був десь по середину живота. Вказав, що він весь час був на місці та спостерігав за цими подіями, але біля восьмої години ранку відлучався, щоб збудити напарника та піти поїсти. О восьмій годині ранку почали з`їжджатися робочі, приїхав автобус, тому він відходив з місця, з якого спостерігав всі події бо стояв на воротах.
На уточнююче запитання головуючого свідок ОСОБА_42 вказав, що він бачив лише замахи палками зверху, але куди саме вони били один одного не бачив, оскільки перешкоджав забір, який був ОСОБА_41 десь по пояс.
На запитання головуючого обвинувачений вказав, що заперечень проти показів свідка ОСОБА_42 не має, вважає їх правдивими, потерпілого не бив, стільцем у нього не кидав, а лише зачепив стілець ногою.
На запитання головуючого потерпіла вказала, що вона частково погоджується з показаннями свідка ОСОБА_42 , оскільки вони не в повній мірі відповідають дійсності. Відстань між охоронцем та господарськими приміщення значно менша, близько ста метрів, при цьому ОСОБА_13 постійно носив цим охоронцям молоко, горілку, а брав у них зерно, тобто вони були у хороших з ним стосунках.
Свідок ОСОБА_43 свідчив про те, що з приводу заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 йому нічого не відомо. На околиці міста він має господарські приміщення, які знаходяться поруч з приміщеннями обвинуваченого та ОСОБА_12 , відстань до них становить метрів сорок. 02.09.2017 року він не бачив ОСОБА_13 , його дружину та ОСОБА_12 , однак чув між ними конфлікт та крики. Цей конфлікт тривав недовго, хвилин десять. Стосунки між собою вони мали напружені, сварились часто. Про побиття ОСОБА_31 дізнався від сусідів, дружина ОСОБА_31 ніколи його не била, жили вони добре. Відстань між господарськими приміщеннями та приміщенням охорони, що розташоване неподалік становить метрів 200-300, перешкод немає, видимість добра.
На запитання захисника обвинувачений пояснив, що свідка ОСОБА_44 02.09.2017 року він не бачив взагалі. Однак задаючи запитання вказаному свідку ОСОБА_13 пояснив, що він бачив, як ОСОБА_27 проходив поруч господарських приміщень в той час, коли в сараї був Вигівський, який висловлювався на його адресу брутальною лайкою.
Свідок ОСОБА_45 показав, що він приїжджав до матері допомагати копати картоплю в с.Грозино, та ідучи до господарських приміщень, чув сварку між обвинуваченим та потерпілим ОСОБА_38 , які голосно кричали. Які між собою вони мали стосунки та з приводу чого вони сварились йому невідомо.
Свідок ОСОБА_46 (фельдшер екстреної медичної допомоги) свідчила про те, що 02.09.2017 року о 19 год. 24 хв. виїжджала на виклик в с.Грозино (до сараїв) та надавала медичну допомогу ОСОБА_8 , який сидів на пінку біля сараїв та скаржився на головну біль, нудоту, головокружіння та блювоту. Поруч знаходились люди сусіди, дочка. Вона поміряла тиск, оглянула його на наявність тілесних ушкоджень, оскільки він скаржився, що його побив сусід палицею по голові. Видимих тілесних ушкоджень та гематом не бачила. Хворого вона госпіталізувала в травмпункт Центральної міської лікарні з діагнозом підозра закритої черепної мозкової, струс головного мозку та гіпертонічний криз. Крові на одежі не бачила.
Допитаний в режимі відео конференції свідок ОСОБА_47 показав, що він відпочивав та нічого не бачив. Його напарник ОСОБА_42 розповідав, що була бійка між дідами. Він також був присутнім під час слідчого експерименту, де слідчий показував палки, якими билися чоловіки у ОСОБА_31 метрів два, а у обвинуваченого біля 92 см. На передодні чув чоловічі голоси та нецензурні висловлювання, але хто з ким сварився не знає.
Свідок ОСОБА_48 свідчила про те, що вранці, біля 9 години, вона проходила повз сараю та бачила, як ОСОБА_49 вдарила ОСОБА_13 рукою по обличчю, та чому вдарила, їй невідомо. Бійку між потерпілим і ОСОБА_13 не бачила, та про обставини побиття Вигівського їй нічого не відомо.
Показання допитаних судом осіб в сукупності підтверджують обставини, що передували вчиненню подій, а також поведінку учасників до, в момент та після цих подій, настання певних негативних наслідків.
Сторона захисту з показаннями вказаних свідків погодилась, їх правдивість не заперечила.
Письмовими доказами вини обвинуваченого є:
- витяг з ЄРДР зі змісту якого слідує, що відомості про вчинення злочину було внесено 02.09.2017 року з правовою кваліфікацією дій за ч.2 ст.121 КК України; особу, яку повідомлено про підозру зазначено ОСОБА_8 , а рапортами уповноваженої особи Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області зафіксовано надходження повідомлення до приймального відділення лікарні про те, що поступив гр. ОСОБА_10 побив сусід та про смерть останнього;
- протокол прийняття заяви потерпілої, щодо завдання її чоловіку тілесних ушкоджень;
- протоколи огляду місця події від 02.09.2017 року з схематичним планом та фото таблицями до них, якими зафіксовано місце вчинення злочину, обстановка біля господарського приміщення та земельній ділянці, що розташоване біля свиноферми «П`ятачок» неподалік вул.Тімерязєва в с.Грозине Коростенського району, виявлення та вилучення дерев`яних палиць та дерев`яного стільця;
- протокол огляду місця події від 05.09.2017 року, в якому зафіксовано виявлення трупа потерпілого, з фото таблицями до нього;
- протокол огляду трупа, яким зафіксовано виявлені на ньому тілесні ушкодження;
- картки виклику швидкої допомоги;
- вилучення та огляд вказаних речей зафіксовано в протоколах тимчасового вилучення майна та огляду речей, з фото таблицею, постанови про визнання предметів речовими доказами та їх приєднання до матеріалів кримінального провадження.
Висновком експерта №222 від 29.09.2017 року та №147 від 27.12.2017 року встановлено, що смерть ОСОБА_10 настала від постгеморагічного шоку, який розвинувся внаслідок тупої травми живота, що супроводжувалася двома розривами нижньої поверхні лівої долі печінки і розривами (розтрощенням) селезінки, внутрішньою крововтратою і постгеморагічною анемією. Малоймовірно, що потерпілий міг «сам собі нанести смертельні ушкодження» в результаті неодноразового падіння с положення стоячи на тверду горизонтальну поверхню (дерев`яну підлогу, землю). Враховуючи локалізацію і характер тілесних ушкоджень, які розміщені на різних лініях і поверхностях, по тілу постраждалого було нанесено не менше 11 ударів твердими тупими предметами. Всі ушкодження були прижиттєвими, перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Також на тілі постраждалого були виявлені легкі тілесні ушкодження, які в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають.
Досліджений висновок судово-медичного експерта суд вважає належним та допустимим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки доказів, які б свідчили про його неправдивість або недопустимість суду не подано.
Висновком судово-психіатричного експерта №391-2017 від 21.11.2017 року встановлено, що ОСОБА_8 під час вчинення інкримінованого йому злочину міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Дії його були послідовними, цілеспрямованими, пролонгованими у часі, направлені на конкретну дію, з чіткою орієнтацією в просторі та ситуації, при цьому зв`язок з оточенням не втрачав.
В судовому засіданні було переглянуто відеозапис слідчого експерименту, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_8 від 29.12.2017 року, який проводився із застосуванням технічних засобів фіксації. Дані перегляду свідчать про те, що ОСОБА_8 давав показання добровільно, без будь-якого тиску, в присутності понятих та захисника детально і послідовно розповідав про обставини, відповідав на запитання та уточнював місце знаходження певних речей, учасників події, вільно орієнтувався в обстановці.
При цьому, щире каяття не проявляв, вину не визнавав, заперечував свою причетність до заподіяння ним тілесних ушкоджень.
Також, в судовому засіданні було досліджено речовий доказ, а саме - переглянуто відеозапис телепередачі «Стосується кожного» на телеканалі «Інтер», де зафіксовано обговорення між сторонами кримінального провадження в телестудії обставин заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 ..
Обвинувачений фактично визнав себе винним у вчиненні сформульованого судом обвинувачення за ч.2 ст.121 КК України, однак в дійсності, у ході судових засідань, свою вину в інкримінованому йому злочині не визнавав. При кожному допиті наполягав на тому, що потерпілому тілесних ушкоджень він не наносив.
Змінені показання обвинуваченого про його непричетність до заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, суд визнає їх неправдивими, даними з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене та покращити своє становище, а також відсутністю у обвинуваченого ОСОБА_8 критичного аналізу своїх дій та небажання визнати злочинну неправомірність своїх умисних дій при вчиненні злочину, при умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, аналізуючи їх в сукупності з отриманими та дослідженими в судовому засіданні доказами, які в повному обсязі доводять його винуватість у вчиненому злочині.
Первинні показання в судовому засіданні обвинувачений давав вільно, без будь-якого примусу, заяв про свою непричетність до вчинення даного злочину не робив, а навпаки, запевняв суд, що розкаюється у вчиненому та настання таких наслідків не бажав, добровільно відшкодував потерпілій частину завданих ним збитків в розмірі 35 тис. гривень.
Версія обвинуваченого про те, що потерпілого побила його дружина та саме вона нанесла йому тілесні ушкодження є безпідставною, не підтверджена жодним належним та допустимим доказом, а також спростовується показаннями, як самої потерпілої ОСОБА_5 так і показаннями свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_20 , ОСОБА_50 , ОСОБА_44 , які вказали, що потерпілий був спокійною людиною, між собою подружжя не конфліктувало, а його дружина навпаки доглядала за чоловіком і ніколи не била. Про добрі стосунки між подружжям також свідчить й поведінка потерпілої, яка перша забила на сполах та почала надавати допомогу чоловіку, викликала до батька дочку, швидку допомогу та поліцію, хвилювалась про стан його здоров`я і відвідувала у лікарні. У суду не має підстав не довіряти їх показанням, оскільки вони є послідовними та однаковими про усі обставини вчинення даного злочину.
Разом з тим, суд критично відноситься до показань свідка ОСОБА_11 (дружини обвинуваченого) про те, що її чоловік не завдавав потерпілому ніяких тілесних ушкоджень, а навпаки захищався від його нападу, та вона бачила, як потерпілий зачепився за штир і впав на праву сторону, оскільки її покази не узгоджуються з показами інших свідків, які були допитані в судовому засіданні та дослідженими письмовими доказами, та свідчать про те, що вона намагається виправдати дії свого чоловіка та покращити його становище.
Свідок ОСОБА_39 на запитання суду чітко вказав, що потерпілий не падав.
Крім того, на запитання головуючого пояснити та показати учасникам у судовому засіданні, на якій відстані під час бійки стояли між собою обвинувачений та потерпілий, як саме потерпілий (через свій забір) дотягнувся до її чоловіка та вдарив його, оскільки вони стояли на відстані один від одного, де саме знаходився залізний штир та яких він був розмірів, де потерпілий взяв палку якою бив ОСОБА_13 , яких розмірів вона була, якого кольору, куди дів її після нанесення удару її чоловіку, та чи бачила цю річ або подібну вона раніше, конкретно вказати не змогла. У своїх показах постійно плуталась, намагалась уникнути відповіді на запитання, як суду так і інших учасників, та таким чином бажала у будь-який спосіб применшити провину свого чоловіка ОСОБА_8 ..
Показання свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_17 про те, що потерпілий ОСОБА_10 сам завдав собі тілесних ушкоджень (падаючи на штир та з велосипеда на праву сторону) не знайшли свого підтвердження в суді та спростовуються висновками експертиз проведених у даній справі, з яких також слідує, що смерть ОСОБА_10 настала від постгеморагічного шоку, який розвинувся внаслідок тупої травми живота, що супроводжувалася двома розривами нижньої поверхні лівої долі печінки і розривами селезінки, внутрішньою крововтратою і постгеморагічною анемією. Тобто, у потерпілого були наявні тілесні ушкодження з лівої сторони, а не з правої, як вказали дані свідки.
Під час відібрання пояснень у потерпілого ОСОБА_10 , якому надавалась медична допомога одразу ж після заподіяння тілесних ушкоджень, останній чітко вказував, що його побив сусід ОСОБА_8 та саме обвинувачений бив його у ліву сторону табуретом чи ніжкою від нього. Ці обставини підтвердили в судовому засіданні й свідки ОСОБА_14 (фельдшер) та ОСОБА_29 (поліцейський), які вказали, що ОСОБА_10 вказував саме на ОСОБА_8 , як особу, яка завдала йому тілесні ушкодження. Про побиття батька саме табуретом дала показання й свідок ОСОБА_26 (дочка загиблого), про це їй розповідав при розмові сам батько, потерпілий ОСОБА_10 ..
Про відсутність біля господарських приміщень потерпілого Вигівського предметів (великого каміння, залізних штирів тощо) на які можна було б впасти і отримати пошкодження підтвердила в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 та свідки ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_23 ..
Ставити під сумнів показання свідків, які логічні, послідовні і незмінні підстав не має. Даних про те, що вони оговорюють обвинуваченого судом не встановлено.
Також, суд приймає до уваги і ту обставину, що із показань потерпілої і свідків, допитаних в судовому засіданні слідує, що конфлікт між обвинуваченим та потерпілим мав місце не лише 02.09.2017 року, а також й на передодні, що вони перебували у неприязних відносинах, що свідок ОСОБА_42 не бачив сам момент нанесення ударів, а бачив лише замахи палицями один на одного, потерпілого і обвинуваченого, а також, що вказаний свідок відлучався з місця, з якого він спостерігав всі події, і добровільне відшкодування обвинуваченим завданої шкоди потерпілій, що ніяким чином не спростовує відсутність у діях обвинуваченого складу злочину та кваліфікацію таких його дій, а вказують і підтверджують про присутність ОСОБА_51 на місці та в час вчинення злочину.
Враховуючи наведене, суд вважає, що твердження сторони захисту про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_8 за ч.2 ст.121 КК України є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження і не спростовують висновок суду про спричинення обвинуваченим саме умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент його заподіяння, що спричинило смерть потерпілого. Доводи захисника про те, що в діях обвинуваченого наявні ознаки злочину, передбаченого ст.124 КК України є безпідставними.
Зауважень щодо належності та допустимості представлених стороною обвинувачення доказів від сторони захисту не надійшло.
Досліджені в ході судового слідства всі докази об`єктивно поєднуються між собою і підтверджують винність ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Таким чином, проаналізувавши всі зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази, які є допустимими, належними та достовірними, в своїй сукупності достатніми та взаємопов`язаними, поза розумним сумнівом доводять причетність обвинуваченого до вчинення злочинних дій, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_8 в інкримінованому йому злочині.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 суд визнає його вік, часткове відшкодування завданої злочином шкоди.
Обставиною, що обтяжує покарання суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Як особа, ОСОБА_8 не працює, є пенсіонером, інвалідом не являється, по місцю проживання характеризується позитивно, на спеціалазовних обліках не перебуває, раніше не судимий.
Згідно положень ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Суд бере до уваги той факт, що відповідно до статей 3 і 27 Конституції, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю, право на життя є невід`ємним правом людини, ніхто не може бути свавільно його позбавлений. Тому охорона життя людини - найважливіше завдання кримінального права України.
Згідно з положеннями статті 2 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, право кожного на життя охороняється законом. Нікого не може бути умисно позбавлено життя інакше, ніж на виконання вироку суду, винесеного після визнання його винним у вчинені злочину, за яких законом передбачене таке покарання.
Загальновизнано та міститься в роз`ясненнях п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003р. №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", що відповідно до ст.65 ч.1 п.1 Кримінального кодексу України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Обираючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого злочину, обставини справи, особу обвинуваченого, його вік (70 років), першу судимість, відношення до вчиненого (у вчиненому не кається),довго триваючі неприязні стосунки, що склалися між сім`ями обвинуваченого та потерпілого, думку потерпілої щодо покарання, яка наполягала на призначенні лише самого суворого покарання, часткове відшкодування обвинуваченим заподіяної злочином шкоди, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, відсутність даних про тяжкі хронічні захворювання обвинуваченого, які перешкоджають його відбуванню покарання в умовах ізоляції від суспільства, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, а також те, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але й переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має також бути відповідним до скоєного, тобто необхідним та достатнім для виправлення осіб, що вчинили злочини, а також для попередження вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим так і іншими особами, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливо без ізоляції від суспільства, оскільки вчинено тяжкий злочин, наслідком якого настала смерть людини, тому ОСОБА_8 слід обрати покарання відповідно до санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинений ним злочин, у виді позбавлення волі, що буде справедливим, співмірним вчиненому, достатнім для попередження вчинення ним нових злочинів.
Так, щире каяття припускає критичну оцінку особою своєї злочинної діяльності шляхом визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність.
Разом з тим, враховуючи обставини справи, а саме значну кількість нанесених потерпілому ударів дерев`яною палицею по голові та іншим важливим органам, вік потерпілого, його безпорадний стан в якому він перебував під час заподіяння йому тілесних ушкоджень, думку потерпілої щодо покарання, яка наполягала лише на самому суворому покаранні, незначну суму відшкодування завданих збитків із урахуванням розміру пред`явленого позову, а також те, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, наслідком якого настала смерть людини, що свідчить про підвищену небезпеку особи, незважаючи на вік обвинуваченого та визнання (в судових дебатах) вини, хоча у вчиненому не кається, суд не вбачає підстав для застосування ст.69 КК України, оскільки зазначені судом пом`якшуючі обставини не настільки істотно знижують ступінь тяжкості злочину і впливають на рівень небезпечності особи винного, що за даних обставин не сприятиме його виправленню та попередженню нових злочинів, внаслідок м`якості, однак враховуються судом при призначенні покарання.
При цьому, судом враховується і віктимна поведінка постраждалого напередодні вчинення відносно нього злочину, яка викликала у обвинуваченого злість та агресію до нього внаслідок вчинення неправомірних дій стосовно його дружини.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати потерпілої у виді витрат на правову допомогу підлягають стягненню з обвинуваченого на її користь.
Потерпілою у справі заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого майнової шкоди в розмірі 16 499,03 гривень та моральної шкоди в розмірі 200 000 гривень, який обвинувачений визнав повністю.
Однак, під час судового провадження обвинувачений добровільно відшкодував потерпілій ОСОБА_5 , перерахувавши поштовим переказом, кошти в сумі 35 000 гривень в рахунок завданої ним шкоди. Отримання вказаних коштів потерпіла в судовому засіданні підтвердила, тому позов підлягає задоволенню в тій частині заявлених вимог, яка залишилась не відшкодованою.
Обраний обвинуваченому на досудовому слідстві запобіжний захід у виді особистого зобов`язання припинив свою дію 12.01.2018 року.
Керуючись ст. ст. 368, 373, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з дня його затримання в порядку приведення вироку до виконання.
Речові докази: дерев`яний стілець, дерев`яні палиці, кепку та футболку, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області на підставі квитанції №001882 знищити; CD диск із відеозаписом телепередачі «Стосується кожного» на телеканалі «Інтер» та DVD-R диск із відеозаписом слідчого експерименту з ОСОБА_8 , документи, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.
Арешт накладений на майно у даній справі скасувати.
В задоволення цивільного позову стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 181 499 гривень 03 копійки завданої шкоди.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 5000 гривень понесених процесуальних витрат на правову допомогу.
Обраний ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні запобіжний захід у виді особистого зобов`язання припинив свою дію 12.01.2018 року.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Коростенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.
Копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1