н/п 1-кс/640/9105/19
"24" липня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участі скаржника адвоката ОСОБА_3 ,
1. Визнати постанову слідчого ОСОБА_6 від 12.06.2019 та від 10.07.2019 про відмову в задоволенні клопотань адвоката неправомірною, та скасувати її;
Вказав, що згідно рекомендованого поштового повідомлення клопотання було отримано слідчим 11.06.2019. Оскільки з моменту отримання слідчим його клопотання він відповіді не отримав, він був змушений звернутися до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого.
03.07.2019 судом було зобов`язано слідчого розглянути його клопотання в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 від 05.06.2019 в строк, визначений ст. 220 КПК України. Також даною ухвалою суду був встановлений факт отримання слідчим його клопотання 11.06.2019.
09.07.2019 він звернувся до Київського ВП ГУ НП в Харківській області з клопотанням про надання йому для ознайомлення матеріалів кримінального провадження негайно, до даного клопотання додав завірену судом копію ухвали Київського районного суду м. Харкова від 03.07.2019 (справа №640/3560/18, н/п 1-кс/640/8289/19).
09.07.2019 слідчий ОСОБА_6 надала йому копію повідомлення про підозру стосовно його підзахисного ОСОБА_4 від 06.02.2013р. При цьому слідчий ОСОБА_6 надала йому чистий аркуш, попрохавши написати розписку про ознайомлення ним з матеріалами вищезазначеного кримінального провадження, на що він сфотографував надане йому для ознайомлення повідомлення про підозру, яке відразу після цього було слідчим відібране у нього.
10.07.2019 слідчий ОСОБА_6 надала йому три ідентичні відповіді на його клопотання, з доданими до них постановами слідчого про відмову в задоволенні клопотань адвоката від 12.06.2019 та від 10.07.2019 р., які він вважає незаконними та такими, що грубо порушують гарантії здійснення адвокатської діяльності та інтереси його клієнта, оскільки він надав слідчому завірені копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордеру на надання правової допомоги для підтвердження його повноважень.
Крім того зазначив, що Київським районним судом м. Харкова при розгляді його скарги на бездіяльність слідчого було визнано достатніми надані ним документи, що підтверджують його повноваження. Ці ж документи надавалися і слідчому, яка, на його думку, незаконно визнала їх недостатніми.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 , діючий в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , скаргу підтримав, просив її задовольнити. Крім того, посилаючись на ст.ст. 59, 63, 129 Конституції України, ст.20,48, 50 КПК України зазначив, що законодавством не визначено порядок встановлення, чи залучено захисника за проханням чи згодою підозрюваного. Саме порядок надання погодження на укладення договору з адвокатом, або необхідністю надання підтвердження «Погодження» підозрюваного на укладення договору не встановлено. А отже дія суду, слідчого, прокурора по встановленню обставин чи була згода на укладання договору з адвокатом, сама по собі нівелюється укладанням договору з Особою, що діє в інтересах Підозрюваного, в даному випадку з матір`ю підозрюваного, а якщо у суду або слідчого відсутні докази про небажання або незгоду Підозрюваного на укладання договору та на його захист певним адвокатом, договір з яким був укладений в інтересах підозрюваного з його близькими родичами, вказане не свідчить про не існування такої згоди підозрюваного. Крім того, Законом не передбачена в якій формі, яким чином та у якому вигляді захисником повинно надаватися підтвердження прохання чи згоди підозрюваного. Такі зобов`язання для захисника у Законі відсутні. Захисник адвокат є особою, що надає професійну правову допомогу громадянам та юридичним особам шляхом реалізації права в їх інтересах, діяльність якого контролюється відповідними кваліфікаційно-дисциплінарними комісіями, який несе відповідальність за виконання всіх своїх дій у своїй професійній діяльності, отже має особливий статус як особа що прийняла присягу адвоката та зобов`язання чітко дотримуватись адвокатської етики, за порушення яких несе, як мінімум, дисциплінарну відповідальність. Якщо у слідчого є підстави вважати, що адвокатом здійснюються дії, які не відповідають або протирічать проханню та інтересам його підзахисного, зазначеного у договорі про надання правової допомоги або ордері, слідчий може звернутися до відповідних органів з заявою про притягнення адвоката до відповідальності, але ніяким чином не вимагати від адвоката захисника додаткових документів для підтвердження своїх повноважень, в протиріч ч. 2 ст. 50 КПК України.
Слідчий СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялася судом своєчасно та належним чином, проте в судове засідання не з`явилася, однак 23.07.2019 до канцелярії судом слідчим СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 подано заяву про розгляд скарги без її участі, у зв`язку із службовою завантаженістю, проти задоволення скарги заперечує (а.с.29).
25.08.2016 згідно вимог ст..ст.111, 135,42,276-278 КПК України повідомлення про підозру ОСОБА_4 1983 р.н. від 06 лютого 2013 року у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, вручено голові адміністрації Первомайської міської ради Харківської області, у зв`язку з тим, що останній ухиляється від явки до слідчого, за останнім місцем мешкання (реєстрації ) не проживає і переховується від органу досудобого розслідування.
10.07.2019 року до Київського ВП ГУ НП в Х/о з Київського р/с м Харкова надійшла ухвала слідчого судді про зобов"язання слідчого Київського ВП ГУ НП в Х/о ОСОБА_10 , розглянути клопотання захисника ОСОБА_3 від 05.06.2019. Станом на даний час адвокат ОСОБА_3 в якості захисника підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні не допущений, оскільки до свого клопотання адвокат ОСОБА_3 надав слідчому завірену копію на своє ім`я свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та завірену копію ордеру, проте адвокат ОСОБА_3 не надав до органу досудового розслідування договір про надання правової допомоги підозрюваному ОСОБА_4 , який перебуває у розшуку.
Посилаючись на п.2 ч.1 ст.50, ст..51 КПК України вказала, що на теперішній час до органу досудового розслідування жодним чином не надходило клопотання підозрюваного ОСОБА_4 про залучення будь-якого захисника, також не була оформлена згода останнього відповідно до вимог ст..512 КПК України. Підозрюваний ОСОБА_4 оголошений у розшук за вчинення тяжкого злочину, у зв`язку з тим, що він ухиляється від органу досудового розслідування. Вказане кримінальне провадження на теперішній час зупинено на підставі п.2 ч.1 ст.280 КПК України. У зв`язку з викладеним, приймаючи до уваги небажання адвоката ОСОБА_3 надати до слідчого договір про надання правової допомоги підозрюваному ОСОБА_4 , заперечувала проти задоволення скарги адвоката (а.с.31).
Слідчий суддя, вислухавши доводи адвоката, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які, зокрема, полягають у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
05.06.2019 адвокатом ОСОБА_3 до Київського ВП ГУНП в Харківській області подано клопотання про ознайомлення з матеріалами провадження, до якого на підтвердженн його повноважень як захисника підозрюваного ОСОБА_11 адвокатом було додано копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та ордеру серія КВ №041408 (а.с.40,41,42).
Відповідно до статті 221 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню.
Згідно зі статтею 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Аналогічне клопотання адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 подав до Київського ВП ГУНП в Харківській області 10.07.2019 (а.с.15).
Згідно мотивувальних частин вказаних вище постанов від 12.06.2019 та від 10.07.2019, відмовляючи у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 в постановах від 12.06.2019 слідчий послався, зокрема, на те, що адвокат ОСОБА_3 в якості захисника підозрюваного ОСОБА_4 не допущений. Крім того слідчий вважав, що підозрюваний ОСОБА_4 ухиляється від органів досудового розслідування, знаходиться у розшуку за вчинення тяжкого злочину і ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, особливо із показами свідків, потерпілого, колишнього співучасника, може призвести до спроби незаконного впливу підозрюваного на учасників кримінального провадження з метою зміни ними свідчень на його користь, чи іншим чином ухилитися від кримінальної відповідальності.
Відповідно до статті 20 КПК України підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості, зокрема користуватися правовою допомогою захисника.
Відповідно до ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право, зокрема ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 221 цього Кодексу; одержувати копії процесуальних документів та письмові повідомлення.
В силу ч.1 ст. 45 КПК України захисником є адвокат, який здійснює захист підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, а також особи, стосовно якої передбачається розгляд питання про видачу іноземній державі (екстрадицію).
В силу ч.4 ст. 46 КПК України захисник користується процесуальними правами підозрюваного, обвинуваченого, захист якого він здійснює, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо підозрюваним, обвинуваченим і не може бути доручена захиснику, з моменту надання документів, передбачених статтею 50 цього Кодексу, слідчому, прокурору, слідчому судді, суду.
Згідно із статтею 48 КПК України захисник може у будь-який момент бути залученим підозрюваним, обвинуваченим, їх законними представниками, а також іншими особами за проханням чи згодою підозрюваного, обвинуваченого до участі у кримінальному провадженні.
Частиною 1 статті 50 КПК України визначено, що повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: 1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Частиною другою цієї правової норми визначено, що встановлення будь-яких додаткових вимог, крім пред`явлення захисником документа, що посвідчує його особу, або умов для підтвердження повноважень захисника чи для його залучення до участі в кримінальному провадженні не допускається.
При цьому, визнання вищевказаних постанов неправомірними не передбачено нормами КПК України. Так, відповідно до ч.2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Частиною 2 статті 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
З системного аналізу означених правових норм Кримінального процесуального кодексу України вбачається, що право слідчого, прокурора не надавати стороні захисту для ознайомлення матеріали досудового розслідування, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню, не є безумовним, а тому використання такого права не повинно порушувати процесуальні права іншої сторони та загальні засади кримінального провадження.
Відповідно до частини 1 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Крім того, практика Європейського суду з прав людини, яка в силу частини статті 8 та частини 5 статті 9 КПК України підлягає обов`язковому застосуванню, виходить з того, що «засоби», які повинен мати кожний обвинувачений у скоєнні злочину, передбачають можливість з метою підготовки до захисту ознайомитися результатами проведеного розслідування (Хусейн та інші проти Азербайджану, пункт 175; ВАТ Нафтова компанія Юкос проти Росії, пункт 538). Обмеження доступу до матеріалів справи не повинно заважати обвинуваченому надати докази на досудовій стадії кримінального процесу, а також позбавляти обвинуваченого можливості коментувати докази через його адвоката за допомогою заяв (Оджалан проти Туреччини [БП], пункт 140). Відмова розкрити доказові матеріали сторони обвинувачення, що дозволяють обвинуваченому реабілітувати себе або добитися скорочення покарання, призводить до порушення права на захист, гарантованого підпунктом (b) пункту 3 статті б Конвенції. (Натуна проти Фінляндії, пункт 43; С.Г.П. проти Нідерландів (ріш.) .
В рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 р. № 23- рп/2099 (справа за конституційними поданнями 47 та 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) частин шостої, сьомої статті 218 Кримінально-процесуального кодексу України (справа про ознайомлення обвинуваченого і захисника з матеріалами кримінальної справи) зазначено, що право на ознайомлення із матеріалами справи та право на отримання інформації про закінчення розслідування у кримінальній справі є складовими конституційного права на захист, порушення якого є неприпустимим.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2,20,45,46,48,50,51,221,303,307,309,372,376 ч.2 КПК України, слідчий суддя -
Скаргу адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини скарги адвоката ОСОБА_3 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1