Справа № 300/181/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

13.08.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів:
ОСОБА_1 (головуючої),
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
прокурор ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №11-кп/4806/548/19 (відомості про яке внесено до ЄРДР 13.10.2017 за №0000356) за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_8 та прокурора відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_9 на вирок Воловецького районного суду від 19 березня 2019 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 3 ст. 368-3 КК України.
Цим вироком:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Тишева Воловецького району Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, раніше не судимого, працюючого на посаді заступника голови правління Воловецького районного споживчого товариства,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368-3 КК України і призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права займати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на один рік.
Строк виконання покарання у виді позбавлення права займати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій слід обчислювати з часу набрання вироком законної сили.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в сумі 3575 грн. за проведення експертизи.
Речові докази- договір оренди об`єктів нерухомості №1 від 11.01.2018 року, носії матеріалів розсекречених НСРД аудіо-, відеоконтроль особи картки пам"яті інв№571, 572, 698, 697; картку пам"яті 8 Гб із записом затримання ОСОБА_6 та огляду робочих кабінетів Воловецького РСТ від 12.01.2018 року- залишено в матеріалах справи.
Скасовано арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області №308/343/18 від 15.01.2018 року та від 17.01.2018 року, при цьому:
взірець фільтрувального паперу зі змивами з рук ОСОБА_6 - залишено в матеріалах кримінального провадження;
мобільний телефон марки «Нокія» чорного кольору із сім-карткою НОМЕР_1 повернуто власнику ОСОБА_6 ;
особову справу ОСОБА_6 повернуто Воловецькому районному споживчому товариству;
ксерокопію договору №1 від 11.01.2018 про передачу ОСОБА_8 в оренду приміщення, ксерокопію витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_8 , ксерокопію паспорта ОСОБА_8 - залишено в матеріалах кримінального провадження;
грошові кошти в розмірі 1400 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США кожна, серія та номер LB70873317S, МВ00289819Е, LL96147443С, LК51826138F, LВ56916861W, АВ53878837Q, LK07350252G, LD89976377С, LL10070006I, LВ20449131Р, LL80070512В, LF26443314К, МВ60280280Е, МВ18604080D), що знаходяться на зберіганні у службовому кабінеті прокурора ОСОБА_9 у приміщенні прокуратури Закарпатської області за адресою: м.Ужгород, вул.Коцюбинського, 2 а конфіскувано в дохід держави.
Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, щовін працюючи на посаді заступника голови правління Воловецького районного споживчого товариства, будучи службовою особою юридичної особи приватного права, 02.11.2017 о 16 год. 38 хв. у приміщенні магазину «АВС» за адресою с.Нижні Ворота, вул. Будівельна, 37, Воловецького району, Закарпатської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті особисте протиправне збагачення, одержав від ОСОБА_8 неправомірну вигоду в розмірі 100 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 02.11.2017 складало 2687 грн., яка була частиною з раніше обумовленої загальної суми неправомірної вигоди в розмірі 1 500 доларів США, за сприяння, з використанням своїх службових повноважень та посадового становища заступника голови правління Воловецьке РСТ, у передачі ОСОБА_8 в оренду строком на один рік приміщення площею 100 кв.м., яке розташоване в торговому центрі «Верховина», за адресою: вул. Верховинська, 426 а, в с. Верхні Ворота, Воловецького району.

В подальшому ОСОБА_6 12.01.2018 о 12 год. 06 хв., знаходячись в своєму робочому кабінеті районного споживчого товариства, який розташований на першому поверсі будівлі за адресою: вул. Карпатська, 56, смт. Воловець Закарпатської області, доводячи до кінця свій злочинний намір, який полягав у його особистому протиправному збагаченні, передавши ОСОБА_8 один екземпляр договору оренди частини торгового центру пл.100 кв.м. в АДРЕСА_2 , який за сприяння та на прохання ОСОБА_10 був підписаний 11.01.2018 головою правління Воловецького РСТ ОСОБА_11 , необізнаним з протиправними намірами обвинуваченого про отримання неправомірної вигоди, одержав від ОСОБА_8 решту раніше обумовленої суми неправомірної вигоди в розмірі 1400 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 12.01.2018 складало 39 816 грн., за сприяння з використанням своїх повноважень та посадового становища заступника голови правління Воловецьке РСТ в укладенні згаданого договору оренди, після чого, був викритий працівниками УЗЕ в Закарпатській області ДЗЕ НГІ України на місці вчинення злочину.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 просить вирок суду змінити та в резолютивній частині вироку вказати, що грошові кошти в сумі 1400 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США кожна, серія та номер : LB70873317S, МВ00289819Е, LL96147443С, LК51826138F, LВ56916861W, АВ53878837Q, LK07350252G, LD89976377С, LL10070006I, LВ20449131Р, LL80070512В, LF26443314К, МВ60280280Е, МВ18604080, що знаходяться на зберіганні у службовому кабінеті прокурора ОСОБА_9 у приміщенні прокуратури Закарпатської області повернути ОСОБА_8 , як власнику (законному володільцю). В решті вирок залишити без змін. Вказує, що грошові кошти в сумі 1400 доларів США належать саме йому і матеріали справи не містять доказів того, що грошові кошти були вручені йому попередньо органом досудового розслідування під розпис та що вони видані від імені держави та належали б державі. Вважає, що судом, всупереч вимог закону, не мотивовано чому грошові кошти конфісковані в дохід держави. Стверджує, що грошові кошти надані ним добровільно правоохоронним органам та вони мають статус речових доказів, питання щодо повернення яких має вирішуватися в порядку ст. 100 КПК України.
Крім того, судом не зазначено якими саме доказами йому, як володільцю грошових коштів, слід підтвердити належність вказаних грошових коштів саме йому. При призначені вказаного кримінального провадження до судового розгляду, суд не потребував додаткових доказів щодо належності грошових коштів, та у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Тобто, суд констатував факт приналежності саме йому грошових коштів і те, що цей факт ніким не оспорюється, хоча цим же вироком одночасно їх долю вирішив іншим чином.
Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, вимоги ст. 408 КПК України просить вирішити питання щодо речових доказів та повернути грошові кошти йому, як законному володільцю.

В апеляційній скарзі прокурор відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_9 просить вирок суду змінити в частині прийняття судом рішення щодо конфіскації предмета неправомірної вигоди - грошових коштів в сумі 1400 доларів США, виключивши з резолютивної частини вироку вказівку щодо їх конфіскації в дохід держави. Повернути грошові кошти в сумі 1400 доларів США законному володільцю ОСОБА_8 . Фактичні обставини справи, кваліфікація дій обвинуваченого та призначене йому покарання не оспорюється. Однак, вирок суду підлягає зміні в частині призначення спеціальної конфіскації предмета неправомірної вигоди, а саме, грошових коштів в сумі 1400 доларів США і такі слід повернути потерпілому ОСОБА_8 , оскільки, згідно матеріалів провадження (показів потерпілого, слідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , протоколом вручення грошових коштів від 12.01.2018, протоколом прийняття грошових коштів від 12.01.2018), ці грошові кошти належать саме йому, а тому не можуть бути конфіскованими.
Вважає, що спеціальна конфіскація не застосовується до грошових коштів, які згідно з законом підлягають поверненню власнику, при цьому посилається на практику Європейського суду з прав людини.
Оскільки, своїм рішенням суд у порушення вимог ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, ст. 100 КПК України, ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод безпідставно позбавив потерпілого ОСОБА_8 належних йому грошових коштів, прийнявши рішення про конфіскацію, а тому судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, що є підставою для зміни вироку суду.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора ОСОБА_5 про підтримання апеляційних скарг, обвинуваченого ОСОБА_14 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав.
Кваліфікація діяння, фактичні обставини кримінального правопорушення та доведеність вини ОСОБА_6 за ч.3 ст. 368-3 КК України ніким з учасників судового провадження не оспорюються, тому апеляційний суд перевіряє вирок в частині вирішення долі речових доказів , а саме, - грошових коштів, які були предметом злочину.
Відповідно до п.5 ч. 9 ст. 100 КПК України, гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Як ствердили сторони, грошові кошти, які були предметом злочину належать потерпілому ОСОБА_8 , що і підтверджено протоколом прийняття грошових коштів від ОСОБА_8 від 12.01.2018 та які в подальшому, після спеціальної обробки, були вручені ОСОБА_8 для проведення негласної слідчої дії, та роз`яснено власнику, що ці кошти в наступному не підлягатимуть конфіскації (а.с. 15 т.1, а.с. 20 матеріалів кримінального провадження).
Суд першої інстанції вирішуючи долю цих речових доказів, не врахував думку прокурора і потерпілого ОСОБА_8 , які просили їх повернути потерпілому як власнику, також і не врахував вимоги п.5 ч.9 ст. 100 КПК України, при цьому, ухвалюючи про конфіскацію грошових коштів, не мотивував, чому дійшов такого висновку, при цьому, маючи письмові докази кримінального провадження, які містять інформацію про грошові кошти, які були предметом злочину.
Таким чином, висновок суду про те, що відсутні докази належності потерпілому грошових коштів не відповідає фактичним обставинам справи.
Апеляційний суд вважає апеляційну скаргу прокурора цілком обгрунтованою, як і апеляційну скаргу потерпілого.
З урахуванням наведеного апеляційні скарги підлягають задоволенню, а вирок суду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України - зміні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги прокурора відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Воловецького районного суду від 19 березня 2019 року, яким ОСОБА_6 визнано винним за ч. 3 ст. 368-3 КК України - змінити в частині вирішення долі речових доказів.
Грошові кошти в розмірі 1400 доларів США, купюрами по 100 доларів, серія та номер: LB70873317S, МВ00289819Е, LL96147443С, LК51826138F, LВ56916861W, АВ53878837Q, LK07350252G, LD89976377С, LL10070006I, LВ20449131Р, LL80070512В, LF26443314К, МВ60280280Е, МВ18604080D), що знаходяться за адресою вул. Коцюбинського 2 А в м. Ужгороді у кабінеті прокурора ОСОБА_9 - повернути потерпілому ОСОБА_8 .
В решті вирок залишити без зміни.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Касаційного Кримінального суду у складі Верховного суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді :