Справа №585/1774/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/761/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 , на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 01 липня 2019 року, якою засудженому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИЛА:

14.05.2019 року до Роменського міськрайонного суду Сумської області звернувся ОСОБА_8 , засуджений 26.05.2011 року вироком Констянтинівського міськрайонного суду Донецької області за ч.2 ст. 121 КК України до 9 років позбавлення волі, із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України.

01.07.2019 року ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області у задоволенні вказаного клопотання засудженого ОСОБА_8 відмовлено, оскільки, дослідивши матеріали особової справи засудженого та вимоги його клопотання в своїй сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його умовно-дострокового звільнення.

З таким судовим рішенням захисник засудженого адвокат ОСОБА_7 не погодилась, вважала висновки суду передчасними, а тому просила ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 01.07.2019 року, скасувати та постановити нову ухвалу, якою просила вимоги клопотання засудженого ОСОБА_8 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, задовольнити.

Свої вимоги захисник обґрунтувала тим, що засуджений ОСОБА_8 , по при висновки суду першої інстанції, за час відбування призначеного покарання довів своє виправлення та існують підстави для його умовно-дострокового звільнення.

Стверджує про те, що засуджений працевлаштований, має 16 заохочень, хоч і має 4 стягнення, однак останні шість років вони на нього не накладались. Відповідно до характеристики Роменської ВК № 56 ОСОБА_8 у відношенні до працівників адміністрації намагається бути ввічливим, тактовним, намагається виконувати їх законні вимоги, приймає участь по благоустрою місць позбавлення волі, виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень навичок. За час відбування покарання в Роменській ВК № 56 не допустив порушень режиму тримання та стягнень в цій установі не має.

З огляду на викладене захисник переконана, що необхідні для застосування ст. 81 КК України підстави сумлінне ставлення до праці та сумлінна поведінка, у засудженого ОСОБА_8 існують.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_7 , яка вимоги своєї апеляційної скарги підтримала, просила їх задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою вимоги клопотання засудженого ОСОБА_8 просила задовольнити, думку прокурора, який проти задоволення вимог апеляційної скарги захисника заперечив, просив оскаржувану ухвалу суду залишити без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до положень ст.81 КК України до засудженого, що відбуває покарання у виді позбавлення волі і сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. При цьому умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Отже, зі змісту вказаної норми права випливає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за наявності таких обов`язкових умов, як відбування покарання у виді позбавлення волі, доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, фактичне відбуття встановленої законом частини призначеного покарання в залежності від класифікації злочину за ступенем тяжкості, формою вини та об`єктом суспільно-небезпечного посягання, наявності попередніх судимостей.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці - участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та встановлено судом першої інстанції ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений вироком 26.05.2011 Констянтинівського міськрайонного суду Донецької області за ст. 121 ч. 2 КК України до 9 років позбавлення волі.

Станом на 27.05.2019 року засуджений ОСОБА_8 відбув 8 років 6 місяців 19 днів строку покарання, не відбув 5 місяців 11 днів.

З метою об`єктивного та повного вирішення справи судом було вивчено безпосередньо матеріали особової справи засуджено та встановлено те, що до Роменської ВК №56 засуджений ОСОБА_8 прибув 24 лютого 2019 року та те, що відповідно до виданої на нього характеристики, затвердженої начальником ДУ «Роменська ВК № 56» від 22.05.2019, вбачається, що ОСОБА_8 за час відбування покарання в Словяносербській ВК № 60 зарекомендував себе посередньо, мав заохочення та стягнення. За час відбування покарання в Брянській ВК ЛНР порушень не допускав заохочувався два рази. За час відбування покарання в державній установі «Роменська ВК № 56 зарекомендував себе посередньо, намагається не допускати порушень режиму тримання.

Також, як в своїй апеляційній скарзі вів мову захисник так і було встановлено судом першої інстанції, засуджений ОСОБА_8 загалом, за час відбування покарання, отримав 16 заохочень та 4 стягнення. Також, відповідно до цієї ж характеристики судом було встановлено і те, що у відношенні до представників адміністрації ОСОБА_8 намагається бути ввічливим, тактовний, виконує їх законні вимоги, але потребує контролю. Не бажає підвищувати свій загальноосвітній рівень. Не приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених. Вину у вчиненому злочині визнає, проте міру призначену судом покарання вважає занадто суворою.

Враховуючи вказані обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що до засудженого ОСОБА_8 не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що засуджений ОСОБА_8 довів своє виправлення апеляційний суд вважає необґрунтованими. Сумлінна поведінка та ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого, який відповідно до встановлених судом обставин вже неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, за що відбував покарання реально, в умовах ізоляції від суспільства, відносно нього неодноразово застосовувалось умовно-дострокове звільнення, за попередніми судимостями, проте належних висновків для себе ОСОБА_8 не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин проти життя та здоров`я людини своєї матері, наслідком якого стала смерть останньої, що безумовно характеризує його з негативної сторони та як суспільно-небезпечну особу.

Також, засуджений не приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених та за час відбування призначеного йому покарання, окрім заохочень, має ще й ряд стягнень про що не заперечується й самим його захисником.

З вказаних підстав апеляційний суд вважає, що на даний час призначене ОСОБА_8 покарання не досягло мети його призначення та не призвело до достатніх позитивних змін в особистості засудженого, а тому не вбачає підстав для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів , -

ПОСТАНОВИЛА :

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 01 липня 2019 року, якою засудженому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4