Справа № 442/6239/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/527/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження № 442/6239/17 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобича Львівської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 125 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 травня 2019 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 травня 2019 року ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та йому призначено покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_9 5 000 (п`ять тисяч) гривень відшкодування моральної шкоди.
ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що він, 08 червня 2017 року близько 23 год. 00 хв., перебуваючи на автодорозі, що розташована на вул. Дорошенка в м. Дрогобичі Львівської області, в ході виниклого конфлікту, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, схопив ОСОБА_9 обома руками за шию та почав душити. Після чого умисно наніс рукою потерпілій декілька ударів в область шиї з правого та лівого боку, внаслідок чого спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді саден на шиї справа та зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 271 від 09.06.2017 по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
На вирок суду захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за ч.1 ст. 125 КК України закрити. Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про стягнення моральної та матеріальної шкоди залишити без розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що виходячи з фактичних обставин справи, зокрема того, що мала місце подія 08.06.2017, яка призвела до обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 125 КК України вже закінчився передбачений ст. 49 КК України дворічний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності, тому є підстави для застосування вимог ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_5 .

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_5 подав письмове клопотання від 24 жовтня 2019 року про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо нього на підставі ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності. ОСОБА_5 повідомив суду, що він погоджується на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, що є нереабілітуючою обставиною.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності, думку прокурора, яка не заперечувала проти закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, колегія суддів вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 підлягає задоволенню з таких підстав.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим і вмотивованим.
Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України є доведеною.
Водночас, відповідно до п.1 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
Колегія суддів, перевіривши обставини, які дають підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 є обґрунтоване та підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Згідно з матеріалами кримінального провадження подія кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , мала місце 08 червня 2017 року, тобто на даний час минуло більше двох років з дня вчинення злочину. Крім того злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості та на даний час у зв`язку із апеляційним оскарженням вирок місцевого суду не набрав законної сили.
Отже щодо ОСОБА_5 , за наявності його згоди, слід застосувати вимоги п.2 ч. 1 ст. 49 КК України та звільнити його від кримінальної відповідальності, оскільки з дня вчинення особою злочину невеликої тяжкості і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки і обвинувачений надав згоду на це.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно з вимогами ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
Таким чином колегія суддів вважає, що наявні усі необхідні підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, тому обвинувальний вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 підлягає скасуванню, а кримінальне провадження щодо нього закриттю у зв`язку із закінченням строків давності.
Щодо заявленого ОСОБА_9 позову, апеляційний суд звертає увагу та таке.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Тобто, вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Тому, в зв`язку зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений потерпілою ОСОБА_9 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 моральної шкоди слід залишити без розгляду, що за змістом ч.7 ст.128 КПК України не перешкоджає пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст.ст. 404, 407, 409, 417, 419 КПК України, ст. 49 КК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 травня 2019 року щодо ОСОБА_5 скасувати.

На підставі ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 . ОСОБА_4