Провадження № 1-кп/734/102/19 Справа № 734/1149/19
В И Р О К

іменем України

22 травня 2019 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Козелець Чернігівської області кримінальне провадження відносно обвинуваченого:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дергачі, Харківської обасті, українця, громадянина України, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , курсанта 4-ої навчальної механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , солдата, 11.02.2016 року призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

11.02.2016 ОСОБА_4 відповідно до ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII був призваний на військову службу за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ) від 15.02.2016 № 39 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_4 було зараховано до списків особового складу вище вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення і призначено на посаду курсанта 2 навчальної механізованої роти. В подальшому, солдата ОСОБА_4 було призначено на посаду курсанта 4-ої навчальної механізованої роти військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статтями 1-2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни.

На час проходження військової служби у лавах Збройних Сил України на солдата ОСОБА_4 розповсюджується дія військових Статутів Збройних Сил України, які визначають загальні права та обов`язки військовослужбовців.

Зокрема, відповідно до ст. 4 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статуту) , затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV (із змінами), повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 16 Статуту зобов`язує солдата ОСОБА_4 виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

У свою чергу, ст. ст. 1-3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-ХІV (із змінами), визначають, що військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку та досягається, окрім іншого, шляхом свідомого ставлення військовослужбовця до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі, особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України кожного військовослужбовця зобов`язано додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Відповідно до ст. ст. 11, 16, 127-128 Статуту, солдат ОСОБА_4 зобов`язаний постійно вдосконалювати знання за фахом і методичні навички, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців у разі потреби відлучитися в межах розташування військової частини (підрозділу) запитати дозволу в командира відділення, а після повернення доповісти йому про прибуття.

Відповідно до ст. 1 Указу Президента України № 393/2018, затвердженого Законом № 2630-VIII від 26.11.2018, в окремих областях України строком на 30 діб був введений воєнний стан, який діяв у період з 14 год. 00 хв. 26 листопада 2018 року до 14 год. 00 хв. 26 грудня 2018 року.

Згідно ст. 1 Закону України Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 2630-VIII від 26.11.2018 воєнний стан вводиться в Вінницькій, Луганській, Миколаївській, Одеській, Сумській, Харківській, Чернігівській, Донецькій, Запорізькій, Херсонській областях та внутрішніх водах України Азово-Керченської акваторії.

Враховуючи те, що військова частина НОМЕР_1 дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , у період з 14 год. 00 хв. 26 листопада 2018 року до 14 год. 00 хв. 26 грудня 2018 року на вище вказану військову частину розповсюджувався режим воєнного стану.

Водночас досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи військову службу в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. ст. 17 і 65 Конституції України, ст. ст. 1 і 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127 і 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 і 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, знаючи про те, що повинен проходити військову службу за контрактом в умовах воєнного стану у військовій частині НОМЕР_1 , враховуючи стан у Державі, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України став на шлях злочинної діяльності в умовах воєнного стану, 28.11.2018 без поважних на те причин та відповідного дозволу командування самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_3 та має чітко визначені межі, чим вчинив самовільне залишення військової частини в умовах воєнного стану. В подальшому, о 20 год. 05 хв. 27.03.2019 солдата ОСОБА_4 було затримано працівниками Козелецького відділення Ніжинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області та доставлено до розташування військової прокуратури Деснянського гарнізону.

Солдат ОСОБА_4 , будучи відсутнім на військовій службі у період з 28.11.2018 по 27.03.2019 обов`язки військової служби не виконував та про належність до Збройних Сил України в інші органи влади не повідомляв, час проводив на власний розсуд.

Отже, ОСОБА_6 був незаконно відсутнім на місці служби у військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) в період з 28.11.2018 по 27.03.2019, чим скоїв кримінальне правопорушення, передбаченеч. 5 ст. 407 КК України.

29.03.2019 року між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону молодшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості у відповідності ст. 472 КПК України.

Згідно вказаної угоди прокурор військової прокуратури Деснянського гарнізону молодший лейтенант юстиції ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 5 ст. 407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

За вказаною угодою, раховуючи ступінь і характер сприяння обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування кримінального провадження щодо нього, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, характер та тяжкість злочину, враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, беручи до уваги інтереси суспільства сторони погоджуються на призначення покарання за ч. 5 ст. 407 КК Україниіз застосуванням ст. 69 КК України призначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

В угоді викладені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 476 КПК України, та наслідки невиконання цієї угоди.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання.

Суд дійшов висновку про те, що угода про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону молодшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам КПК України і КК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права свободи та інтереси сторін або інших осіб.

Вивчивши угоду про визнання винуватості, вислухавши думку прокурора ОСОБА_3 та захисника обвинуваченого ОСОБА_5 пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону молодшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання за ч. 5 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374 і 475 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

затвердити угоду про визнання винуватості від 29 березня 2019 року між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону молодшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України призначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 залишити тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 27.03.2019 року.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів із моменту проголошення, у разі не подання апеляції.

Вирок може бути оскаржений із підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів із дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1