Справа № 362/6585/19
Провадження № 1-кс/362/2289/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2019 року слідчий суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого - ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області клопотання слідчого СВ Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київської області капітана поліції ОСОБА_3 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0004606 від 12.05.2018 р., за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.190 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

05.11.2019 р. до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання слідчого СВ Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київської області капітана поліції ОСОБА_3 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0004606 від 12.05.2018 р., за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Клопотання мотивовано наступним.

Слідчим відділом Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004606 від 12.05.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК У країни, тобто шахрайство, вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 04.09.2007 між ОСОБА_4 та АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», був укладений Договір кредиту № 38-05/2/96, відповідно до умов якого Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 151 300 доларів США зі сплатою 13% річних з кінцевим строком виконання 03.09.2032.

В той же день, з метою забезпечення виконання умов кредитного договору забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредиту № 38-05/2/96 від 04.09.2007р між ОСОБА_4 та ПАТ «УКРСОЦБАНК» був укладений Іпотечний договір № 38-02/1132, за умовами якого позичальник передав АКБ «Укрсоцбанк» в іпотеку нерухоме майно, а саме трикімнатну квартиру загальною площею 71 кв.м. та житловою площею 41.7 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

13.03.2018 ОСОБА_4 було отримано рекомендований лист від ПАТ «УКРСОЦБАНК» , в якому містилось повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням від 27.02.2018 за вихідним № К/И/УСБ/Б/. В даному листі ПАТ «УКРСОЦБАНК» повідомляє мені, що ОСОБА_4 , начебто, має перед ним заборгованість за кредитним договором № 38-05/2/96, розмір якої станом на 23.02.2018 складає 174985,60 дол. США, що в еквіваленті станом на 23.02.2018 становить 4737182,69 грн. та вимагає сплатити, начебто, існуючу заборгованість. Також ПАТ «УКРСОЦБАНК» в порядку ст.ст. 35, 36 Закону України «Про іпотеку» попереджав, що в разі невиконання цієї вимоги протягом тридцяти денного строку має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому ст.37 Закону України «Про іпотеку».

На даний лист ОСОБА_4 була надана відповідь, де остання категорично не погоджується із сумою боргу, яку нарахував ПАТ «УКРСОЦБАНК».

Також, 25.04.2018 ОСОБА_4 було отримано рекомендований лист від Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 (вих. № 458/02-24 від 19.04.2018р.) про передачу заяви (повідомлення) від 27.02 2018 з таким самим вихідним № К/И/УСБ/Б, як і перший лист з аналогічним змістом. На цей лист ОСОБА_4 також була надана відповідь, де остання категорично не погоджується із сумою боргу, яку нарахував ПАТ «УКРСОЦБАНК».

03.05.2018 державним реєстратором Комунального підприємство "Центр розвитку та інвестицій Васильківського району Київської області, ОСОБА_6 , було прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу, індексний номер: 40908593) нерухомого майна, предмета іпотеки за ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «УКРСОЦБАНК» - трикімнатну квартиру загальною площею 71 кв.м. та житловою площею 41.7 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 на праві приватної власності відповідно до договору купівлі продажу від 04.09.2007, та внесено записи про, що їй стало відомо під час отримання інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.05.2018 № 123267423.

Як зазначає ОСОБА_4 дане рішення прийняте з грубим порушенням норм чинного законодавства, а саме:

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.05.2018 року № 123267423 в графі підстава набуття права власності зазначено договір іпотеки, серія та номер: 16, виданий 04.09.2007, видавник: ОСОБА_7 , нотаріус Київського міського нотаріального округу; письмова вимога, серія та номер: К/И/УСБ/Б, виданий 27.02.2018, видавник: ПАТ "УКРСОЦБАНК"; рекомендоване поштове повідомлення, серія та номер: б/н, виданий 13.03.2018, видавник: ПАТ "УКРПОШТА".

Так, згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 цього Закону.

Правові засади та процедура державної реєстрації прав на нерухомого майна та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 (зі змінами), якими, зокрема визначене таке.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру прав.

Внесення відомостей до Державного реєстру прав здійснюється виключно на підставах та в порядку, визначених Законом.

Організаційну систему державної реєстрації прав становлять, зокрема нотаріуси та державні реєстратори прав на нерухоме майно.

Державний реєстратор, зокрема встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

1.відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених Законом;

2.відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

3.відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах;

4.наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

5.перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Зі змісту договору іпотеки № 38-02/1132 від 04.09.2007 року вбачається наступне: відповідно до п. 4.1. даного договору у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпеченою іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно п. 4.5. іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів:

1.На підставі рішення суду (п.4.5.1.)

2.На підставі виконавчого напису нотаріуса (п.4.5.2.)

3.Шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку» (п.4.5.3)

4.Шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст.38 Закону України «Про іпотеку» (п.4.5.4.)

5.Шляхом організації іпотекодержателем продажу предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодавцем та відповідним покупцем, в порядку, встановленому ст.6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операцій з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» (п.4.5.5.).

6.Шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження (п.4.6.2.).

Відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Між ОСОБА_4 та ПАТ «УКРСОЦБАНК» не укладалось жодних договорів про задоволення вимог іпотекодержателя, а іпотечний договір № 38-02/1132 від 04.09.2007 року не містить жодного застереження, яке може бути прирівняне до такого договору. Більше того, іпотечний договір не містить взагалі поняття «застереження».

В іпотечному договорі № 38-02/1132 від 04.09.2007 сторони досягли згоди, про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку» (п.4.5.3). І як зазначалося вище, ст. 37 даного Закону передбачає укладення окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи наявність відповідного застереження, яке б прирівнювалось до такого договору.

12.11.2019 закінчується вісімнадцятимісячний строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0004606, проте завершити досудове розслідування до вказаного строку не можливо через такі обставини.

17.10.2019 призначено оціночно-будівельну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського НДЕКЦ МВС України, на вирішення якої поставлені наступні запитання:

1.1.Яка вартість трикімнатної квартири АДРЕСА_2 , станом на 02.05.2018?

Виконання зазначеної експертизи до закінчення вісімнадцятимісячного строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні об`єктивно неможливо через великий обсяг та складність дослідження.

Зазначене обумовлюється тим, що згідно з пунктом 1.13 розділу І Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 №53/5 ( у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5) строк проведення експертизи встановлюється в залежності від складності дослідження з урахуванням експертного навантаження фахівців керівником експертної установи (або заступником керівника чи керівником структурного підрозділу) у межах:

10 календарних днів щодо матеріалів з невеликою кількістю об`єктів та вирішуваних питань і простих за характером досліджень;

30 календарних днів щодо матеріалів із середньою кількістю об`єктів та вирішуваних питань або середньої складності за характером досліджень;

60 календарних днів щодо матеріалів з великою кількістю об`єктів та вирішуваних питань або складних за характером досліджень;

понад 60 календарних днів щодо матеріалів із великою кількістю об`єктів та вирішуваних питань ( більше десяти), виходячи з фактично необхідного для експерта часу або особливо складних за характером досліджень ( досліджень з використанням криміналістичного обладнання (лазерного, оптичного, електронного) проведення експериментальних досліджень, застосування декількох методів);

понад 90 календарних днів якщо експертиза є особливо складною чи багато об`єктною, потребує вирішення більше десяти питань або вирішення питань, які потребують декількох досліджень, чи налічує понад п`ять томів матеріалів справи або є комплексною чи потребує залучення фахівців з інших установ ( у тому числі судово-медичних), підприємств, організацій і не може бути виконана в зазначені строки.

Більш розумний строк установлюється за письмовою домовленістю з органом (особою), який (яка) призначив (ла) експертизу (залучив (ла) експерта), після попереднього вивчення експертом наданих матеріалів.

Обставиною, яка перешкоджала проведенню зазначеної експертизи раніше була необхідність отримання у потерпілої відповідних оригіналів та копій документів, які необхідні для проведення оціночно-будівельної експертизи.

Враховуючи викладене, проведення оціночно-будівельної експертизи документів має важливе значення для даного кримінального провадження та відповідно до ч.2 ст.84 КПК України є процесуальним джерелом доказів на підтвердження обставин, що відповідно до ст.91 КПК України підлягають доказуванню, зокрема використання завідомо підроблених документів.

Крім того, у кримінальному провадженні необхідно провести ряд інших слідчих (розшукових) заходів та процесуальних дій, а саме: встановити та допитати в якості свідків державного реєстратора ОСОБА_6 , представника банку ОСОБА_8 , директора КП "Центр розвитку та інвестицій Васильківського району", отримати інформацію у провайдерів Інтернет зв`язку про абонента та його місцезнаходження на підставі ІЗ-адрес з яких проводилась реєстраційні дії державним реєстратором ОСОБА_6 в період 02.05.2018 та 03.05.2018.

Також після проведення зазначених заходів необхідний строк для вчинення інших дій, направлених на прийняття у даному кримінальному провадженні законного рішення, передбаченого ст.283 КПК України.

Зважаючи на викладене, для проведення вказаних слідчих (розшукових) заходів та інших процесуальних дій потрібний додатковий строк, встановлений пунктом 2 ч.2 ст.219 КПК України, тобто шість місяців, який сплине 12.05.2020.

Так, відповідно до ч.1 ст.219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить:

1)шість місяців у кримінальному провадженні щодо кримінального проступку;

2)дванадцять місяців у кримінальному провадженні щодо злочину невеликої або середньої тяжкості;

3)вісімнадцять місяців у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Злочин, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України відповідно до класифікації злочинів, передбаченої ст.12 КК України, відносить до злочинів невеликої тяжкості.

Відповідно до ч.2 ст.219 КПК України, строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому, загальний строк досудового розслідування не може перевищувати шести місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості.

Згідно з ч. 1 ст.294 КПК України якщо досудове розслідування злочину або кримінального проступку до моменту повідомлення особі про підозру неможливо закінчити у строк, зазначений в абзаці другому частини першої статті 219 цього Кодексу, вказаний строк може бути неодноразово продовжений слідчим суддею за клопотанням прокурора або слідчого, погодженого з прокурором, на строк, встановлений пунктами 1-3 ч.2 ст.219 цього Кодексу.

Станом на день звернення до слідчого судді з клопотанням про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0004606 жодній особі про підозру не повідомлено.

За змістом ч.1 ст.295-1 КПК України у випадках, передбачених статтею 294 цього Кодексу, продовження строку досудового розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, постановленої за відповідним клопотанням прокурора або слідчого.

Враховуючи викладене, а також неможливість закінчити досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004606 до спливу вісімнадцятимісячного строку у зв`язку з необхідністю проведення оціночно-будівельної експертизи, висновок якої матиме суттєве значення для кримінального провадження та може бути використаний як доказ, проведення інших слідчих і процесуальних дій та складність провадження, слідчий звернувся до суду з вказаним клопотанням.

У судовому засіданні слідчий просив задовольнити клопотання, з викладених у ньому підстав.

Слідчий суддя, заслухавши думку слідчого, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього документи, дійшов таких висновків.

Згідно ч. 1 ст. 294 КПК України, якщо досудове розслідування злочину або кримінального проступку до моменту повідомлення особі про підозру неможливо закінчити у строк, зазначений в абзаці другому частини першої статті 219 цього Кодексу, вказаний строк може бути неодноразово продовжений слідчим суддею за клопотанням прокурора або слідчого, погодженого з прокурором, на строк, встановлений пунктами 1-3 частини другої статті 219 цього Кодексу

Відповідно до ч. 1 ст. 219 строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження. Строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить: шість місяців - у кримінальному провадженні щодо кримінального проступку; дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо злочину невеликої або середньої тяжкості; вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Згідно ст.295-1 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про продовження строку досудового розслідування до повідомлення особі про підозру у разі його протиправності та необґрунтованості.

З урахуванням пояснень наданих слідчим у судовому засіданні, враховуючи ті слідчі та процесуальні дії, які слід вчинити в кримінальному провадженні, зокрема, провести оціночно-будівельну експертизу, висновок якої матиме суттєве значення для кримінального провадження та може бути використаний як доказ, слідчий суддя вважає клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні обґрунтованим, а відтак наявними підстави для його задоволення.

Керуючись, ст. ст. 219, 294, 295-1 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київської області капітана поліції ОСОБА_3 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0004606 від 12.05.2018 р., за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.190 КК України,- задовольнити.

Продовжити строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0004606 від 12.05.2018 на шість місяців, тобто до 12 травня 2020 року включно.

Ухвала слідчого судді не може бути оскаржена і набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1