Ухвала
Іменем України
07 листопада 2019 року
м. Київ
справа № 235/1317/18
провадження № 51-5499ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 07 серпня 2019 року,
встановив:
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд у касаційному порядку постановлених щодо нього судових рішень.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 4, 5 ч. 2, ч. 3 та ч. 6 зазначеної статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції та її думка з приводу участі у касаційному розгляді. Крім того, до касаційної скарги додаються її копії з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Однак, всупереч вищевказаному засуджений, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, не навів обґрунтування допущення судами таких порушень норм процесуального закону, які в силу статей 412, 419 КПК України є істотними і тягнуть за собою скасування судових рішень на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України.
Також засуджений у касаційній скарзі, вказуючи на необхідність застосування до нього положень ст. 75 КК України, доводів на обґрунтування зазначеної позиції, в тому числі із посиланням на положення п. 2 ч. 1 ст. 438, ст. 413 КПК України, не наводить.
Крім того, засуджений у касаційній скарзі, посилаючись на незаконність судових рішень з підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК України, лише формально зазначає про несправедливість призначеного йому покарання через суворість, при цьому доводів щодо його явної несправедливості з урахуванням положень

ст. 414 КПК України касаційна скарга не містить.
Також засуджений в обґрунтування незаконності судових рішень щодо

нього вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам

кримінального провадження та неповноту судового розгляду, що в силу

статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Окрім зазначеного, засуджений, оскаржуючи ухвалу апеляційного суду, не наводить конкретних порушень закону, допущених судом апеляційної інстанції при постановленні вказаного судового рішення, які відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України з урахуванням положень статей 412-414 цього Кодексу є підставами для його скасування чи зміни.
Крім цього, вимоги засудженого до суду касаційної інстанції про скасування в повному обсязі ухвали апеляційного суду та вироку суду першої інстанції в частині призначеного йому покарання, а також про призначення йому покарання, не пов`язаного з реальним позбавленням волі, та звільненням від його відбуванням з випробуванням на підставі ст. 75 КК України із обов`язковим застосуванням до нього заходів реабілітації для нарко- та алкозалежних осіб є суперечливими та не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК України, якою визначення повноваження касаційного суду за наслідками розгляду касаційної скарги.
При цьому, слід зазначити, що з огляду на зміст ст. 75 КК України, її положення не застосовуються до осіб, яким призначено покарання у виді арешту, що, як убачається зі змісту сформульованих вимог до суду касаційної інстанції, залишилось поза увагою засудженого.
До того ж засуджений, вказуючи у вступній частині касаційної скарги на оскарження ним лише ухвали апеляційного суду, у прохальній її частині ставить вимоги про скасування як вироку суду першої інстанції, так і зазначеного рішення апеляційного суду, чим допустив суперечності.
Також усупереч ч. 3 ст. 427 КПК України засуджений у скарзі не зазначає чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.
Крім того, до касаційної скарги не додано її копій з додатками у кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження, як це визначено ч. 6 ст. 427 КПК України.
При цьому, засудженому слід звернути увагу, що вимоги, викладені у ч. 6 ст. 427 КПК України, стосуються і доданих до касаційної скарги додатків (копій судових рішень), які потрібно додати в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 07 серпня 2019 року щодо нього залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3