УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.10.2019 року

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса» адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні в м. Одесі клопотання Директора ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса» ОСОБА_5 про встановлення процесуальних строків в порядку ст. 114 КПК України в рамках кримінального провадження №0000214 від 24.06.2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання Директора ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса» ОСОБА_5 про встановлення процесуальних строків в порядку ст. 114 КПК України в рамках кримінального провадження №0000214 від 24.06.2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

З поданого клопотання вбачається, що кримінальне провадження №0000214 відкрите 24.06.2016 року Головним підрозділом детективів Національного антикорупційного бюро України (НАБУ) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, стосовно службових осіб Одеської міської ради, які діяли за попередньою змовою із службовими особами ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса», ТОВ «Одеса аеропорт девелопмент», КП «Міжнародний аеропорт Одеса» і Odessa Airport Development LTD, перебуваючи в складі організованої злочинної групи, зловживаючи службовим становищем, ініціювали прийняття двох рішень Одеської міської ради: від 29.04.2011 року та від 08.07.2011 року, які були використані для незаконного відчуження майна КП «Міжнародний аеропорт Одеса», чим заподіяно збитки громаді м. Одеса на суму більше 178 млн. гривень.

Постановою старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні заступника керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України старшого радника юстиції ОСОБА_6 про зміну попередньої правової кваліфікації кримінального провадження від 10.06.2019 року, у кримінальному провадженні було змінено попередню кваліфікацію кримінального правопорушення з ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України на ч. 2 ст. 367 КК України, й відповідно досудове розслідування почало здійснюватися за фактом можливого неналежного виконання службовими особами Одеської міської ради своїх службових обов`язків при прийнятті рішень сесією Одеської міської ради від 29.04.2011 року та від 08.07.2011 року щодо ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса», чим територіальній громаді міста Одеса було завдано матеріальних збитків в особливо великих розмірах, на суму понад 118 млн. гривень.

Згідно клопотання, оскільки Національне антикорупційне бюро України не уповноважене розслідувати кримінальні правопорушення, передбачені ст. 367 КК України, вищезазначене кримінальне провадження було передане до слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Так, з відомостей з ЄРДР, а також процесуальних дій компетентних посадових осіб слідчих органів у кримінальному провадженні №0000214 прямо вбачається, що дане кримінальне провадження безпосередньо спрямоване в тому числі і проти ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса» (його посадових осіб), в зв`язку з чим ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса» вважає, що слідчі органи, не надавши ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса» в передбачені КПК України строки статусу рівноправної сторони, штучно позбавляють ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса» права захищатися від звинувачення у скоєнні злочину.

В цілому, зазначається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000214 здійснюється протягом 3 (трьох) років та 4 місяців.

Таким чином, викладені вище обставини в сукупності на думку особи, яка звертається з клопотанням, свідчать про необхідність встановлення органу досудового розслідування строку в один місяць з моменту отримання органом досудового розслідування судового рішення для проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування по кримінальному провадженню 0000214 від 24.06.2016 року, оскільки досудове розслідування здійснюється повільно без достатньо вагомих аргументів, статус ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса» органом досудового розслідування так і не визначений, що може призвести до порушення прав сторони кримінального провадження.

В судовому засіданні представник ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса» зазначив, що не зважаючи на не надання ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса» відповідного статусу в рамках кримінального провадження №0000214 від 24.06.2016 року, органом досудового розслідування здійснюються процесуальні дії відносно майна ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса», в зв`язку з чим ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса» являється іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування. Просив врахувати, що строки досудового розслідування в рамках вказаного кримінального провадження знаходяться за межами розумних строків, що не відповідає Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини. Крім того, представник в судовому засіданні долучив додаткові письмові пояснення до поданого клопотання, в зв`язку з чим просив встановити строк, який не може перевищувати 1 (одного) місяця для здійснення кримінального провадження №0000214 від 24.06.2016 року, за фактами, що є предметом вищевказаного кримінального провадження.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення поданого клопотання заперечував, зазначивши, що предметом розслідування в рамках кримінального провадження №0000214 від 24.06.2016 року являється рішення міської ради, а тому ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса» не може бути уповноваженою особою на подання вказаного клопотання. Крім того, прокурор просив врахувати, що матеріали кримінального провадження в провадженні СУ ГУНП в Одеській області перебувають з липня 2019 року. При цьому, такі матеріали надійшли, коли вже в рамках кримінального провадження було призначено будівельно-оціночну експертизу. Так, експортом подавалося клопотання про наявність необхідності в забезпеченні проведення огляду на відповідній ділянці й в подальшому, слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси було надано дозвіл на проведення огляду, який було здійснено, після чого відповідні матеріали були направлені експерту. З огляду на викладене, після отримання вищевказаного висновку експерта, досудове розслідування буде проведено в найкоротші строки.

Вивчивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Так, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини, викладені у клопотанні в частині того, що кримінальне провадження №0000214 відкрите 24.06.2016 року Головним підрозділом детективів Національного антикорупційного бюро України (НАБУ) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення службовими особами Одеської міської ради спільно зі службовими особами КП «Міжнародний аеропорт Одеса», ТОВ «Одеса аеропорт Девелопмент» та «Odessa airport development Ltd» при створенні ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса».

Постановою старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні заступника керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України старшого радника юстиції ОСОБА_6 про зміну попередньої правової кваліфікації кримінального провадження від 10.06.2019 року, у кримінальному провадженні було змінено попередню кваліфікацію кримінального правопорушення з ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України на ч. 2 ст. 367 КК України, й відповідно досудове розслідування почало здійснюватися за фактом можливого неналежного виконання службовими особами Одеської міської ради своїх службових обов`язків при прийнятті рішень сесією Одеської міської ради від 29.04.2011 року та від 08.07.2011 року щодо ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса», чим територіальній громаді міста Одеса було завдано матеріальних збитків в особливо великих розмірах, на суму понад 118 млн. гривень.

На теперішній час, кримінальне провадження №0000214 від 24.06.2016 року перебуває в провадженні СУ ГУНП в Одеській області.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Згідно ст. 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Стаття 64 Конституції України встановлює, що в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Якщо інше не передбачено цим Кодексом, здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час кримінального провадження порушуються її права, гарантовані Конституцією України та міжнародними договорами України.

У рішенні Конституційного Суду України від 23.05.2001 року №6-рп/2001 зазначено, що аналіз положень статей 8, 55, 64 Конституції України дає підстави стверджувати, що право на судовий захист належить до (основних) невідчужуваних прав і свобод людини і громадянина. Зокрема, положення частини другої статті 64 не допускають обмеження права на судовий захист навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану. Це повністю відповідає Загальній декларації прав людини, за якою кожен, у разі порушення його основних прав, наданих Конституцією і законом, має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами (стаття 8).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.

Положеннями ч. 1 ст. 28 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Нормами ч. 6 ст. 28 КПК України передбачено право підозрюваного, обвинуваченого, потерпілого, іншої особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Згідно п. 16-1 ч. 1 ст. 3 КПК України, інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, - особа, стосовно якої (в тому числі щодо її майна) здійснюються процесуальні дії, визначені цим Кодексом.
Зі змісту поданого клопотання та додаткових письмових пояснень вбачається, що до слідчого судді звернувся Директор ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса», стосовно якого (в тому числі щодо його (Товариства) майна) здійснюються процесуальні дії, визначені КПК України, в якому він просить встановити строк в один місяць для проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для здійснення кримінального провадження №0000214 від 24.06.2016 року, за фактами, що є предметом вищевказаного кримінального провадження.

З огляду на те, що предметом дослідження у кримінальному провадженні №0000214 від 24.06.2016 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України є можливе неналежне виконання службовими особами Одеської міської ради своїх службових обов`язків при прийнятті рішень сесією Одеської міської ради від 29.04.2011 року та від 08.07.2011 року щодо ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса», чим територіальній громаді міста Одеса було завдано матеріальних збитків в особливо великих розмірах, на суму понад 118 млн. гривень, враховуючи, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 07.03.2018 року було накладено арешт на майно ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса», при цьому ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.09.2019 року вказаний арешт майна було скасовано, слідчий суддя приходить до переконання, що Директор ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса»має право на звернення з вищевказаним клопотанням до слідчого судді.

Щодо визначення того, чи є строки здійснення кримінального провадження, визначені у клопотанні, більш короткими, ніж ті, що передбачені КПК України, слід зазначити наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 219 КПК України (в редакції Закону від 03.10.2017 року), строки досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить:

1) шість місяців - у кримінальному провадженні щодо кримінального проступку;

2) дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо злочину невеликої або середньої тяжкості;

3) вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Слідчий суддя зазначає, що положення ст. 219 КПК України (в редакції Закону від 03.10.2017 року) не розповсюджуються на кримінальні провадження, відомості про які внесено до ЄРДР до набрання чинності цим Законом, між тим слідчий суддя акцентує увагу на наступному.

Згідно ч. 2 ст. 1 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 7 КПК України передбачені загальні засади кримінального провадження, до яких відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, недоторканість права власності, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, розумність строків, забезпечення права на оскарження процесуальних строків, дій чи бездіяльності.

У п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.06.2009 року у справі №1-17/2009 зазначено, що кримінальне судочинство здійснюється судами загальної юрисдикції, до повноважень яких належить як вирішення в процесі розгляду кримінальної справи по суті питання винуватості (невинуватості) особи у вчиненні злочину, так і судовий контроль за дотриманням законності в діяльності правоохоронних органів під час проведення ними дізнання та досудового слідства. Метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно до п. п. 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 1997 року «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина», вся діяльність судів повинна бути підпорядкована захисту прав та свобод людини і громадянина. Шляхом розгляду судових справ у повній відповідності з Конституцією та законами України суди зобов`язані забезпечити рівність громадян перед законом і судом. Враховуючи, що згідно з ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, суди не вправі з часу введення Конституції в дію відмовляти фізичним чи юридичним особам у прийнятті до судового розгляду заяв і звернень. Суди не вправі відмовити у судовому захисті прав та свобод людини і громадянина, у прийнятті скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб з підстав, не передбачених Конституцією чи законом. При цьому слід мати на увазі, що коло прав і свобод людини і громадянина, закріплених Конституцією, не є вичерпним.

Згідно ч. ч. 1, 3, 5 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. У разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до позиції ЄСПЛ, у кримінальних справах «розумний строк», про який йдеться у ч. 1 ст. 6, може починати відлік не тільки з моменту висунення офіційного обвинувачення. Це може відбутися раніше, ніж справа потрапить до суду (справа «Девеєр проти Бельгії» від 27.02.1980 року); з дня, коли виписано ордер на арешт; з дати, коли зацікавлену особу було офіційно повідомлено, що проти неї порушено кримінальну справу; з дати, коли було почато досудове слідство (справи «Вемхов проти ФРН» від 25.06.1968 року, «Ноймастер проти Австрії» від 27.06.1968 року, «Рингейзен проти Австрії» від 16.07.1971 року). «Обвинувачення» для цілей ч. 1 ст. 6 Конвенції можна визначити як офіційне повідомлення компетентною владою особи, що є підстави стверджувати про вчинення нею кримінального злочину.

Враховуючи наведене, обмеження розгляду питання про можливість встановлення відповідних строків в рамках кримінального провадження щодо тих кримінальних проваджень, відомості про які внесено до ЄРДР після 15 березня 2018 року, тобто з дня набрання чинності Законом України від 03.10.2017 року №2147-VIII, буде свідчити про формальне дотримання положень вказаного Закону та суперечитиме наведеним вище засадам кримінального провадження, а отже таке судове рішення не може бути визнано справедливим.

При цьому, варто визнати, що положення ст. 219 КПК України (в редакції закону від 03.10.2017 року), які містять граничні строки досудового розслідування для будь-якого кримінального провадження без урахування наявності або відсутності підозрюваних у кримінальному провадженні, є такими, що більшою мірою відповідають європейським стандартам у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, сприяють дотриманню принципу верховенства права у кримінальному провадженні, спрямовані на удосконалення кримінального процесу.

З огляду на наведене, не розумним буде відкидати такі положення і не враховувати їх як орієнтир для органів досудового розслідування, якого вони мають прагнути задля досягнення завдань кримінального провадження.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для розгляду клопотання про встановлення більш коротких строків для здійснення кримінального провадження №0000214 від 24.06.2016 року.

В частині питання доцільності здійснення кримінального провадження у більш короткі строки, слідчий суддя при вирішення вказаного питання виходить з наступного.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань в рамках кримінального провадження №0000214, відомості до ЄРДР були внесені 24.06.2016 року.

Слідчий суддя враховує, що першочергово досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000214 від 24.06.2016 року здійснювалося Національним антикорупційним бюро України, за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України.

Між тим, постановою про зміну попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення від 10.06.2019 року, яка була прийнята заступником керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України, правова кваліфікація кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0000214 від 24.06.2016 року змінена з ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України на ч. 2 ст. 367 КК України.

Відтак, з моменту внесення 24.06.2016 року відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, й до теперішнього часу, досудове розслідування триває практично 3 (три) роки та 4 (чотири) місяці, в свою чергу з моменту зміни кримінально-правової кваліфікації на ч. 2 ст. 367 КК України, досудове розслідування триває більше 4 (чотирьох) місяців.

Так, у слідчого судді на теперішній час відсутні відомості в частині того, що в рамках вказаного кримінального провадження №0000214 від 24.06.2016 року, яке на теперішній час СУ ГУНП в Одеській області здійснюється за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, будь-яку особу повідомлено про підозру.

Згідно доводів прокурора в судовому засіданні, на теперішній час в рамках кримінального провадження №0000214 від 24.06.2016 року призначено будівельно-оціночну експертизу, з метою забезпечення виконання якої стороною обвинувачення вживалися відповідні процесуальні дії, між тим будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин прокурором долучено не було. Будь-яких інших відомостей з відповідним документальним підтвердженням необхідності проведення тих чи інших процесуальних дій в рамках вказаного кримінального провадження прокурором надано також не було. Більше того, матеріали вищевказаного кримінального провадження прокурором слідчому судді для огляду та дослідження надано не було.

Як вбачається з санкції ч. 2 ст. 367 КК України, максимальне покарання за вказане кримінальне правопорушення передбачено у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, що згідно вимог ч. 3 ст. 12 КК України, свідчить, що таке кримінальне правопорушення відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Згідно ч. 3 ст. 28 КПК України, критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; поведінка учасників кримінального провадження; спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на ефективний засіб юридичного захисту. Так, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
У справі «Кудла проти Польщі» (заява № 30210/96), Суд наголосив, що стаття 13 Конвенції гарантує наявність у національній правовій системі засобів правового захисту, що забезпечують на національному рівні захист конвенційних прав і свобод в будь-якій формі. Таким чином стаття 13 Конвенції вимагає надання внутрішньодержавного засобу правового захисту, що дозволяє розглянути по суті «обґрунтовану скаргу» на порушення Конвенції та надати відповідну компенсацію (див., серед інших джерел, рішення у справі «Кайя проти Туреччини»). Засіб правового захисту, який вимагається за статтею 13 Конвенції, має бути "ефективним" як на практиці, так і на законодавчому рівні. Суд заявив, що метою статті 13 «є забезпечення механізму, завдяки якому особи можуть скористатися засобами судового захисту на національному рівні від порушення конвенційних прав, перед тим як вдатися до міжнародного механізму оскарження в Суді».
Окрім того, у справі «Кабулов проти України» (заява № 41015/04) суд повторює, що метою Конвенції є захист не теоретичних та ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення у справі «Метьюз проти Сполученого Королівства» (Matthews v. the United Kingdom), заява № 24833/94, п. 34). Крім того, Уряд, стверджуючи, що національні засоби юридичного захисту не були вичерпані, повинен переконати Суд у тому, що засіб юридичного захисту був на той час ефективним та доступним не тільки теоретично, а й практично. Іншими словами, що він був доступний, був здатним забезпечити у відношенні скарг заявника відповідну сатисфакцію та мав розумні шанси на успіх (рішення від 28 листопада 1997 року у справі «Ментеш та інші проти Туреччини» (Mentes and Others v. Turkey), п. 57, Reports of Judgments та Decisions 1997-VIII).
Згідно ст. 113, ч. 1 ст. 114 КПК України, процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.
Так, відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Згідно ч. 6 ст. 28 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.
З огляду на викладене в сукупності, слідчий суддя здійснюючи у порядку, передбаченому КПК України судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування, з урахуванням тривалості кримінального провадження №0000214 від 24.06.2016 року, відсутності у слідчого судді даних про те, що кримінальне провадження є складним, або відомостей в частині того, що останнє здійснюється щодо великої кількості кримінальних правопорушень, або з огляду на обсяг та специфіку процесуальних дій є таким, яке потребує значного часу для завершення досудового розслідування, приходить до переконання, що здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні 0000214 від 24.06.2016 року не відповідає критеріям розумних строків.

Таким чином, подане Директором ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса» клопотання про встановлення процесуальних строків в порядку ст. 114 КПК України в рамках кримінального провадження №0000214 від 24.06.2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, є обґрунтованим та належним чином вмотивованим.

Між тим, слідчий суддя вважає за необхідне таке клопотання задовольнити частково, а саме відмовити особі, яка звернулася з вказаним клопотанням в частині відповідного строку здійснення кримінального провадження, в зв`язку з чим вважає за необхідне встановити строк, який не може перевищувати 2 (двох) місяців для здійснення кримінального провадження №0000214 від 24.06.2016 року, за фактами, що є предметом вищевказаного кримінального провадження, що в повній мірі буде достатнім та забезпечить виконання стороною обвинувачення відповідних (в яких існує або виникне необхідність) процесуальних дій в рамках вказаного кримінального провадження, й в свою чергу не призведе до невиправданого затягування кримінального провадження, а буде спрямоване на забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Законом України «Про судоустрій і статус суддів», ст. ст. 3, 8, 55, 64 Конституції України, ст. ст. 1-35, 113, 114, 116, 219, 369-371 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Директора ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса» ОСОБА_5 про встановлення процесуальних строків в порядку ст. 114 КПК України в рамках кримінального провадження №0000214 від 24.06.2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України задовольнити частково.

Встановити строк, який не може перевищувати 2 (два) місяці для здійснення кримінального провадження №0000214 від 24.06.2016 року, за фактами, що є предметом вищевказаного кримінального провадження.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1