ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 702/247/19 Провадження №11-кп/821/299/19 Головуючий по 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.125 КК УкраїниДоповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Монастирищенського районного суду Черкаської області від 14 червня 2019 року, яким

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Коритня Монастирищенського району Черкаської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці.

Стягнуто з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь потерпілої ОСОБА_9 всього 15311.53 грн. (п`ятнадцять тисяч триста одинадцять гривень 53 коп.). з них: 9311.53 грн. - у відшкодування майнової шкоди: витрати на дослідження та лікування; 1 000 грн. - витрати на правову допомогу; 5000 грн. - моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_8 судовий збір в загальній сумі 1536.80 три. (одна тисяча п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок) на користь Державної судової адміністрації України.

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що 08 березня 2019 близько 20 години 00 хвилин, знаходячись на автобусній зупинці по вул. Центральна, с.Коритня Монастирищенського району Черкаської області, під час суперечки з ОСОБА_9 , яка виникла між ними на грунті особистих неприязних відносин, умисно наніс удар лівою рукою по голові ОСОБА_9 , чим заподіяв її тілесні ушкодження у вигляді травми голови: струс головного мозку, цефалічний вегето-вестибулярний синдром, забій м`яких тканин правої половини обличчя, які згідно висновку експерта Уманського міжрайонного відділення КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» №05-7-01/213 від 26 березня 2019 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Своїми діями ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду змінити, призначити більш мяке покарання, так як покарання, яке призначено судом першої інстанції не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При цьому вказує, що провину у скоєному визнав, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину. Також зазначає, про те, що він неодноразово звертався до потерпілої та її матері з приводу відшкодування витрат понесених на лікування, однак ніхто з ним не захотів спілкуватись та приймати від нього будь-які кошти, тому вимушений надсилати кошти на адресу потерпілої. Станом на 03.07.2019 року було здійснено поштовий переказ коштів в сумі 1500 грн.

В запереченні на апеляційну скаргу потерпіла ОСОБА_9 та її законний представник ОСОБА_9 погоджуються з вироком районного суду, який просять залишити без змін. Крім того, просять проводити розгляд апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, доводи обвинуваченого та його захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ці вимоги закону судом виконані.

Враховуючи те, що кваліфікацію дій Покотинського за ч.2 ст.125 КК України та висновок щодо доведеності його вини у вчиненні інкримінованого злочину, фактичних обставин кримінального провадження учасники судового провадження не оскаржують, тому колегія суддів вважає недоцільним переглядати вирок районного суду в цій частині.

Відповідно до змісту ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

У відповідності до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст.65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Як було встановлено при апеляційному розгляді даного кримінального провадження, судом першої інстанції вказані вимоги при призначенні Покотинському покарання були враховані в повному обсязі.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії невеликої тяжкості, обставини кримінального правопорушення, вину визнав частково, що свідчить про його відношення до скоєного та відсутність каяття, шкоду потерпілій відшкодував у незначному розмірі, а саме 1500 грн., що складає 10% від загальної суми, що не може свідчити про щире каяття, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, тілесне ушкодження заподіяв неповнолітній потерпілій, а також врахована думка потерпілої та її законного представника, які наполягали рішення суду залишити без змін. Дані обставини вказують, що призначене покарання ОСОБА_10 у виді арешту на строк 4 місяці є необхідним і справедливим для виправлення останнього та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, колегія суддів враховує поведінку Покотинського у минулому, якому на протязі 2017-2018 років у трьох справах оголошувалась підозра за аналогічний злочин, передбачений ст.125 КК України (а.с.125), однак кримінальне провадження закривалось у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

Колегія суддів вважає, що призначене Покотинському покарання відповідає закону України про кримінальну відповідальність та Постанові Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», яке є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Крім того, колегія суддів враховує роз`яснення, наведене у Рішенні Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004, згідно якого Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Згідно ст.404 КПК України, судові рішення суду першої інстанції перевіряються апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

У зв`язку з вищенаведеним, колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни вироку Монастирищенського районного суду Черкаської області від 14 червня 2019 року, а тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 404, 405, 407, КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Вирок Монастирищенського районного суду Черкаської області від 14 червня 2019 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий суддя

Судді