Постанова

Іменем України
7 листопада 2019 року
м. Київ
справа № 159/4699/16-к
провадження № 51-497км19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника захисника ОСОБА_7 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 червня 2018 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001988, за обвинуваченням
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Прасковея Будьонівського району Ставропольського краю Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 червня 2018 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Згідно з вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у тому, що він 13 вересня 2016 року близько 14:20 у квартирі АДРЕСА_2 під час конфлікту з ОСОБА_9 на ґрунті особистих неприязних відносин умисно завдав останньому удару кулаком по голові, заподіявши цим тяжких тілесних ушкоджень (закритої черепно-мозкової травми з правобічними субдуральною та субарахноїдальною гематомами та забоєм головного мозку, з розвитком набряку та набухання головного мозку, що спричинило смерть потерпілого 19 вересня 2016 року.
Апеляційний суд Волинської області ухвалою від 30 жовтня 2018 року залишив без змін вирок місцевого суду, а апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого та його захисників без задоволення.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати постановлені щодо ОСОБА_8 судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність. Обґрунтовуючи свої вимоги, захисник зазначає, що суд першої інстанції за наявності доказів щодо заподіяння потерпілому невідомими особами не менше 4 ударів 14 вересня 2016 року, у вироку змінив обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК, визнавши доведеним із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину факт завдання засудженим лише одного удару кулаком по голові ОСОБА_9 , яким останньому було заподіяно тяжкого тілесного ушкодження. А тому вважає, що обвинувачення в межах обвинувального акта й обвинувачення, визнане судом доведеним, є різними за формою та змістом, що є порушенням права на захист засудженого. Також адвокат указує на те, що у вироку не конкретизовано форми вини, що має значення для правильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме при відмежуванні умисного злочину від злочину, вчиненого з необережності.
На думку захисника, апеляційний суд не звернув уваги на вказані порушення, не дав належної оцінки доводам, наведеним у його скарзі, а також безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про дослідження медичної картки № 9338-374, оформленої на ім`я ОСОБА_9 , тому постановив судове рішення, яке не відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Крім того, захисник ОСОБА_7 надіслав до суду касаційної інстанції заяву про здійснення касаційного розгляду без його участі

Також Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що вживав усіх передбачених законом заходів для вручення ОСОБА_8 копії касаційної скарги, а також повідомлення про дату, час та місце касаційного розгляду. Зокрема, визначені законом документи неодноразово було направлено за адресою місця проживання ОСОБА_8 , а саме: АДРЕСА_3 ), також було розміщено відповідне оголошення на Інтернет-ресурсі Верховного Суду про відкладення розгляду кримінального провадження на 7 листопада 2019 року о 14:00. Проте засуджений не прибув до зали судових засідань, про причини неявки не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду кримінального провадження в порядку касаційної процедури від учасників процесу не надходило.
З огляду на наведене, Верховний Суд вважає за можливе здійснювати касаційний розгляд без участі засудженого та його захисника.
Позиції інших учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор заперечив проти задоволення касаційної скарги захисникаОСОБА_7 , просив оскаржувані судові рішення залишити без змін.
Потерпіла ОСОБА_6 , яка взяла участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, заперечила проти задоволення касаційної скарги захисника, просила вирок та рішення апеляційного суду залишити без змін.
Мотиви Суду
Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
При цьому згідно зі ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412414 цього Кодексу.
Під час перевірки матеріалів провадження встановлено, що висновки щодо доведеності винуватості засудженого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, суд належним чином умотивував дослідженими під час судового розгляду доказами, які було оцінено відповідно до закону та в їх сукупності і правильно визнано судом достатніми та взаємопозв`язаними для ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_8 .
Такий висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, місцевий суд зробив на підставі сукупності доказів, зібраних та перевірених у судовому засіданні, зокрема на підставі:
показань свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (очевидців цієї події), які підтвердили те, що між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виник конфлікт, у ході якого засуджений ударив потерпілого рукою в обличчя, від якого останній упав, надалі ОСОБА_8 завдав йому ударів ногою по тулубу. Крім того, свідок ОСОБА_11 також зазначила, що після вказаних подій ОСОБА_9 з квартири не виходив, ні з ким у конфлікти не вступав, він не падав і не вдарявся;
фактичних даних, що містяться у протоколах слідчих експериментів від 23 листопада 2016 року за участю свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які розповіли та показали про обставини заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, а також у висновку судово-медичної експертизи від 19 жовтня 2019 року № 209 про характер, локалізацію та механізм та тяжкість заподіяних ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, а також у висновку комісійної судово-медичної експертизи від 11 серпня 2017 року № 49 (проведеної на підставі ухвали суду першої інстанції від 3 квітня 2017 року), відповідно до якої закрита черепно-мозкова травма, яку отримав ОСОБА_9 є тяжким тілесним ушкодженням, небезпечним для життя у момент заподіяння, водночас вона перебуває у прямому причинному зв`язку зі смертю.
Водночас суд ретельно перевірив і висунуту на свій захист версію ОСОБА_8 про те, що його удар кулаком у ділянку правого ока не міг призвести до заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, а згодом до смерті від цього, а також про заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень іншою особою, та умотивовано, з посиланням на конкретні докази, спростував її у вироку.

Так, умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК), з об`єктивної сторони характеризується суспільно небезпечними, протиправними діяннями та суспільно небезпечними наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, а також смерті. При цьому тяжкі тілесні ушкодження і смерть потерпілого перебувають у причинному зв`язку між собою та із вчиненим суспільно небезпечним діянням. Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується двома формами вини умислом (прямим/непрямим) щодо суспільно небезпечного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження і необережністю (злочинною самовпевненістю чи злочинною недбалістю) щодо настання смерті потерпілого (похідні наслідки). При цьому винний усвідомлює можливість настання похідного наслідку в результаті настання первинного.
За результатами судового розгляду суд першої інстанції ретельно перевірив наявні в матеріалах провадження докази та оцінивши, їх у сукупності з іншими фактичними даними, правильно встановив, що ОСОБА_8 завдав удару значної сили, він був направлений у голову; від нього ОСОБА_9 не втримався на ногах і впав на підлогу, а на його обличчі утворилась обширна гематома. Тому суд дійшов висновку про наявність у ОСОБА_8 умислу на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому (що мали місце 13 вересня 2016 року), що спричинило його смерть ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На думку колегії суддів, протиправні дії засудженого ОСОБА_8 перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого, а тому його дії правильно кваліфіковані судом за ч. 2 ст. 121 КК.
Доводи, наведені в касаційній скарзі захисника, про те, що формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним та обвинувачення в межах обвинувального акта мають різну форму та зміст, що порушує право засудженого на захист є необґрунтованими.
Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Відповідно до ст. 374 КПК мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини й мотивів кримінального правопорушення.
Відповідно до формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, 13 вересня 2016 року близько 14:20 у квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_8 під час конфлікту з ОСОБА_9 , усвідомлюючи значення і суспільно небезпечний характер своїх дій, умисно ударив останнього кулаком по голові, заподіявши цим тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно з висновком експерта від 19 жовтня 2019 року № 209 смерть ОСОБА_9 настала від закритої черепно-мозкової травми з правобічними субдуральною та субарахноїдальною гематомами та забоєм головного мозку з розвитком набряку та набухання головного мозку, що підтверджується виявленими патоморфологічними та судово-гістологічними даними. Крім того, за даними висновку від 11 серпня 2017 року № 49 закрита черепово-мозкова травма, яку отримав ОСОБА_9 , є тяжким тілесним ушкодженням, небезпечним для життя у момент заподіяння, водночас вона перебуває в прямому причинному зв`язку зі смертю. Останні зазначені ушкодження (синці, садна, ізольована рана шкіри правої скроні) до настання смерті потерпілого відношення не мають.
Таким чином, тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть ОСОБА_9 , було безпосереднім наслідком заподіяного засудженим умисного удару в ділянку голови потерпілого.
З огляду на це суд при викладенні фактичних обставин, які вважав доведеними, щодо кількості завданих потерпілому ударів зазначив лише один удар по ділянці голови, оскільки саме від нього настала смерть потерпілого.
Отже, вимоги закону при формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, було дотримано зазначено місце, час, спосіб вчинення та наслідки кримінального правопорушення, форму вини й мотиви кримінального правопорушення, як це передбачено ст. 374 КПК, а тому доводи в касаційній скарзі захисника про протилежне є неспроможними.
За таких обставин Верховний Суд також відхиляє доводи сторони захисту про порушення права засудженого на захист, оскільки остання у своїй касаційній скарзі не навела переконливих аргументів на підтвердження вказаних фактів.
Апеляційний суд, переглянувши кримінальне провадження в межах ст. 404 КПК та порядку, передбаченому ст. 405 КПК, визнав висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК правильними. Крім того, згаданий суд ретельно перевірив доводи, зокрема наведені в апеляційних скаргах сторони захисту, про неконкретність сформульованого обвинувачення, недоведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, за який його засуджено, що є аналогічними доводам у касаційній скарзі захисника ОСОБА_7 ; визнавши ці доводи необґрунтованими, суд вмотивовано відмовив у їх задоволенні. З цим висновком погоджується і Верховний Суд.
Посилання сторони захисту на безпідставне відхилення апеляційним судом клопотання про дослідження медичної картки № 9338-374 на ім`я ОСОБА_9 не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону та суперечать матеріалам справи.
Згідно з приписами ч. 3 ст. 404 КПК повторне дослідження обставин, установлених під час кримінального провадження, за наявності клопотання учасників судового провадження допускається лише за умови, якщо суд першої інстанції дослідив їх не повністю або з порушеннями.
Згідно з даними, відображеними в журналі судового засідання та на носії інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії, під час апеляційного провадження будь-яких клопотань від учасників судового провадження, заявлених у порядку ч. 3 ст. 404 КПК, не було. При цьому лише при наданні пояснень щодо поданої апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 , заперечуючи факт заподіяння саме ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, просив суд при прийнятті рішення у нарадчій кімнаті дослідити медичну картку № 9338-374, оформлену на ім`я ОСОБА_9 .
З огляду на наведене, апеляційний суд не мав підстав для повторного дослідження вказаного доказу у кримінальному провадженні відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК. За результатами перегляду вироку суд апеляційної інстанції погодився з оцінкою доказів, досліджених місцевим судом та покладених в основу доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про необхідність залишення вироку без змін.
Призначаючи ОСОБА_8 покарання, місцевий суд, з яким погодився й апеляційний суд, урахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного (який вперше притягається до кримінальної відповідальності, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, має малолітню дитину) наявність обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину), та відсутність обставин, які його обтяжують.
Таким чином, на думку колегії суддів, призначене засудженому ОСОБА_8 місцевим судом покарання за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідає вимогам статей 50, 65 КК, засадам справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для скасування оскаржуваних судових рішень при розгляді кримінального провадження, Верховним Судом не встановлено.
Вирок суду першої інстанції відповідає вимогам статей 370, 374 КПК, а зміст ухвали апеляційного суду ст. 419 цього Кодексу.
З огляду на наведене Верховний Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а оскаржені ним судові рішення без зміни.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 червня 2018 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3