Справа № 202/6341/19
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
18 вересня 2019 року м. Дніпро

слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 ,

слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у

м. Дніпропетровську, громадянин України, пенсіонер, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 3, 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000704 від 26 липня 2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 3, 4 ст. 358 КК України.

Згідно з матеріалами клопотання, відповідно до свідоцтва № 11-3566 від 08.12.1993 виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів м. Дніпропетровська ОСОБА_8 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_3 .

У подальшому, відповідно до актового запису про смерть № 776 від 17.06.2009 стосовно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останній помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Далі, у 2013 році (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), у невідомої особи (Особа 1), матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, виник злочинний умисел, спрямований на придбання права на чуже майно квартиру АДРЕСА_3 .

Для виконання зазначеного злочинного умислу Особа 1 наприкінці березня 2013 року, більш точний час під час досудового розслідування не встановлено, залучила у якості пособника ОСОБА_6 , який добровільно надав згоду на співучасть у вчиненні вищевказаного злочину та повинен був виконувати роль власника квартири АДРЕСА_3 , використовуючи при цьому підроблений паспорт громадянина України серія та номер НОМЕР_1 , нібито виданий Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_10 , в який вклеєно фотокартку ОСОБА_6 та інші документи, які мають відношення до формування спадкової справи, а саме свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_2 від 08.12.1993, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів м. Дніпропетровська ОСОБА_8 , звіт про незалежну оцінку майна № 04/028/1 від 08.04.2013, підроблену довідку з комунального житлово-експлуатаційного підприємства № 53 від 09.04.2013 про нібито реєстрацію ОСОБА_10 у квартирі АДРЕСА_3 .

Задля досягнення спільного злочинного умислу щодо придбання права на чуже майно, а саме квартиру АДРЕСА_3 , Особа 1 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці передала ОСОБА_6 підроблений паспорт громадянина України серія та номер НОМЕР_1 нібито виданий Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_10 , в який вклеєно фотокартку ОСОБА_6 , інші документи, які мають відношення до формування спадкової справи.

У подальшому, 02.04.2013 у денний час ОСОБА_6 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_4 у приміщенні приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_11 , достовірно знаючи, що він не є ОСОБА_10 надав нотаріусу підроблений паспорт громадянина України серія та номер НОМЕР_1 , нібито виданий Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_10 , в який вклеєно його фотокартку, свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_2 від 08.12.1993 виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів м. Дніпропетровська ОСОБА_8 , а також власноручно підписав від імені ОСОБА_10 заяву № 36 від 02 квітня 2013 року про те, що він є сином померлого ОСОБА_9 та має право на спадкове майно.

Крім того, 02.04.2013 о 13 год. 32 хв. ОСОБА_6 у приміщенні приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_11 видав нотаріально посвідчену довіреність № 173 представляти його інтереси ОСОБА_12 щодо розпорядження об`єктом нерухомості за адресою: АДРЕСА_5 , з метою усунення перешкод для досягнення мети злочину.

У подальшому, 10.04.2013 у денний час, ОСОБА_12 на підставі довіреності № 173 від 02.04.2013 нібито від імені ОСОБА_10 щодо розпорядження об`єктом нерухомості за адресою: АДРЕСА_5 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_4 у приміщенні приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_11 надав документи, які мають відношення до формування спадкової справи, а саме свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_2 від 08.12.1993 виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів м. Дніпропетровська ОСОБА_8 , звіт про незалежну оцінку майна № 04/028/1 від 08.04.2013, довідку з комунального житлово-експлуатаційного підприємства № 53 від 09.04.2013 про нібито реєстрацію ОСОБА_10 у квартирі

АДРЕСА_3 для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та того ж дня отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_10 на об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_5 .

Внаслідок умисних дій ОСОБА_6 , що виразились у пособництві на придбанні права на майно шляхом обману (шахрайство), за попередньою змовою групою осіб, що завдало шкоди потерпілому - територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпропетровської міської ради завдано матеріальних збитків на загальну суму 208 441 (двісті вісім тисяч чотириста сорок одна) гривня, що в 181 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на час вчинення кримінального правопорушення, що є матеріальними збитками у великому розмірі.

Крім того, умисні дії ОСОБА_6 , виразилися у підробленні іншого офіційного документу, який посвідчується нотаріусом, і який надає права, з метою використання його іншою особою, за попередньою змовою групою осіб, тобто у підробленні довіреності № 173 від 02.04.2013, якою ОСОБА_6 від імені ОСОБА_10 уповноважує ОСОБА_12 представляти його інтереси щодо розпорядження об`єктом нерухомості за адресою: АДРЕСА_5 та заяви № 36 від 02 квітня 2013 року про те, що він є сином померлого ОСОБА_9 та має право на спадкове майно.

Також, умисні дії ОСОБА_6 виразилися у використанні завідомо підробленого документу, а саме паспорту громадянина України серія та номер НОМЕР_1 , нібито виданого Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_10 , в який вклеєно фотокартку ОСОБА_6 та заяви № 36 від 02 квітня 2013 року про те, що він є сином померлого ОСОБА_9 та має право на спадкове майно.

16 вересня 2019 року слідчому судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Слідчий в обґрунтування клопотання зазначив про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 , причетний до скоєння тяжкого кримінального правопорушення.

Слідчий у своєму клопотанні звертає увагу слідчого судді на те, що запобіжні заходи не пов`язані із триманням під вартою не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобіганню вказаних вище ризиків, у зв`язку із чим просив застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 строком на 60 діб із визначенням застави у вигляді 100 000 гривень відповідно до вчиненого матеріального збитку.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити, наголошуючи на наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вказані обставини на думку прокурора виправдовують тримання підозрюваного під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Підозрюваний заперечував проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні також заперечувала проти задоволення клопотання слідчого, зазначаючи про недоведеність та не обґрунтованість підозри, а також недоведеність слідчим існування ризиків, зазначених у клопотанні. Просила суд застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Слідчий суддя, заслухавши прокурора, підозрюваного та захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000704, дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 3, 4 ст. 358 КК України КК України.

Санкція ч. 3 ст. 358 КК України передбачає покарання у вигляді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, що відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості. Санкція ч. 4 ст. 358 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років, що відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості. Санкція ч. 3 ст. 190 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, що відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до положень ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , суспільну небезпеку інкримінованих ОСОБА_6 кримінально протиправних діянь, які полягали у: пособництві у придбанні права на майно шляхом обману (шахрайство), за попередньою змовою групою осіб, що завдало шкоди потерпілому у великому розмірі; підробленні іншого офіційного документу, який посвідчується нотаріусом, і який надає права, з метою використання його іншою особою, за попередньою змовою групою осіб та використання завідомо підробленого документу.

Також, слідчий суддя враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого.

Крім того, з приводу доводів захисника щодо необґрунтованості підозри, слідчий суддя зазначає про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
За таких умов, слідчий суддя, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку про наявність у провадженні доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

Вирішуючи питання про доведеність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходить з наступного.

В ході судового розгляду встановлено, що є підстави вважати, що ОСОБА_6 дійсно може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки знає про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину і за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років.

При вирішенні питання про наявність ризику з приводу того, що ОСОБА_6 , може впливати на свідків, слідчий суддя виходить з того, що саме свідки бачили ОСОБА_6 під час вчинення кримінального правопорушення, та розуміє, що підозра у вчиненні ним вказаного кримінального правопорушення базується на показах свідків у даному кримінальному провадженні, у зв`язку із чим він може шляхом вмовляння або залякування, здійснювати на них тиск.

Разом з тим слідчому судді належними доказами не доведено існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя, із врахуванням того, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, дійшов висновку про доведеність існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, має встановлюватися в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При вирішенні питання про розмір застави вважає, що застава у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму (100 350 грн.) здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ст. 194 КПК України на підозрюваного ОСОБА_6 повинні бути покладені обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, 8 ч. 5 цієї статті. У разі невиконання цих обов`язків підозрюваним ОСОБА_6 , відносно нього можуть наступити наслідки, передбачені цим Кодексом.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 3, 42, 176, 177, 181, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 3, 4 ст. 358 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, помістивши його до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» до 16 листопада 2019 року.

Визначити відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , заставу у кримінальному провадженні у розмірі 100 350 (сто тисяч триста п`ятдесят) грн. 00 коп.

У випадку внесення підозрюваним ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , встановленої застави у розмірі 100 350 (сто тисяч триста п`ятдесят) грн. 00 коп., вважати, що до нього обрано запобіжний захід у вигляді застави.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , прибувати за кожною вимогою слідчого або суду, а також виконувати обов`язки на строк до 16 листопада 2019 року:

- прибувати до слідчого, у провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за викликом;

- не відлучатися з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з особами, визначеними слідчим, прокурором.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі установи в якій підозрюваний тримається під вартою.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваного.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений будучи належним чином повідомленим, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Визначити строк дії ухвали до 16 листопада 2019 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на начальника СУ ГУНП в Дніпропетровській області.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1