Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року

м. Київ
справа № 676/1261/18
провадження № 51-5257ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 6 травня 2019 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 16 липня 2019 року щодо нього в межах об`єднаного кримінального провадження за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська Донецької області, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз за вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2017 року за ч. 2 ст. 190, ст. 69 КК до покарання у виді арешту на строк 2 місяці, звільненого 5 червня 2018 року у зв`язку з відбуттям строку покарання,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 та

ч. 2 ст. 186 КК.
Встановлені обставини
За вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 6 травня 2019 року ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді позбавлення волі:
- за ч. 2 ст. 186 КК на строк 4 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, визначеного за вироком цього суду від 30 жовтня 2017 року, більш суворим призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки із зарахуванням відбутого покарання у виді арешту на строк 2 місяці відповідно до ч. 1 ст. 72 цього Кодексу з розрахунку один день позбавлення волі за один день арешту;
- за ч. 2 ст. 185 КК на строк 2 роки та за ч. 2 ст. 190 КК на строк 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.
Згідно з ч. 1 ст. 71 КК за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2017 року та покарання, призначене за вказаним вироком відповідно до ч. 4

ст. 70 КК покарання і остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
Вирішено питання стосовно судових витрат і долі речових доказів.
Хмельницький апеляційний суд ухвалою від 16 липня 2019 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 залишив без задоволення, а вирок місцевого суду щодо нього без зміни.
Суть питання
У касаційній скарзі засуджений зазначає про істотні порушення місцевим та апеляційним судами вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим просить скасувати оскаржувані ним судові рішення в частині визнання його винуватим і засудження за ч. 2 ст. 186 КК та відповідно до ст. 440 КПК виправдати, в іншій частині рішення місцевого й апеляційного судів залишити без змін.
Мотиви Верховного Суду
Статтею 427 КПК встановлено вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, допустили суди при винесенні судових рішень, а також має навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід урахувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, а також правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону засуджений, формально посилаючись у касаційній скарзі на істотні порушення місцевим та апеляційним судами вимог кримінального процесуального закону, не навів обґрунтування незаконності вироку місцевого суду й ухвали апеляційного суду відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК та не зазначив, у чому вони полягають, як вплинули на законність та обґрунтованість постановлених цими судами рішень, і чому їх (ці порушення) слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом оскаржуваних судових рішень з огляду на положення ч. 3 ст. 93, статей 258, 263, статей 284, 370, 374, 404, 412, 413 та 419 КПК і ст. 186 КК у їх взаємозв`язку.
Також касаційна скарга не містить конкретних доводів щодо незаконності ухвали апеляційного суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Однак засуджений у касаційній скарзі не зазначив, які обставини, встановлені під час кримінального провадження, досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями та які докази не досліджувалися цим судом і в їх дослідженні відмовлено судом апеляційної інстанції.

У касаційній скарзі не зазначено, яких конкретно доводів, викладених в апеляційній скарзі, всупереч ст. 419 цього Кодексу суд апеляційної інстанції не дослідив,

не перевірив і не оцінив, унаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Також касаційна скарга не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів, викладених в апеляційній скарзі обвинуваченого відповідно до ст. 413 КПК, зокрема щодо обгрунтованості його засудження за ч. 2 ст. 186 КК.Натомість ОСОБА_4 у касаційній скарзі наголошує на однобічності й неповноті досудового розслідування і судового розгляду, невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та просить дати доказам іншу оцінку, ніж та, яку дали суди першої та апеляційної інстанцій, що відповідно до статей 433, 438 КПК не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.
Крім того, вимоги ОСОБА_4 про його виправдання за ч. 2 ст. 186 КК не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, відповідно до яких цей суд має право ухвалити одне з таких рішень: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування та недотримання положень ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 6 травня 2019 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 16 липня 2019 року щодо нього залишити

без руху та встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3