Справа № 535/1005/17
Провадження № 1-кс/535/527/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року Котелевський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Котелевського відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , скаржниці ОСОБА_4 , розглянувши заяву слідчого судді Котелевського районного суду Полтавської області ОСОБА_5 , про самовідвід від 28 жовтня 2019 року, відповідно до вимог ст. 75 КПК України;-

ВСТАНОВИВ:

28 жовтня 2019 року, судді Котелевського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 через розподіл автоматизованою системою документообігу суду, надійшла заява про самовідвід слідчого судді Котелевського району Полтавської області ОСОБА_5 .

Слідчий суддя Котелевського району Полтавської області ОСОБА_5 обгрунтовує свою заяву про самовідвід тим, що 23 квітня 2018 року вона у кримінальному провадженні №0000370 від 12.10.2017 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України постановлено ухвалу про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову заступника начальника СВ Котелевського ВП Гадяцького ВП ГУ НП України в Полтавській області ОСОБА_6 від 7 лютого 2018 року про закриття кримінального провадження №0000370.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 06 лютого 2019 року ухвалу слідчого судді Котелевського районного суду Полтавської області ОСОБА_5 від 23 квітня 2019 року скасовано.

Під час судового розгляду заяви про самовідвід слідчого судді, ОСОБА_4 , зазначила суду, що заяву слідчого судді ОСОБА_5 про самовідвід необхідно задовольнити, оскільки вона винесла ухвалу, яку в подальшому скасував Полтавський апеляційний суд, як незаконну. В більшості своїх усних пояснень висловлювала суб`єктивні міркування та припущення, які ніякого правового значення по розгляду заяви слідчого судді про самовідвід взагалі не мають.

Прокурор Котелевського відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , вважає, що ніяких законних підстав для самовідводу слідчого судді при здійсненні судового контролю не має.

Слідчий суддя ОСОБА_5 , про час та місце судового розгляду по її заяві про самовідвід повідомлялася в установленому законом порядку.

На думку суду в матеріалах достатньо доказів для розгляду заяви слідчого судді про самовідвід та прийняття рішення по суті, і такий розгляд заяви відповідає вимогам кримінального процесу.

Суд, системно дослідивши заяву про самовідвід, заслухавши пояснення скаржниці, прокурора по розгляду вище зазначеного самовідводу, вивчивши відповідні норми кримінально-процесуального законодавства, приходить до переконання, що дана заява слідчого судді про самовідвід задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Нормами ч.5 ст. 80 КПК України визначено, що відвід повинен бути вмотивованим. Тобто, має містити вказівку на наявність підстави, що зумовлює безумовну підставу для самовідводу.

Суд не вбачає підстав, передбачених ст. 75 КПК України, а також підстав, передбачених ст. 76 КПК України для самовідводу слідчого судді ОСОБА_5 від участі у розгляді вище вказаної скарги ОСОБА_4 на постанову заступника начальника СВ Котелевського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 від 15.10.2019 року про відмову в задоволенні клопотання, оскільки жодних об`єктивних, беззаперечних підстав для самовідводу слідчого судді не має.

Суд вважає, що слідчий суддя ОСОБА_5 , має повне законне право розглядати скаргу ОСОБА_4 на постанову заступника начальника СВ Котелевського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 від 15.10.2019 року про відмову в задоволенні клопотання у відповідності до змісту вимог глави 26 Кримінального процесуального кодексу України, які чітко регламентують дії слідчого судді в процесі розгляду скарг в порядку ст. 303 КПК України.

Саме по собі скасування ухвалою Полтавського апеляційного суду від 06 лютого 2019 року ухвалу слідчого судді Котелевського районного суду Полтавської області ОСОБА_5 від 23 квітня 2019 року, про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову заступника начальника СВ Котелевського ВП Гадяцького ВП ГУ НП України в Полтавській області ОСОБА_6 від 7 лютого 2018 року про закриття кримінального провадження № 0000370 жодним чином не свідчить про те, що слідчий суддя ОСОБА_5 , не може розглядати інші скарги в цьому кримінальному провадженні, окрім нового розгляду скарги на закриття цього ж самого кримінального провадження.

Слідчий суддя здійснює у порядку, передбаченому КПК України судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, за зверненнями з відповідними клопотаннями, заявами та скаргами, як сторони обвинувачення так і сторони захисту. Тому суд вважає, що скасування ухвали слідчого судді вище стоячим судом по одному питанню ніяким чином не впливає на можливість і законність розглядати слідчим суддею в цьому ж кримінальному провадженні інше клопотання, заяву та скаргу слідчим суддею встановленим Законом порядку, що узгоджується і з вимогами Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також усталеної практики ЄСПЛ з цього питання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» від 24 лютого 1993 року, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії». Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення усправі «Пуллар проти Сполученого Королівства» від10 червня 1996 року.

Стосовно об`єктивного критерію Європейський суд рекомендує визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» від 7 серпня 1996 poку.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 75, 76, 80-82 КПК України, суд;-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви слідчого судді Котелевського районного суду Полтавської області ОСОБА_5 , про самовідвід від 28 жовтня 2019 року, - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1