Справа № 442/3414/18
Провадження № 1-кп/442/61/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області
в складі:
головуючої судді: ОСОБА_1 ,
з участю секретаря: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000486 від 02.03.2018 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

за участю:

обвинуваченого - ОСОБА_3 , його захисника адвоката ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 , його представника адвоката ОСОБА_6 , -

в с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , 02.03.2018 року приблизно о 16 годині 40 хвилин, групою осіб із невстановленою слідством особою, матеріали досудового розслідування відносно якої виділені в окреме провадження, знаходячись неподалік будинку АДРЕСА_2 , умисно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, загальноприйнятих норм моралі, діючи із особливою зухвалістю, нахабно виявляючи зневажливе ставлення до існуючих у суспільстві правил поведінки, безпричинно, із застосуванням предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, зокрема, металевого пруту (арматури) довжиною 65 см, умисно намагався намести ОСОБА_5 удар в область голови, який був ним відвернений, та наніс по одному удару в ділянку правого та лівого стегна, заподіявши при цьому тілесні ушкодження у вигляді синців на зовнішньо-бічній поверхні середньої третини правого стегна, на зовнішньо-бічній поверхні лівого стегна в середній третині з переходом на задню поверхню, на внутрішньо-бічній поверхні верхньої третини лівої гомілки та на внутрішньо-бічній поверхні нижньої третини правого стегна, інтрафасціальної гематоми латеральної головки чотирьохголового м"язу справа, які згідно висновку судово-медичної експертизи №197 від 04.05.2018 року по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, а також ушкодження підфасціальної гематоми середньої-нижньої третини правого стегна, яке згідно вищевказаного висновку судово-медичної експертизи по ступеню тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликало короткочасний розлад здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав і суду пояснив, що 02.03.2018 року, точного часу не пригадує, він приїхав у м. Дрогобич, щоб прогулятись, подивитись ціни та асортимент товару на базарі, що поблизу Автостанції у м. Дрогобичі. Був сам, годинника та мобільного телефону при собі не мав, суми наявних грошових коштів у нього на той момент не пригадує і жодного металевого пруту при собі не мав. Після відвідин базару, вирішив прогулятись містом, почав ходити вулицями і повертався до автостанції, щоб поїхати додому. Йдучи вулицею Стрийська в сторону центру міста, мав намір справити природні потреби, а тому зайшов у провулок, що веде до Дрогобицького лісництва. Там йому назустріч вийшов ОСОБА_5 і висловив претензію про те, що він нібито краде ліс, почав шарпати його за одяг, куртку. Він вирвався, почав бігти в напрямку свого руху повз будинки, потерпілий біг за ним, в цей час його наздогнав свідок ОСОБА_7 , повалив на землю, почав наносити удари, за мить підбіг ОСОБА_5 , вистрілив йому по ногах. В подальшому на місце події прийшли працівники Дрогобицького лісгоспу, які намагались зупинити потерпілого та свідка, чув крики з балкону невідомої йому жінки, яка також кричала, щоб вони його не били. Через деякий час приїхала поліція, і його разом з ОСОБА_5 забрали у чергове відділення Дрогобицького ВП. Не пригадує чи розповідав поліцейським або слідчому про напад на нього ОСОБА_5 . Також вказує, що видавав слідчому рукавиці, в які був одягнутий, проте той відмовився їх у нього взяти. Не заперечив того факту, що був госпіталізований і проходив лікування у Дрогобицькій МЛ №1, лежачи в одній палаті зі свідком ОСОБА_8 , проте ствердив, що не розповідав йому про нанесення ним ОСОБА_9 тілесних ушкоджень. Вважає, що ОСОБА_5 його з кимсь сплутав, оскільки він з потерпілим ОСОБА_5 особисто ніколи знайомий не був і причин наносити йому тілесні ушкодження у нього також не було. Просить виправдати його у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 29 червня 1990 року з наступними змінами "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку" (п. 17) зазначено, що при постановленні вироку суддя повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
У справах "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року та "Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії" від 06 грудня 1998 року Європейський Суд вирішив, що "суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи "поза будь-яким розумним сумнівом" і така "доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою" (п. 150, п. 253).
Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю доведена зібраними у встановленому кримінально-процесуальним законом порядку належними, допустимими та безпосередньо дослідженими у судовому засіданні доказами, які неспростовано стороною захисту, є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими між собою, а саме:
-показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який пояснив суду, що з 1995 року працює на ДП «Дрогобицький лісгосп» і на даний час обіймає посаду мисливствознавця. 02.03.2018 року приблизно о 16 годині 30 хвилин він вийшов з адміністративного корпусу ДП «Дрогобицький лісгосп», що в м. Дрогобичі на вул. Стрийська, 29 і направився в напрямку проїзної частини дороги на вул. Стрийська, говорячи в цей час по телефону зі свідком ОСОБА_11 . Недоходячи 25 метрів до дерев`яної таблички (вказівника) «Дрогобицький лісгосп» він побачив, що йому на зустріч йшли двоє невідомих осіб чоловічої статі, які були одягнуті в одяг чорного кольору, обоє були приблизно однакового середнього зросту. Один, трохи вищий на зріст, мав на голові капюшон куртки і маску з матеріалу чорного кольору з розрізами на очах. В другого чоловіка, як тепер йому відомо ОСОБА_3 також на голові був капюшон і шапка чорного кольору, верхню частину обличчя прикривала шапка. Перший нападник пройшов повз нього і продовжував йти в напрямку лісгоспу, а він продовжував йти в напрямку дороги. ОСОБА_3 зрівнявся з ним, обійшов його знизу і запитав його - « ОСОБА_12 ?», він відповів, що "так, ОСОБА_12 " і в цей момент побачив у руках обвинуваченого арматуру. Тоді він повернувся назад в напрямку лісгоспу і побачив як ОСОБА_3 намагається нанести йому удар арматурою в ділянку голови, на що він відбив цей удар своєю лівою рукою та збив ОСОБА_3 з ніг, він впав. В цей момент інший невідомий нападник також почав наносити йому удари арматурою в ділянку правої ноги, вище коліна. Кількості ударів не пригадує. Вказує, що оскільки на дорозі було слизько, то під час заподіяння цих ударів невідомий впав на землю, скрикнувши до ОСОБА_3 «бий по голові». Проте, в цей час йому вдалося вирватись від нападників, він крикнув їм «хлопці що ви робите» і відбіг ближче до дороги. Коли вибігав на дорогу, на проїзній частині дороги зупинились автомобілі, які в той час їхали вулицею Стрийська в напрямку центру і залізничного вокзалу, нападники наздоганяли його, через отримані травми, йому відняло ногу, він впав, проте встиг розчепити свою куртку та вийняти з кобури свій травматичний пістолет марки «Макарова» калібру 9 мм., зняв запобіжник та зробив один натиск на курок, однак пістолет не вистрілив, так як у патроннику кулі не було. Невідомий нападник, викрикнув, що це муляж, наказав ОСОБА_3 бити його по голові, тоді він натиснув на курок вдруге і вистрілив вгору, ОСОБА_3 не зупинявся, продовжував його наздоганяти, а тому він вистрілив йому у ногу. В той час з іншої сторони будинку вийшов невідомий йому на той час свідок ОСОБА_13 і побачивши нападників, зумів затримати ОСОБА_14 , якого повалив на землю і зняв з його голови шапку. Другий нападник зумів втекти в напрямку кафе «Шпихлір». Він почав кричати, щоб хтось викликав поліцію, оскільки через потрясіння сам не міг зі свого мобільного телефону подзвонити на 102. Крім цього, він стояв біля Коцка, слідкував, щоб той не втік. В цей час до них вийшов директор лісгоспу ОСОБА_15 з водієм ОСОБА_16 , яких він також просив викликати поліцію, розказував, що його намагались побити двоє невідомих. Через декілька хвилин на місце події на службовому автомобілі приїхали працівники поліції. Ствердив, що нападників, серед яких був ОСОБА_3 , він ніколи не знав і в день нападу вперше їх побачив. Вважає, що даний напад здійснювався ними на чиєсь замовлення і пов`язує це зі своєю громадською діяльністю по виявленню та припиненню самовільної рубки лісів. Просить суворо покарати ОСОБА_3 та задоволити його цивільний позов (том 1 а.с. 11-12), стягнувши з обвинуваченого заподіяну йому матеріальну шкоду, яку він поніс у зв`язку з лікуванням на суму 20800 грн. та моральну, яка полягає у нервовому потрясінні, страху за своє життя та життя рідних, душевних переживаннях і яку він оцінює в 25000 грн.;
-показаннями свідка ОСОБА_17 , який пояснив суду, що через соціальну мережу "Фейсбук" побачив відеозапис, на якому видно як ОСОБА_5 з невідомим йому чоловіком били невідому йому лежачу людину. З ОСОБА_5 ніяких відносин не підтримує, останній був його підлеглим, коли працював на посаді майстра лісу Гаївського лісництва, а він обіймав посаду лісничого в цьому лісництві. Вказав, що ОСОБА_5 намагався зайняти його посаду, неодноразово його неправдиво оговорював перед керівництвом. Ствердив, що конфлікти у нього з ОСОБА_5 були, проте, наміру заподіяти йому тілесних ушкоджень він не мав і хто причетний до побиття ОСОБА_5 йому не відомо;
-показаннями свідка ОСОБА_15 , який пояснив суду, що 02.03.2018 по закінченню робочого дня, який у п`ятницю триває до 16 год., перебував на своєму робочому місці в адміністративному корпусі ДП «Дрогобицький лісгосп», що на вул. Стрийська, 29 в м. Дрогобичі Львівської області. Цього ж дня приблизно о 17 годині 10 хвилин до нього в кабінет зайшла секретар ОСОБА_18 і повідомила, що на вулиці, неподалік лісгоспу, відбувається бійка і там знаходиться ОСОБА_5 . Він виглянув у вікно, побачив ОСОБА_5 , який тримав у руках якийсь предмет і кричав. Тому він відразу вийшов на вулицю, підійшов до ОСОБА_5 , який тримав в одній руці металеву арматуру, яку, як він сказав, забрав у нападника, а в іншій пістолет. При цьому, ОСОБА_5 сказав, що на нього напали два чоловіки, побили металевими арматурами, і хотіли забити. Один з нападників втік, а другого, яким є ОСОБА_3 , за допомоги випадкового перехожого, вдалось затримати на місці події. Біля ОСОБА_5 на той час знаходились два невідомих йому чоловіки, на одного з яких потерпілий вказав як особу, що била його по нозі металевим прутом, жалівся на сильні болі в нозі, шкутильгав, розказував, що змушений був застосувати зброю для відвернення нападу. Бачив, як інший невідомий йому чоловік наніс удари рукою ОСОБА_3 в ділянку голови, а ОСОБА_5 - наніс один удар металевим прутом по нозі. Побачивши це, він сказав їм, що самосуду бути не може і стримував їх. В той же час попросив водія ОСОБА_19 , щоб той сказав секретарю ОСОБА_18 терміново викликати поліцію. Він залишався на місці події та дочекався приїзду поліції, які помістили у службовий автомобіль ОСОБА_3 і разом з ОСОБА_5 поїхали з місця події, а він повернувся на робоче місце. На місці події був близько 10-15 хвилин;
-показаннями свідка ОСОБА_18 , яка пояснила, що 02.03.2018 по закінченню робочого дня перебувала на своєму робочому місці в адміністративному корпусі ДП «Дрогобицький лісгосп» по вул. Стрийській, 29 в м. Дрогобичі Львівської області. Приблизно о 17 годині почула шум, який лунав з подвір`я будинків АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 , а тому виглянула у вікно і побачила неподалік смітників троє чоловіків. Один з них лежав на землі, а двоє біля нього стояли. Одного із тих що стояли, вона впізнала як ОСОБА_5 , який працює на посаді районного мисливствознавця ДП «Дрогобицький лісгосп». Вона відкрила вікно і спиталась у ОСОБА_5 що сталось, на що він їй викрикнув, щоб вона покликала директора. Тому вона зайшла до кабінету директора і повідомила йому, що неподалік лісгоспу відбувається крик, шум і що там знаходиться ОСОБА_5 . Після чого директор вийшов з кабінету та вийшов на вулицю до ОСОБА_5 . Через декілька хвилин на її мобільний телефон передзвонив ОСОБА_19 , який працює водієм у ДП «Дрогобицький лісгосп» та сказав, щоб вона подзвонила в поліцію і повідомила про даний факт, що вона і зробила, і саме в цей самий момент побачила, як до місця події під`їхав службовий автомобіль поліції;
-показаннями свідка ОСОБА_19 , який суду пояснив, що 02.03.2018 по закінченню робочого дня перебував у адміністративному корпусі ДП «Дрогобицький лісгосп» на вул. Стрийська, 29 в м. Дрогобичі Львівської області. Цього ж дня приблизно о 17.10 год. до нього підійшов директор ДП «Дрогобицький лісгосп» - ОСОБА_15 та сказав, що на вулиці, неподалік лісгоспу, відбувається бійка, і що там є ОСОБА_5 і попросив, щоб він вийшов з ним на вулицю. Там побачив ОСОБА_5 , який тримав у руці металеву арматуру, яку, як він сказав, забрав у нападника, емоційно розповідав, що на нього напали два чоловіка, побили металевими арматурами і хотіли вбити. Повідомив, що один з нападників втік, а другого, яким є ОСОБА_3 , за допомоги випадкового перехожого, вдалось затримати на місці події. Біля ОСОБА_5 на той час знаходились два невідомих йому чоловіки. На одного з них ОСОБА_5 показав, що саме цей чоловік бив його по нозі металевим прутом. В той час інший невідомий наніс удар рукою ОСОБА_3 в ділянку голови, а ОСОБА_5 - наніс йому один удар металевим прутом по нозі, на що ОСОБА_15 сказав, що самосуду бути не може і стримував їх, попросив його, щоб він сказав секретарю ОСОБА_18 терміново викликати поліцію, що він і зробив. Через деякий час на місце події приїхав автомобіль поліції, в якому були двоє працівників поліції, які забрали ОСОБА_3 і ОСОБА_5 і поїхали з місця події. Він особисто там знаходився близько 10-15 хвилин;
-показаннями свідка ОСОБА_20 , який показав, що в один із днів навесні 2018 року, точної дати не пригадує, знаходився у себе вдома, переглядав відзняті відеоматеріали. На вулиці почув постріли, подумав, що це петарди, виглянув у вікно, і, побачив сутичку між ОСОБА_5 та невідомими, почав знімати. Обставин не пригадує, оскільки вся увага була прикута до зйомки, яка тривала до 15 хвилин. Потім із відзнятого відеоматеріалу зробив нарізку, відформатував відеозапис і виклав його у мережу "Фейсбук". Вказав, що відеозапису від початку події у нього немає, оскільки почав знімати з того моменту, з якого почув крик ОСОБА_5 про допомогу. Добровільно надав працівникам поліції відформатований відеозапис події;
-показаннями свідка ОСОБА_21 , який показав, що 02.03.2018 в після обідній період часу приблизно о 17 годині йому на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_5 , який сказав, що виходить з лісгоспу та йде на маршрутку, щоб поїхати додому, раптово попросив його почекати кілька секунд. В цей час почув у трубку голос невідомого чоловіка, який сказав, " ОСОБА_12 ?", ОСОБА_5 відповів «так, ОСОБА_12 ». Відразу після цього почув шум, крик ОСОБА_5 та незрозумілі звуки. Після декількох секунд мобільний телефон ОСОБА_5 вимкнувся. Він дзвонив йому після цього декілька разів, однак той не відповідав. Ввечері йому зателефонував ОСОБА_5 і повідомив, що двоє невідомих йому осіб напали на нього, маючи при собі металеві арматури, намагались вдарити його арматурами по голові, наносили удари в ділянку обох ніг. Причини нападу ОСОБА_5 пов`язував із його діяльністю по викриттю та припиненню самовільної рубки лісів. На наступний день разом із ОСОБА_22 відвідував ОСОБА_5 в лікарні, той був на милицях, самостійно не міг пересуватись;
-показаннями свідка ОСОБА_22 , який суду пояснив, що через соціальні мережі побачив відеозапис сутички за участі ОСОБА_5 та невідомих йому осіб. На наступний день від своїх колег-лісників дізнався про побиття двома невідомими ОСОБА_23 , який перебував поблизу Дрогобицького лісництва, що на вул. Стрийська в м. Дрогобичі. Провідував ОСОБА_5 у лікарні разом з ОСОБА_21 , заходив у палату до ОСОБА_3 той лежав на ліжку, біля нього було двоє його товаришів, був спокійним, не виловлював жодних скарг про те, що саме він зазнав нападу. Обіцяв розповісти причини нападу та побиття ОСОБА_5 , який в цей день пересувався на милицях;
-показаннями свідка ОСОБА_24 , який суду пояснив, що 02.03.2018 приблизно у вечірній час, переглядаючи соціальну мережу Фейсбук в групі «Дрогобиччина на трибуні», побачив публікацію ОСОБА_25 , на якій було зафіксовано факт затримання ОСОБА_5 нападника. На цьому відео ОСОБА_5 неодноразово вказував, що на нього напали двоє осіб і завдавали йому удари арматурами. Враховуючи, що він тривалий час займається журналістською діяльністю, особисто знайомий із потерпілим, вирішив відзняти репортаж і отримати особисті коментарі у ОСОБА_5 про подію. Зателефонував останньому, дізнався, що той перебуває у Дрогобицькій міській лікарні і домовився про зустріч. Прибувши разом з оператором та водієм до вищевказаного медичного закладу, на приймальному покої Дрогобицької МЛ № 1 зустрів ОСОБА_5 , отримав згоду у нього на зйомку інтерв`ю та провів відеозапис. Відео інтерв`ю записувалось за допомогою фотокамери на флеш носій. Після монтування даного відео наступного дня воно було опубліковано на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в мережі «youtube». В подальшому даний відеосюжет був перекопійований на CD-диск. З даного відео та зі слів ОСОБА_5 йому стало відомо, що 02.03.2018 близько 17 години біля Дрогобицького лісгоспу на ОСОБА_5 був здійснений напад двома особами, які завдали йому тілесних ушкоджень. З метою самозахисту ОСОБА_26 використав особисту зброю пістолет. Одного з нападників вдалось затримати, а інший втік. Бачив травму ноги у ОСОБА_5 , вважає, що той розповідає правду щодо обставин побиття, оскільки, через свою професійну діяльність, знає ОСОБА_5 як небайдужу, відповідальну та професійну людину;
-показаннями свідка ОСОБА_7 , який пояснив, що 02.03.2018 приблизно о 16 годині 40 хвилин він повертався до себе додому, йдучи вул. Стрийська та зайшов у провулок з-за будинком АДРЕСА_4 . Потім він піднявся по сходах та йшов повз під`їзди будинку АДРЕСА_5 . Пройшовши під`їзд № 1 та йдучи по сходам, які ведуть до будинку АДРЕСА_6 , та з яких зрозумів, що там щось сталось і хтось потребує допомоги. В цей момент побачив на землі лежачого ОСОБА_5 , який кликав на допомогу, і як йому на зустріч повз під`їзди будинку АДРЕСА_2 бігли двоє невідомих йому осіб чоловічої статі. Вони були одягнені в однотипний одяг темного кольору балонові куртки з капюшонами, які були одягнені на головах. Ці особи були приблизно однакового зросту і кожен з них тримав в руках металеві прути, як йому тепер стало відомо один з них - обвинувачений ОСОБА_3 . Один з нападників пробіг повз нього, а ОСОБА_3 , зрівнявшись з ним, наказав йому "не лізь, дай пройти", вдарив його по нозі металевим прутом, на що він зробив йому підніжку, від якої ОСОБА_3 впав на землю і він зміг затримати його. В цей час до них дошкутильгав потерпілий, казав, що його намагались побити. ОСОБА_3 намагався піднятись з-землі, чинив опір, він пробував заламувати йому руку, однак йому це не вдавалось, а тому він наніс декілька ударів ОСОБА_3 . Зі свого мобільного телефону передзвонив в поліцію та повідомив про даний факт. На місце події також прийшли 2 працівники Дрогобицького лісгоспу, один з яких заспокоював їх, просив дочекатись поліції. Не заперечив, що чув постріл, можливо і два, які були здійсненні в той момент, коли двоє нападників бігли йому на зустріч повз під`їзди будинку АДРЕСА_2 , однак він не бачив хто саме здійснив ці постріли. Проте, за мить побачив ОСОБА_23 , який шкутильгав за нападниками і в його правій чи лівій руці був пістолет;
-показаннями свідка ОСОБА_27 , який суду пояснив, що наприкінці лютого 2018 року він поступив у Дрогобицьку міську лікарню, де перебував на стаціонарному лікуванні до середини березня 2018 року. За цей період він знаходився у палаті № 16, яка налічувала декілька місць. В один із днів, у вечірній час до його палати поступив невідомий йому на той час ОСОБА_3 з вогнепальним пораненням ноги. З ними в палаті був ще один хворий, вони познайомились, проте про обставини отримання ОСОБА_3 травми не говорили. Вказав, що в палату заходив потерпілий, питав, чого ОСОБА_3 його побив, що він йому зробив і хто його попросив це зробити, на що ОСОБА_3 відповів, що його ніхто про це не просив, а потім сказав, що все розповість на наступний день, однак, як йому відомо, нічого так і не розповів. Зазначив, що коли до ОСОБА_3 приходили відвідувачі, вони пошепки розмовляли і він чув, як говорили про те, що треба було ОСОБА_5 добре побити, покалічити, що можливо тепер будуть мати з цим проблеми;
-показаннями свідка ОСОБА_28 , який пояснив суду, що 02.03.2018 знаходився на чергуванні у СРПП №3 Дрогобицького ВП. Приблизно о 16 годині 40 хвилин поступило повідомлення від оперативного чергового Дрогобицького ВП про те, що в дворі будинку № 25 по вул. Стрийська в м. Дрогобичі відбувається бійка. За декілька хвилин він спільно з інспектором поліції ОСОБА_29 , прибув на місце події, де біля смітників, неподалік заїзду до ДП «Дрогобицького лісгоспу» знаходились, четверо осіб, серед яких були, зокрема, ОСОБА_5 , 2 працівники лісгоспу та ще один невідомий йому чоловік, як тепер знає ОСОБА_3 , з його обличчя і з ноги текла кров. ОСОБА_5 розповідав, що ОСОБА_3 з іншим невідомим, якому вдалось втекти, на нього напали, нанесли йому удари по ногах арматурою, яку мали з собою, піднімав штанину, показував місце нанесення удару, де було видно почервоніння. Також розповів, що він здійснив постріл вгору і ці двоє нападників почали втікати повз будинок АДРЕСА_2 . Один з них втік, а ОСОБА_3 затримав перехожий. Ними було запропоновано викликати карету швидкої медичної допомоги, однак учасники події відмовилися, а тому вони, встановивши їхні особи (зі слів), запропонували їм проїхати з ними в чергову частину поліції і передали слідчо-оперативній групі. Чоловіка, який зі слів ОСОБА_5 затримав ОСОБА_3 , на місці події в час їхнього приїзду не було;
-аналогічними показаннями свідка ОСОБА_29 ;
-даними рапорту чергового Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області від 02.03.2018 року про те, що 02.03.2018 року близько 16.30 год. на вул. Стрийська, 25 в м. Дрогобичі Львівської області, неподалік ДП "Дрогобицький лісгосп", двоє невідомих осіб з металевими прутами в руках нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_5 , який, з метою самозахисту, застосував спецзасіб ПМР серія ХКСП №9019, дозвіл № НОМЕР_1 від 05.12.2011, дійсний до 05.12.2020 року, поранив у праву ногу одного з нападників, а інший втік у невідомому напрямку. Пораненого нападника та ОСОБА_5 доставлено у ВП (том 2 а.с. 169-171);
-даними рапорту чергового Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області від 02.03.2018 року про те, що 02.03.2018 року о 22.41 год. у ВП звернувся черговий лікар ДМЛ №1, який повідомив про звернення ОСОБА_5 на приймальний покій з тупою травмою правого бедра (том 2 а.с. 171);
-даними рапорту чергового Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області від 02.03.2018 року про те, що 02.03.2018 року на службу 102 о 16.40 год. поступило повідомлення про бійку між трьома невідомими, які стріляють за адресою вул. Стрийська, 25 в м. Дрогобичі (том 2 а.с. 173-175);
-даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.03.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_5 вказував про те, що 02.03.2018 року приблизно о 16.30 год., в той час коли він повертався з роботи додому, та знаходився біля будинку №27 на вул. Стрийська в м. Дрогобичі, двоє невідомих йому осіб чоловічої статі із закритими обличчями, кожен з яких мав у руках арматуру, з невідомих йому причин, підійшли до нього, запитавши чи його звати " ОСОБА_12 ", на що він відповів, що так, його звати " ОСОБА_12 ", і після цього безпричинно почали завдавати йому ударів арматурами по різних ділянках тіла, заподіявши тілесні ушкодження (том 2 а.с. 176-177);
-даними протоколу огляду місця події з фотознімками до нього від 03.03.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_5 у приміщенні службового кабінету №6 СВ Дрогобицького ВП добровільно видав пістолет "Макарова" з відстрілом на резинові кулі серія ХКСП №9019 калібру 9 мм, в патроннику міститься 1 патрон, в магазині 5 патронів, також видав металевий прут довжиною 65 см діаметром 2см (том 2 а.с. 182-187);
-даними протоколу огляду речей від 03.03.2018 року, постановою про визнання речовими доказами від 03.03.2018 року та ухвалою слідчого судді від 07.03.2018 року, відповідно до яких оглянуто вилучені у ОСОБА_5 пістолет "Макарова" та металевий прут, визнано їх речовими доказами та накладено на них арешт (том 2 а.с. 188-192);
-даними протоколу огляду місця події від 03.03.2018 року з фотознімками до нього, протоколу огляду речей від 03.03.2018 року, постановою про визнання речовими доказами від 03.03.2018 року та ухвалою слідчого судді від 07.03.2018 року, відповідно до яких ОСОБА_3 в приміщенні травматологічного відділення Дрогобицької МЛ №1 на вул. Шептицького в м. Дрогобичі, біля палати №16 видав одяг, в якій він був одягнутий 02.03.2018 року, а саме: підштаники чорного кольору, штани синього кольору, светр чорного кольору із білими полосами на рукавах та комірі, шапка чорного кольору з написом «GUNNER» та куртка чорного кольору (балонова) з капюшоном. Зауважень з боку ОСОБА_3 при проведенні вилучення його речей не було. Вказані речі оглянуто, визнано речовим доказом та накладено на них арешт (том 2 а.с. 193-207);
-даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 03.03.2019 року з фотознімками до нього, відповідно до якого ОСОБА_5 серед пред`явлених йому для впізнання осіб, вказав на особу під №3 ОСОБА_3 , яку впізнає по статурі, ознаками обличчя та зросту і яка безпричинно заподіяла йому 02.03.2018 року тілесні ушкодження (том 2 а.с. 208-211);
-даними протоколу огляду місця події від 03.03.2018 року з фотознімками до нього, відповідно до якого оглянуто прибудинкові території будинків АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 , де виявлено сліди протоптаного снігу, сліди низу взуття, слідів бурого кольору та гільз не виявлено (том 2 а.с. 212-228);
-даними протоколу огляду документів від 03.03.2018 року з СD-диском до нього, постановою про визнання речовим доказом від 03.03.2018 року, відповідно до яких оглянуто вказаний диск, який добровільно наданий ОСОБА_20 і містить відтворення події від моменту затримання ОСОБА_5 та ОСОБА_7 обвинуваченого ОСОБА_3 , який, з їхніх пояснень невідомій жінці, разом з іншою особою напав на ОСОБА_5 та арматурами, які мали у руках, заподіяв останньому тілесні ушкодження. На місце події прийшли свідок ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , намагались заспокоїти ОСОБА_5 та ОСОБА_30 , щоб ті не наносили ударів ОСОБА_31 , ОСОБА_5 намагався з`ясувати причину нападу на нього. Вказаний СD-диск визнано речовим доказом та досліджено (відтворено) в ході судового розгляду (том 2 а.с. 229-235);
-даними протоколу огляду місця події від 05.03.2018 року та постановою про визнання речових доказів від 05.03.2018 року, відповідно до яких в приміщенні перев`язочної травматологічного відділення ДМЛ №1 на вул. Шептицького, 9 в м. Дрогобичі, з ноги ОСОБА_3 виявлено та вилучено кульку чорного кольору, яка має ознаки пошкодження, діаметром 9 мм, яку поміщено в сірниковий коробок та опечатано в полімерний пакет. Зауважень з боку ОСОБА_3 при проведенні вилучення не було. Вказану кульку визнано речовим доказом та залишено при матеріалах кримінального провадження (том 2 а.с. 236-238);
-даними висновку хімічної експертизи №3/257 від 02.04.2018 року (п. п. 5, 9, 12), згідно якого наявність в каналі ствола наданого на дослідження пістолета незгорівших частинок одноосновного бездимного пороху вказує на те, що з даного пістолета проводився постріл після останньої чистки. Надані п`ять патронів можна вважати спорядженими одноосновним бездимним порохом. На одязі ОСОБА_3 , а саме двох штанах, двох кофтах, шапці та куртці, слідів продукту пострілу не виявлено (том 3 а.с. 2-10);
-даними висновку балістичної експертизи (продуктів вибуху та пострілу, судово-балістичної) №5-99 від 11.04.2018 року (п. п. 1, 3, 4, 8, 10), відповідно до якого пістолет "ПМР" серійний номер ХК СП 9019, добровільно виданий ОСОБА_5 , є гладкоствольною вогнепальною зброєю пристроєм "ПМР", виробництва ТОВ "СОБР" м. Харків, Україна, що призначений для стрільби (відстрілу) патронів, споряджених екластичними снарядами травматичної (несмертельної) дії, що відноситься до травматичної зброї самозахисту з вогнепальним принципом метання снаряда. Пістолет справний та придатний до стрільби, виготовлений промисловим способом. Проведення пострілу без натискання на спусковий гачок із пістолета неможливо. Слідів переробки пістолета, з метою зміни конструкції та призначення, не виявлено. П`ять патронів із маркуванням "СОВА П 9 мм", відносяться до категорії боєприпасів, придатні до стрільби. Один патрон з маркуванням "S&В 9 mm Р.А. Blanc" відноситься до категорії боєприпасів, придатний до проведення пострілу. Еластична гумова куля чорного кольору являється складовою частиною патрона кал. 9 мм Р.А. (том 3 а.с. 11-22);
-довідкою №533 від 23.04.2018 року про те, що ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП "Дрогобицька міська лікарня №1" Дрогобицької міської ради з 02 по 20 березня 2018 року, вартість лікування 4942 грн. (том 3 а.с. 23);
-даними висновку експерта №179, складеного 19.04.2018 року експертом Дрогобицького районного відділення судово-медичної експертизи КЗ ЛОР ЛОБСМЕ ОСОБА_32 , відповідно до якого за показаннями потерпілого ОСОБА_5 за участю статиста механізмами нанесення тілесних ушкоджень під час проведення слідчого експерименту , враховуючи характер та локалізації допускається можливість виникнення у ОСОБА_5 синців на задній поверхні середньої третини правого стегна, на зовнішньо-бічній поверхні лівого стегна в середній третині з переходом на задню поверхню, на внутрішньо-бічній поверхні верхньої третини лівої гомілки та на внутрішньо-бічній поверхні нижньої третини правого стегна та інтрафасціальної гематоми латеральної головки чотирьохголового м"язу справа під дією (удар) твердого (ими) тупого (ими) предмета(ми) із обмеженою подовженою поверхнею з достатньою для виникнення таких ушкоджень силою, а саме внаслідок ударів металевим (и) прутом (ами) (арматурою) (том 3 а.с. 26-27);
-даними висновків експерта №132 від 16.03.2018 року та №197 від 04.05.2018 року, складених експертом Дрогобицького районного відділення судово-медичної експертизи КЗ ЛОР ЛОБСМЕ ОСОБА_32 , відповідно до яких у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців на зовнішньо-бічній поверхні середньої третини правого стегна, на зовнішньо-бічній поверхні лівого стегна в середній третині з переходом на задню поверхню, на внутрішньо-бічній поверхні верхньої третини лівої гомілки та на внутрішньо-бічній поверхні нижньої третини правого стегна. За даними медичної документації: інтрафасціальна гематома латеральної головки чотирьохголового м"язу справа, підфасціальна гематома середньої-нижньої третини правого стегна. Тілесні ушкодження у вигляді синців та гематом могли виникнути в термін близько 4-7 днів до моменту первинного огляду 05.03.2018 року, зокрема, могли виникнути 02.03.2018 року незадовго до госпіталізації в ДМЛ №1 під дією (удар) твердого (их) тупого (их) предмета(ів) з обмеженою подовженою поверхнею, якими могли бути металеві прути. Ушкодження у вигляді синців інтрафасціальної гематоми латеральної головки чотирьохголового м"язу справа відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Ушкодження у вигляді підфасціальної гематоми середньої-нижньої третини правого стегна по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликало короткочасний розлад здоров`я (згідно записів медичної документації з 02 по 20 та з 21 по 29 березня 2018 року (том 2 а.с. 178-179, том 3 а.с. 28-29);
-даними протоколу огляду документів від 27.04.2018 року, постановою про визнання речових доказів від 27.04.2018 року та СD-диском до них, який досліджено в судовому засіданні, відповідно до яких оглянуто вказаний диск, який добровільно наданий ОСОБА_24 і містить відеозапис інтерв`ю з ОСОБА_5 , який розповідає про обставини події, що відбувались 02.03.2018 приблизно о 16 годині 30 хвилин біля адміністративного корпусу ДП «Дрогобицький лісгосп». Зокрема ОСОБА_5 розповів, як двоє невідомих йому осіб, за допомогою металевих арматур, наносили йому удари по ногам, а також намагались вдарити арматурами по голові. Змушений був захищатись та вийняв з кобури пістолет, на носіння якого є відповідний дозвіл. Нападники почали втікати. Один із них втік, а іншого вдалось затримати за допомоги випадкового перехожого. Вказаний СD-диск визнано речовим доказом та досліджено (відтворено) в ході судового розгляду (том 3 а.с. 30-33);
-постановою про передачу речових доказів на зберігання від 03.05.2018 року, відповідно до якої металевий прут довжиною 65 см, діаметром 2 мм,, пістолет Макарова з кобурою, один патрон та 5 стрілених гільз, одна еластична полімерна куля, передано на зберігання в камеру схову Дрогобицького ВП (том 3 а.с. 34).
-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 16.04.2019 року та СD-диском до нього, за участю ОСОБА_5 , відповідно до якого потерпілий розказав та на місці події показав обставини вчинення на нього нападу двома невідомими особами, в т.ч. як йому стало відомо ОСОБА_33 , нанесення нападниками йому тілесних ушкоджень металевими прутами, показав на статистах механізм нанесення таких ушкоджень, та відтворив обставини затримання ОСОБА_3 , в якого намагався з`ясувати причини нападу на нього та пов`язував такі із здійсненням ним громадської діяльності по виявленню незаконної вирубки лісів, вказавши, що нападники перепитали його ім`я і лише впевнившись в його особі, почали наносити йому удари. Вказаний СD-диск досліджено (відтворено) в ході судового розгляду (том 3 а.с. 42-46);
-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 16.04.2019 року та СD-диском до нього, за участю ОСОБА_7 , відповідно до якого останній розказав та на місці події показав обставини затримання ОСОБА_3 , який намагався втекти, проте, одному з нападників це вдалося і він не зміг його затримати. Вказував про те, що з пояснень ОСОБА_5 , який шкутильгав, жалівся на болі в нозі, дізнався, про його побиття невідомими. Вказаний СD-диск досліджено (відтворено) в ході судового розгляду (том 3 а.с. 47-51);
-даними висновку судово-медичної експертизи №96/2018-мк від 17.05.2018 року, відповідно до якого на одязі ОСОБА_3 було виявлено: на передній половині штанів справа у верхній частині одне наскрізне пошкодження, на передній половинці штанів зліва в нижній частині одне наскрізне пошкодження, на передній половинці підштаників справа у верхній частині одне наскрізне пошкодження, на передній половинці підштаників зліва в нижній частині одне наскрізне пошкодження, які мають ознаки вхідних вогнепальних, які заподіяні ранячими снарядами, ймовірно еластичними кулями. Пошкоджень, які б свідчили про боротьбу підозрюваного ОСОБА_3 з ОСОБА_5 на одязі виявлено не було. Пошкодження співпадають за кількістю та місцезнаходженням з ушкодженнями, виявленими на тілі (том 3 а.с. 75-80).
Суд не приймає до уваги доводи обвинуваченого що він не вчиняв жодних хуліганських дій, не здійснював нападу на потерпілого, не наносив йому жодних ударів, не мав металевого пруту з собою, а сам став жертвою нападу з боку ОСОБА_5 , оскільки такі є суперечливими та спростовані судом.
Зазначені вище доводи обвинуваченого ОСОБА_3 про свою невинуватість суд розцінює як спроби і намагання подати розвиток подій у своїй інтерпретації, у вигідному для себе світлі, перенести тягар відповідальності на інших осіб і тим самим применшити особисту роль у вчиненні інкримінованого йому діяння і настанні злочинних наслідків, виходячи з наступного.
Так, згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22 грудня 2006 року "Про судову практику у справах про хуліганство" суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій.
Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
З об`єктивної сторони хуліганство є суспільно небезпечною дією, що грубо порушує громадський порядок. Такими закон визнає тільки ті дії, які спричинили істотної шкоди особистим інтересам і відрізнялись особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.
Під особливою зухвалістю розуміють нахабне поводження, поєднане з побоями та іншим насильством, яке спричинило тілесні ушкодження, чи знущанням над потерпілим, знищення або пошкодження майна, порушення спокою громадян, тощо. Винятковий цинізм - це демонстративна зневага щодо норм моральності.
Той факт, що саме ОСОБА_3 , спільно з іншою особою, вчинив хуліганські дії щодо потерпілого, маючи при собі металеві арматури, стверджується показаннями потерпілого ОСОБА_5 , які є логічними та послідовними, як під час проведення за його участі слідчих дій, результати яких відображено в протоколах, які досліджено судом та описано вище, так і в судовому засіданні. Поряд з цим, вказані показання потерпілого повністю співпадають з показаннями допитаних в судовому засіданні свідків.
Свідок ОСОБА_7 пояснив, що почувши крик про допомогу від ОСОБА_5 , який лежав на землі, побачив двох осіб, які мали арматури, втікали. Один з них ОСОБА_3 наказував йому, щоб він не втручався, щоб дав йому можливість втекти, після чого сам зазнав нападу з боку ОСОБА_14 , отримавши удар арматурою по нозі. ОСОБА_5 кульгав, жалівся на болі в нозі, вказував, що вимушений був стріляти.
Свідки ОСОБА_34 , ОСОБА_19 , ОСОБА_7 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 вказували про те, що саме ОСОБА_5 розповідав про напад на нього, його побиття невідомими арматурою, бачили як шкутильгав, жалівся на болі в нозі. ОСОБА_3 про вчинення щодо нього нападу ОСОБА_5 не вказував, що спростовує доводи захисту про те, що ніхто з потерпілих не бачив тіесних ушкоджень у ОСОБА_5 .
Свідок ОСОБА_21 вказував, що розмовляючи по телефону з ОСОБА_5 , почув як до нього хтось спитав " ОСОБА_12 ?", на що потерпілий відповів, що "так, ОСОБА_12 ", після чого почувся шум, крик, і зв`язок обірвався. Вказані покази спростовують доводи обвинуваченого, що ініціатором конфлікту був ОСОБА_5 .
Крім цього, свідок ОСОБА_35 вказував, що жодних скарг з боку ОСОБА_3 про напад на нього, в час коли вони обоє лежали в одній палаті, не висловлював. В той час, ОСОБА_5 заходив до них у палату і намагався з`ясувати у ОСОБА_3 причини нападу на нього, на що ОСОБА_3 обіцяв розповісти на наступний день. Зазначені показання спростовують доводи ОСОБА_3 , що він зазнав нападу з боку ОСОБА_5 .
Будь-яких даних, які б вказували на те, що потерпілий ОСОБА_5 та вказані вище свідки ОСОБА_34 , ОСОБА_19 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_21 та ОСОБА_35 дають такі показання з метою оговорити ОСОБА_3 останнім не наведено та в судовому засіданні не встановлено.
Посилання сторони захисту на те, що показання свідка ОСОБА_35 слід визнати недопустимим доказом, оскільки такі отриманні від свідка, який в подальшому був визнаний обвинуваченим (том 3 а.с. 73), є неспроможними, позаяк ОСОБА_35 в даному кримінальному провадженні виступає як свідок і обвинуваченим в рамках даного провадження не визнавався.
Посилання сторони захисту, про те, що показання свідка ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_5 під час проведення з їхньою участю слідчих експериментів, відеозаписи яких оглянуті судом, не співпадають з їхніми вільними показаннями, даними в судовому засіданні, є надуманими, оскільки такі є послідовними, правдивими і та відтворюють реальні події, що мали місце 02.03.2018 року.
Деякі розбіжності, зокрема, щодо викладення потерпілим та свідком ОСОБА_7 характеру розвитку подій та послідовності їхніх дій, зумовлені особистим сприйняттям кожним із них тих моментів, які вони спостерігали.
Доводи сторони захисту про те, що усі зібрані органом досудового розслідування докази слід визнати недопустими через те, що обвинувальний акт було складено 05.05.2018 року (том 1 а.с. 2-4), а матеріали кримінального провадження були відкриті стороні захисту та обвинуваченому значно пізніше, не заслуговують на увагу. Так, про відкриття матеріалів кримінального провадження у відповідності до вимог ст. 290 КПК України, було повідомлено сторону захисту та обвинуваченого ОСОБА_3 04.05.2018 року, тобто до моменту складення та затвердження 05.05.2018 року обвинувального акту, що стверджується наданими (як стороною обвинувачення, так і стороною захисту) повідомленнями про завершення досудового розслідування (том 3 а.с. 145-169). Цими повідомленнями було встановлено зазначеним учасникам кримінального провадження час для ознайомлення з такими матеріалами і лише після завершення ознайомлення з матеріалами провадження (про що свідчать протоколи про надання доступу до матеріалів кримінального провадження, том 3 а.с. 118-144), обвинувальний акт було скеровано до суду (том 1 а.с. 1).
Доводи сторони захисту про те, що слідчий не вправі був складати, а прокурор затверджувати, обвинувальний акт до моменту відкриття їм матеріалів кримінального провадження, є надуманими, оскільки приписи ст. ст. 290, 291 КПК України не містять заборони і не встановлюють послідовності складення та затвердження обвинувального акту до чи після відкриття сторонам матеріалів кримінального провадження, а лише зазначають, що визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, прокурор або слідчий за його долученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.
За наведених вище підстав, неспроможними є і доводи сторони захисту про нібито фальсифікацію матеріалів справи через наявність відомостей про вчинені дії в реєстрі матеріалів кримінального провадження після складення обвинувального акту, оскільки, як вказано вище, приписи ст. ст. 290, 291 КПК України не містять послідовності складення такого реєстру, а лише встановлюють обов`язок доручення такого (реєстру) як додатку до обвинувального акту, який надсилається на розгляд суду.
Посилання сторони захисту на те, що слідчим безпідставно не було вилучено рукавиць у ОСОБА_3 при проведенні вилучення у нього його одягу, на яких могли би містись сліди від металевої арматури, якщо би ОСОБА_3 тримав її у руках, не заслуговує на увагу, оскільки про проведенні слідчим вказаної слідчої дії (том 2 а.с. 193-202) ОСОБА_3 не висловлював жодних зауважень і видав той одяг, в який він був одягнутий 02.03.2018 року.
Крім цього, при відкритті матеріалів кримінального провадження стороною захисту не було заявлено про наявність у них речей - рукавиць, які можуть ними бути використані як доказ, а лише було зроблено відмітку про намір відкрити стороні обвинувачення матеріали, зібрані стороною захисту 16-17 травня 2018 року, однак такі стороні обвинувачення надані не були.
Відповідно до вимог ч. 12 ст. 290 КПК України, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них як докази.
Інших доводів, передбачених у ст. 87 КПК України, для визнання зібраних органом досудового розслідування доказів, недопустимими стороною захисту не наведено і таких в судовому засіданні не встановлено.
Отже, як встановлено судом, ОСОБА_3 в денний період доби, в громадському місці біля багатоквартирних будинків №23, 25, АДРЕСА_2 , біля дитячих майданчиків, а також біля державної установи ДП "Дрогобицьке лісове господарство" безпричинно, разом із невстановленою особою, із застосуванням арматури, яку мали із собою, вчинили напад на потерпілого ОСОБА_5 , наносили йому ударів металевими арматурами. Вказане не залишилось поза увагою мешканців даних будинків, які неодноразово здійснювали виклики поліцію (рапорти оперативного чергового від 02.03.2018 року, том 2 а.с. 169-175), що вказує на те, що їхній спокій було порушено внаслідок протиправних дій обвинуваченого.
При цьому, як пояснював ОСОБА_3 , умислу заподіювати потерпілому тілесних ушкоджень у нього не було, а відтак, на переконання суду, такі ним нанесено безпричинно, його дії були поєднані з очевидним для нього грубим порушенням громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, загальноприйнятих норм моралі, оскільки поблизу багатоквартирні жилі будинки, дитячий майданчик, державні установи, потерпілий повертався з роботи, був одягнутий у мисливську форму, проте це не зупинило його нападників.
Дії ОСОБА_3 спричинили істотної шкоди особистим інтересам потерпілого ОСОБА_5 і відрізнялись особливою зухвалістю ОСОБА_3 нахабно поводився, розуміючи свою перевагу над потерпілим, який був один, а ОСОБА_3 мав невстановленого спільника, обоє мали при собі металеву арматуру, якою наносили побої потерпілому, що спричинило йому тілесні ушкодження потерпілому та порушило спокій громадян.
Крім цього, ОСОБА_3 , демонстративно зневажив і свідка ОСОБА_7 , якому наказував надати йому можливість втекти, не втручатись у конфлікт, завдав безпричинно удару по нозі металевою арматурою.
В той же час, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні доводи потерпілого про те, що напад на нього пов`язаний з його діяльністю по виявленню самовільної рубки лісів, а такий напад ОСОБА_3 , як встановлено судом, здійснено безпричинно, саме з хуліганських спонукань.
Слід зазначити, що диспозиція ч. 4 ст. 296 КК України передбачає відповідальність за вчинення хуліганства із застосування вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
У той же час предметами, спеціально пристосованими або заздалегідь заготовленими для нанесення тілесних ушкоджень, є будь-які речі, що не належать до зброї, які видозмінені чи спеціально знаходилися у винного з метою завдання тілесних ушкоджень під час хуліганства (металевий прут, камінь, розбита пляшка тощо).
В даному випадку, як встановлено судом, обвинувачений ОСОБА_3 , здійснюючи напад на потерпілого ОСОБА_5 , мав при собі під курткою металевий прут, який використав для нанесення тілесних ушкоджень і саме цим прутом отримані потерпілим тілесні ушкодження були нанесені, що підтверджується висновком експерта №179 від 19.04.2018 року та не спростовано стороною захисту.
Таким чином, дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд доходить висновку, що сукупністю даних досудового та судового слідства, котрі співпадають між собою та об`єктивно доповнюють одні одних, стверджено винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину поза будь-яким розумним сумнівом.
Його дії вірно кваліфіковано за ч. 4 ст. 296 КК України, оскільки він, групою осіб із невстановленою особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, із застосуванням предмету заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів. Наведені вище докази винності обвинуваченого у своїй сукупності є логічними і послідовними та відтворюють реальні події, що мали місце між ним та потерпілим.
При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.
Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК) також наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція, як вказано вище, за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Разом з тим, згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 (зі змінами), призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Отже, обставин, передбачених ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання, а також обставин, передбачених у ст. 67 КК України, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , - не встановлено.
При обранні виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких, обставини та характер його вчинення, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, своєї вини не визнав, не розкаявся у вчиненому, до арешту не працював, переховувався від суду, за що був оголошений у розшук.
Враховуючи вищенаведене, особу ОСОБА_3 , задовільний стан його здоров`я, його молодий вік, посередню характеристику за місцем проживання, думку потерпілого, який просить суворо його покарати, суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_3 можливе лише при застосуванні покарання у виді позбавлення волі, яке є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Разом з тим, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 засуджується до покарання у виді позбавлення волі, обраний йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили тримання під вартою необхідно залишити без змін, зарахувавши у строк відбуття покарання весь строк його перебування під вартою, початок якого слід рахувати з часу його затримання, тобто з 26.12.2018 року.
З речовими доказами необхідно поступити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України та стягнути з обвинуваченого в дохід держави витрати за проведення експертиз, скасувавши вжиті заходи по забезпеченню даного кримінального провадження.
Що стосується вирішення цивільного позову, суд виходить з наступного.
Так, прокурором Дрогобицької місцевої прокуратури, під час знаходження кримінального провадження відносно ОСОБА_3 на розгляді суду (головуючий суддя ОСОБА_36 , том 1 а.с. 117-120), було подано позовну заяву про відшкодування шкоди, завданої злочином. Проте, матеріали кримінального провадження не містять жодного рішення про прийняття такого цивільного позову до розгляду судом. Під час проведення підготовчого судового засідання даним складом суду, прокурором клопотання про прийняття вказаного цивільного позову заявлено не було, що унеможливлює розгляд такого в рамках даного кримінального провадження та не позбавляє прокурора права звернутися до суду з позовною заявою в порядку цивільного судочинства
Крім цього, потерпілим ОСОБА_5 було заявлено цивільний позов (том 1 а.с. а.с. 11-12), в якому він просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь 20800 грн. заподіяної йому злочинними діями останнього матеріальної шкоди та 25000 грн. моральної шкоди.
Вимогами ст. 128 КПК України визначено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема, до підозрюваного, обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Поряд з цим, відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 56 КПК України, потерпілий має право протягом кримінального провадження на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.
У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
В обґрунтування заявленого позову ОСОБА_5 посилається на те, що внаслідок злочинних дій обвинуваченого, які мали місце 02.03.2018 року йому було заподіяно матеріальної шкоди на суму 20800 грн. і така шкода полягає у понесених ним витратах на лікування. При цьому, жодних доказів понесення таких витрат потерпілим не подано
За таких обставин суд доходить висновку, що ОСОБА_5 не доведено належними та допустимими доказами заподіяння йому злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_3 матеріальної шкоди на суму 20800 грн., а відтак, в задоволенні позову в частині стягнення матеріальної шкоди необхідно відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Разом з тим, згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Як роз`яснено в п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в який матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Виходячи з наведеного, вимоги ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди та стягнення її з ОСОБА_3 суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, враховуючи, що сам факт безпричинного нападу в білий день, отримання тілесних ушкоджень, пов`язаний з цим душевний та фізичний біль, переживання через загрозу своєму життю, безперечно завдало значну моральну шкоду й спричинило моральні страждання потерпілому.
При цьому суд бере до уваги доводи потерпілого, що він звертався до фахівців за допомогою, лікувався, оскільки такі підтверджені належними та допустимими доказами (том 3 а.с. 36-40).
Суд не приймає до уваги доводи сторони захисту про те, що оскільки ОСОБА_5 не висловився у судових дебатах щодо необхідності задоволення його цивільного позову, оскільки потерпілий ОСОБА_5 у своїх вільних поясненнях, які він давав під час судового розгляду (том 2 а.с. 111-113) оголошував свій цивільний позов, давав пояснення з приводу завдання йому шкоди, підтримував такий позов. Поряд з цим, в судових дебатах потерпілий вказував про перенесені душевні переживання, страх за своє життя, фізичний біль та проходження лікування у зв`язку із отриманням внаслідок нападу з боку обвинуваченого тілесних ушкоджень, а відтак, підстав для не розгляду такого позову та його вирішення в рамках даного кримінального провадження не встановлено.
З огляду на вище вказане, виходячи із характеру вчиненого ОСОБА_3 діяння, конкретних обставин справи та із врахуванням засад розумності та справедливості, підлягає відшкодуванню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральна шкода у розмірі 20000 грн.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 296 КК України та обрати йому покарання - три роки шість місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з часу його затримання 26 грудня 2018 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 заподіяну йому моральну шкоду в сумі 20000 грн.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 в частині відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави витрати за проведення експертиз: №3/257 від 02.04.2018 року в сумі 1430 грн. та №5/99 від 11.04.2018 року в сумі 2288 грн. (том 3 а.с. 2, 12).

Речові докази:
-належні ОСОБА_3 - підштаники чорного кольору, штани синього кольору, светр чорного кольору із білими полосами на рукавах та комірі, шапка чорного кольору, куртка чорного кольору (балонова) з капюшоном, які зберігаються , - повернути ОСОБА_3 (том 2 а.с. 204-205);
-СD-диск із відеозаписом події, яка мала місце 02.03.2018 року, який наданий ОСОБА_37 , та зберігається при матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах провадження (том 2 а.с. 234);
-СD-диск із відеозаписом інтерв`ю за участі ОСОБА_5 , який наданий ОСОБА_24 , та зберігається при матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах провадження (том 3 а.с. 33);
-належний ОСОБА_5 пістолет Макарова з відстрілом на резинові кулі «ПМР 9мм с.н. ХК СП 9019 з кобурою, один патрон в демонтованому стані, 5 стрілених гільз, одна еластична полімерна куля, - які зберігаються у камері схову Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області, - повернути ОСОБА_5 (том 3 а.с. 34);
-кульку чорного кольору діаметром 9 мм, (том 2 а.с. 238), металевий прут (арматура) довжиною 65 см., діаметром 2 см., які зберігаються у камері схову Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області, - знищити (том 3 а.с. 34).
Скасувати заходи по забезпеченню даного кримінального провадження, а саме арешти, накладені на майно згідно ухвал слідчого судді від 07.03.2018 року (том 2 а.с. 191-192, 206-207).
Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_3 , - в той же термін з часу отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.
Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.
Суддя ОСОБА_1