Справа № 361/6846/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2433/2019 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника потерпілих ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 липня 2019 року,
В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000611 від 20 березня 2015 року по обвинуваченню ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, п. п. 3, 12 ч. 2 ст. 115, ст. 400 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 304, ч.3 ст. 146, п. п. 3, 12 ч.2 ст. 115 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 146, п. п. 3, 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, п. п. 3, 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України.

01 липня 2019 року під час судового засідання прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинувачених під вартою, яке обґрунтовувано тим, що продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, та тією обставиною, що ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 липня 2019 року клопотання прокурора задоволено, строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 . ОСОБА_13 продовжено кожному до 29 серпня 2019 року включно з утриманням їх у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить ухвалу скасувати та змінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою АДРЕСА_1 . В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у суду не було достатніх підстав для продовження строку тримання під вартою, оскільки доказів, які б свідчили про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, прокурором не надано, зокрема, за чотири роки розгляду справи в суді не надано доказів, які б свідчили про його спроби переховуватися від органів слідства чи суду, незаконного впливу на свідків чи спроб знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, до кримінальної відповідальності він раніше не притягувався, не має схильності до протиправної поведінки, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжується більше чотирьох років, а тому тяжкість вчиненого злочину не може використовуватися для продовження строку тримання під вартою, він також має тяжке захворювання органів зору, яке виникло та прогресує в період перебування в СІЗО, що може призвести до повної втрати зору, Вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде відповідати меті застосування запобіжних заходів.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати, змінити ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою АДРЕСА_2 . В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у суду не було достатніх підстав для продовження строку тримання під вартою, оскільки доказів, які б свідчили про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, за чотири роки розгляду справи в суді не надано.Також судом не взято до уваги, що ОСОБА_8 є громадянином України, має постійне місце проживання в м. Києві в квартирі, яка належить йому на праві приватної власності, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, має тісні соціальні зв`язки, родину, є особи, які готові поручитися за виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків перед судом, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, не має схильності до протиправної поведінки, крім того, тяжкість вчиненого злочину не може слугувати підставою для продовження строку тримання під вартою, що узгоджуються з позицією ЄСПЛ.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачених та його захисників, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши надані в копіях матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

У відповідності до положень ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу та,незалежно від наявності клопотань,суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

В обґрунтування ухвали суд зазначив, що термін запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених закінчується 27.07.2019 року,судовий розгляд даного провадження триває, тому,виходячи з необхідності уникнення ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України та які були встановлені судом під час застосування обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із ступеня тяжкості та інкримінованих їм злочинів, а також тієї обставини, що підстави для застосування обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали.

При цьому, суд дійшов висновку, що в ході розгляду даного клопотання прокурор довів, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, бо є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачені зможуть незаконно вплинути на двох свідків, які на теперішній час в суді ще не допитані, обґрунтовано підозрюються у вчиненні декількох злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, які мають високий ступінь суспільної небезпеки, за які вони можуть бути засудженими до 10 - 15 років позбавлення волі або до довічного ув`язнення, останні, за умови визнання їх винними, з метою уникнути покарання за вчинені злочини можуть переховуватися від суду; можуть незаконно впливати на свідків, які на теперішній час не допитані в судовому засіданні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, ним доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебувати на волі.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не домашній арешт, як просять апелянти, має забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Доводи апеляційних скарг про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не ґрунтуються на матеріалах справи.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За сукупності таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинувачених, які суд оцінює у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_14 та ОСОБА_15 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Крім того, колегія суддів враховує і наявність ухвали Київського апеляційного суду від 16.07.2019, якою було визнано законним судове рішення про продовження судом першої інстанції строку тримання під вартою ОСОБА_7 , а апеляційна скарга на ухвалу від 01.07.2019, подана в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 захисником ОСОБА_16 , була залишена без задоволення.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин ухвала є законною.

Керуючись ст.ст. 177-178, 199, 331,404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 липня 2019 року без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: