ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2383/19 Справа № 205/3313/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000876 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора області ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2019 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, освіта середня, неодруженого, дітей на утриманні не має, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2019 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді обмеження волі строком на два роки з позбавлення права керування транспортними засобами строком на три роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування основного покарання, встановивши йому іспитовий строк в два роки.
На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 1 144 (одну тисячу сто сорок чотири) гривні 00 копійок витрат на проведення судової автотехнічної експертизи № 5/10.1/295 від 24.04.2018 року.
Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог закону.
Цим вироком умисні дії обвинуваченого ОСОБА_8 судом кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, за ознаками порушення Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_9 , середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження.
За обставин встановлених судом та детально викладених у мотивувальній частині вироку, обвинувачений ОСОБА_8 13.03.2018 року близько 19.20 годин, не маючи посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії та достатніх навиків водіння, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-2109», д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , рухався в Новокодацькому (Ленінському) районі міста Дніпра по вулиці Набережній Заводській з боку вулиці Панаса Мирного в напрямку вулиці Павлова. Під час руху ОСОБА_8 , грубо порушуючи Правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожнім знаком 5.35.1 («пішохідний перехід») та дорожньою розміткою 1.14.1 («зебра»), розташованого в районі будинку № 78А, перед яким зупинилися транспортні засоби в сусідніх смугах ліворуч, не переконався у відсутності на пішохідному переході пішоходів, а саме, пішохода ОСОБА_9 , який перетинав проїзну частину зліва на право за напрямком руху автомобіля, заходів до зменшення швидкості, а в разі потреби зупинки для надання йому дороги, не прийняв і, продовжуючи рух, скоїв на нього наїзд.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді тупої травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани в лівій скронево-тім`яній області, саден правої половини обличчя, травми правої нижньої кінцівки; закритого перелому верхньої третини правої малогомілкової кістки зі зміщенням уламків, забою правого колінного суглобу з явищами гемартрозу, які, згідно висновку експерта № 1186е від 26.04.2018 року за своїм, характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовило тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш як 21 день), п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6-термін зрошення кісткової тканини понад 21-добу.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі перший заступник прокурора області просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначення покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, виключити з резолютивної частини вироку посилання на призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Вважати останнього засудженим за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В іншій частині вирок залишити без змін.
В обґрунтування апеляційних вимог, зазначає, що як вбачається з обвинувачення, визнаного судом доведеним, ОСОБА_8 керував автомобілем марки «ВАЗ-2109» не маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами та порушив один із пунктів правил дорожнього руху України п. 2.1. (а), відповідно до якого, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Проте, в супереч встановленим обставинам, а саме вчинення ОСОБА_8 злочину, особою, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами, судом першої інстанції призначено додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні прокурор підтримала апеляційну скаргу сторони обвинувачення та просила її задовольнити в повному обсязі з підстав наведених у ній.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряються.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Судове рішення є законним, якщо воно ухвалене компетентним судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм кримінального процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону не були дотримані в повному обсязі.
Доводи наведені стороною обвинувачення в апеляційній скарзі з приводу того, що суд першої інстанції безпідставно призначив ОСОБА_8 додаткову міру покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, за відсутності в нього таких прав на час вчинення кримінального правопорушення, так як він взагалі не отримував посвідчення водія, колегія суддів вважає обґрунтованими, законними і такими що підлягають задоволенню.
Як вбачається з обвинувачення, визнаного судом доведеним, ОСОБА_8 керував автомобілем марки «ВАЗ-2109» не маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами та порушив один із пунктів правил дорожнього руху України п. 2.1.(а), відповідно до якого, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідно категорії.
Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року, у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів. Позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку. Однак призначення цього покарання особі, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами, є неможливим.
В порушення зазначених вимог закону, суд першої інстанції застосував до ОСОБА_8 , який взагалі не має посвідчення водія, додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.
За таких обставин апеляційний суд вважає апеляційну скаргу першого заступника прокурора області обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню, а вирок суду таким, що підлягає зміні згідно апеляційних вимог.
Інших підстав, які б свідчили про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону згідно ст. 412 КПК України під час апеляційного перегляду, апеляційним судом не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора області ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2019 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України в частині призначеного покарання змінити.
Виключити з резолютивної частини вироку вказівку щодо призначення додаткового покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення права керування транспортними засобами.
Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком (два) 2 роки.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4