печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2019 року Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
представника Міністерства юстиції України ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу - Югри, яким засуджено ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, у відповідність із законодавством України , -
В С Т А Н О В И В :
До Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність до кримінального законодавства України вироку Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу - Югри, від 20.06.2016 року із змінами, внесеними апеляційною ухвалою Суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри від 19.10.2016 року відносно ОСОБА_9 .
У вказаному клопотанні заявник просив суд визначити статті, частини статей Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_9 визнано винною вироком Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу - Югри від 20.06.2016 року та визначити строк позбавлення волі, що підлягає виконанню засудженою.
У судове засідання представник Міністерства юстиції України не з`явився, на адресу суду направив заяву про розгляд провадження у її відсутність, клопотання підтримує в повному обсязі.
Прокурор в судовому засіданні вважав наявними підстави для задоволення клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Російської Федерації у відповідність із законодавством України.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та додатки до нього, суд приходить до висновку про те, що клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України підлягає задоволенню з наступних підстав.
Передача засуджених для відбування покарання, з однієї держави до іншої, регулюється Конвенцією про передачу засуджених осіб 1983 року та ст. 606 КПК України.
Крім того, згідно ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, яка набрала чинності для України з 01 січня 1996 року, передбачено можливість передачі особи, засудженої на території однієї держави, на територію іншої держави, відповідно до положень цієї Конвенції, для відбування призначеного їй покарання (стаття 2) шляхом продовження виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10 або визнання вироку з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і, таким чином, заміни міри покарання, призначеної в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11 цієї Конвенції.
Відповідно до положень ч.1 ст.7 КК України громадяни України, які вчинили злочини за її межами, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч.1 ст.602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Виконуючи вищевказані вимоги, а також положення ч.3 ст.603 КПК України, якою на суд покладено обов`язок встановити, чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або цією главою КПК України, суд зазначає, що чинними на території України є Конвенція про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року та Європейська конвенція про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 25 травня 1970 року, які ратифіковані Україною 22 вересня 1995 року та 26 вересня 2002 року відповідно.
Згідно із ст.9 Конституції України та ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до ч.1 ст.4 Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28 травня 1970 року санкція може виконуватися іншою Договірною Державою тільки у разі, якщо згідно із її законодавством дія, за яку була встановлена санкція, була б злочином в разі її вчинення на її території, та особа, якій було встановлено санкцію, підлягала би покаранню, в разі якщо вона вчинила б цю дію там.
Пунктом b) ч. 1 ст. 9 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року передбачено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст. 11.
Згідно із п.п. а), с), d) ч. 1 ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган повинен враховувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими ніякі мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачити за вчинення злочину або злочинів.
Разом з цим, положеннями ч.ч. 3 та 4 ст. 610 КПК України передбачено, що суд під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання.
Положеннями ч. 1 ст. 610 КПК України передбачено, що клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до ч. 3 ст. 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України протягом одного місяця з моменту його надходження.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року та ч. 2 ст. 610 КПК України Міністерством юстиції України до клопотання додано всі необхідні документи.
Судом встановлено, що вироком Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу - Югри від 20.06.2016 року ОСОБА_9 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п.«г» ч.4 ст.228.1 КК РФ за яке їй призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років 6 (шість) місяців;
- за пред`явленим обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 30, п.«г» ч.4 ст.228.1 КК РФ за яке їй призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 2 (два) місяці, за кожен злочин;
З урахуванням вимог ч. 2 ст. 69 КК РФ, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 10 (десять) років 2 (два) місяці з відбуттям покарання у виправній колонії загального режиму.
Початок відбування покарання рахувати з 20 червня 2016 року.
Зарахувати в строк відбування покарання, час тримання ОСОБА_9 під вартою з 22.08.2014 року по 19.06.2016 року.
Вказаний вирок, в частині вини засудженої ОСОБА_9 був залишений без змін апеляційною ухвалою Суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри від 19.10.2016 року.
Як вбачається з клопотання та додатків до нього, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою України, що підтверджується інформацією Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України.
Відповідно до письмової заяви ОСОБА_9 має бажання в подальшому відбувати покарання на території України.
Згідно характеристики наданої начальником ФКУ ІК-28 УФСІН Росії Пермський край засуджена ОСОБА_9 обов`язки передбачені Кримінально-виконавчим кодексом РФ та Правилами внутрішнього розпорядку виправних установ, затверджених наказом Мінюста Росії від 16.12.2016 року №295 намагається виконувати. За час відбування покарання має два порушення, які погашені.
Відповідно до довідки з місця відбування покарання засуджена ОСОБА_9 , 1991 року народження, станом на 12 березня 2018 року відбула 3 роки 6 місяців 20 днів із загального строку покарання у виді позбавлення волі 10 років 2 місяці, невідбута частина покарання становить 6 років 7 місяців 9 днів. Початок строку відбуття покарання 20 червня 2016 року, кінець строку відбуття покарання 21 жовтня 2024. Заразовано в строк відбування покарання період з 22 серпня 2014 року по 19 червня 2016 року. Зазначене покарання ОСОБА_9 відбуває у ФКУ ІК-28 УФСІН Росії по Пермському краю.
Діяння ОСОБА_9 за вироком Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу - Югри від 20.06.2016 року, залишеним без змін апеляційною ухвалою Суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри від 19.10.2016 року, кваліфікуються:
- за ч. 3 ст. 30, п.«г» ч.4 ст.228.1 КК РФ - як замах на незаконний збут наркотичних засобів у великому розмірі, (призначене покарання в межах, встановленої в санкції статті, у вигляді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років 6 (шість) місяців;
- за ч. 1 ст. 30, п.«г» ч.4 ст.228.1 КК РФ як готування до незаконного збуту наркотичних засобів у великому розмірі (призначене покарання в межах, встановленої в санкції статті, у вигляді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 2 (два) місяці з відбуттям покарання у виправній колонії загального режиму;
З урахуванням вимог ч. 2 ст. 69 КК РФ, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 10 (десять) років 2 (два) місяці з відбуттям покарання у виправній колонії загального режиму.
Відповідно до законодавства України, відповідальність за вчинення вищевказаних дій ОСОБА_9 охоплюються диспозицією ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України, що передбачає кримінальну відповідальність зокрема за замах на незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів у великих розмірах, де санкція статті передбачає позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.
ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 307 КК України, що передбачає кримінальну відповідальність зокрема за готування до незаконного збуту наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів у великих розмірах, де санкція статті передбачає позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.
Відповідно до п.1 ч.4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:
1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;
2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
Таким чином, за своїм характером покарання не повинно посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинні вважатися обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачити за вчинення злочину.
На час вчинення ОСОБА_9 злочину, санкцією ч. 2 ст. 307 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років.
Отже, вирішуючи питання про визначення строку позбавлення волі, призначеного на підставі вироку суду іноземної держави, враховуючи положення ч. 4 ст. 610 КПК суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України у виді 10 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 необхідно рахувати з 20 червня 2016 року
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, ст.ст. 372, 602, 610 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Клопотання Міністерства юстиції України - задовольнити.
Привести вирок Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу - Югри, від 20.06.2016 року, відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідність із законодавством України.
Визначити, що відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_9 визнана винною вироком Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу - Югри, від 20.06.2016 року, передбачена ч. 2 ст. 307 КК України.
Строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженою ОСОБА_9 становить 10 (десять) років.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту її фактичного затримання та перебування під вартою, а саме з 20 червня 2016 року.

Копію ухвали суду направити до Міністерства юстиції України та центрального органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні.

Ухвала, може бути оскаржена в апеляційному порядку органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором, протягом семи днів, безпосередньо до суду, який ухвалив судове рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1