Справа № 307/3335/18
Провадження № 1-кп/307/403/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2019 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого
судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4

ОСОБА_5

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7

ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, кримінальне провадження за № 0000995, про обвинувачення
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лази, Тячівського району, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, не одруженого, сезонного робітника, раніше не судимого, та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із базовою загальною середньою освіто, неодруженого, сезонного робітника, раніше не судимого, обох у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В:
18.08.2018 р. біля 23-ї год., проходячи по вул. Армійській, у м. Тячів, біля магазину «Колос», ОСОБА_8 побачив транспортний засіб марки «Viper Pard», з об`ємом двигуна 0.49 см. куб., без н/з, вартістю 7598.3 грв., який належить ОСОБА_9 , і був припаркований на тротуарі та з метою незаконного заволодіння цим засобом, умисно, таємно, всупереч волі власника, поштовхав його до міського стадіону, де з допомогою ОСОБА_7 , який ішов слідом за ним, запустили двигун мотоцикла та їздили на ньому.
Своїми діями обвинувачений ОСОБА_8 вчинив злочин передбачений ст. 289 ч. 1 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Пояснив, що 18.08.2018 р., він разом з ОСОБА_7 розпивали алкогольні напої. Після 23-ї години, проходячи біля магазину "Колос", по вул. Армійській, у м. Тячів, побачив скутер марки «Viper Pard», без н/з. Маючи намір покататися на ньому, не домовляючись із ОСОБА_10 він повернувся до того місця де стояв мотоцикл та почав штовхати його у напрямку стадіону. Маринець у цей час ішов слідом за ним. Біля стадіону ОСОБА_11 завів транспортний засіб і вони почали на ньому кататися. Коли у скутері закінчилося пальне, вони зіштовхнули його з містка. Шкоду потерпілому відшкодовано повністю. У вчиненому розкаюється.

ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав. Показав, що критичного дня, біля 23-ї години, вони з ОСОБА_8 проходили біля магазину «Колос» у м. Тячів. Він був у стані алкогольного сп`яніння. У цей час ОСОБА_12 на кілька хвилин відійшов від нього, і повернувся зі скутером, який штовхав біля себе. Він пішов за ним у напрямку стадіону, а потім вони разом запустили двигун та каталися на мотоциклі по різних вулицях у Буштині. Домовленості про заволодіння скутером у них із ОСОБА_12 не було, він допомагав запустити двигун біля стадіону і катався на цьому мотоциклі.

Потерпілий ОСОБА_9 у судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про відсутність будь-яких претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , оскільки вартість мотоцикла йому повністю відшкодована.

Розглянувши матеріали кримінального провадження суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю.
Із заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.08.2018 р. вбачається, що ОСОБА_9 просить прийняти міри до невідомої особи, яка в період часу з 19-ї год. 18.08.2018 р. по 11-у год. 19.08.2018 р. заволоділа мопедом "Viper", червоного кольору, об`ємом двигуна 49.9 куб. см., який він залишив без нагляду на вулиці Армійській, у м. Тячів, на території біля продуктового магазину "Колос", чим спричинили йому шкоду на суму близько 7000 грв.
Відповідно до висновку експерта № 11/751 від 10.10.2018 р. ринкова вартість мотоцикла марки "Viper Pard", 2008 року випуску, станом на 19.08.2018 р. могла складати 7598.30 грв.
Згідно протоколу про огляд місця події та фототаблиці до нього від 21.08.2018 р. місцем огляду є струмок, який протікає під автомобільним містком на автомобільні дорозі сполученням Мукачево-Рогатин-Львів, між населеними пунктами - смт. Буштино та м. Тячів. Під час детального огляду струмка було виявлено три частини кузова від скутера, на одній з яких наявна наклейка з написом "ERISKAY".
Із відеозаписів зроблених камерами спостереження, що знаходяться на магазині «Колос» видно як ОСОБА_12 та ОСОБА_11 проходять повз скутер, припаркований на тротуарі на вул. Армійській в м. Тячів. Біля магазину «Колос» вони зупинилися, і ОСОБА_12 через кілька десятків секунд повертається до скутера і починає штовхати його. Маринець у цей час стоїть на тому місці де залишився, хитаючись намагається запалити сигарету, ні за ОСОБА_12 , ні за тим що відбувається у цей час на вулиці не спостерігає. Приблизно через хвилину до нього підходить ОСОБА_12 із скутером, який штовхає поряд із собою і вони разом йдуть у бік стадіону.
Досудовим розслідуванням стверджується, що заволодіння транспортним засобом марки «Viper Pard», з об`ємом двигуна 0.49 см. куб., без н/з, вартістю 7598.3 грв., за вище вказаних обставин, ОСОБА_12 вчинив за попередньою змовою із ОСОБА_13 . Їхні дії кваліфіковано за ст. 289 ч. 2 КК України по кваліфікуючій ознаці - незаконне заволодіння транспортним засобом вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Не дивлячись на те, що ОСОБА_11 визнав свою вину суд приходить до висновку, що із під обвинувачення у вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом вчиненим за попередньою змовою групою осіб його слід виправдати за відсутністю у його діях події та складу злочину, а дії ОСОБА_12 слід кваліфікувати за ст. 289 ч. 1 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом, виходячи з наступного.

Із показань ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , які вони дали в судовому засіданні вбачається, що попередньої змови на заволодіння транспортним засобом між ними не було. У щирості цих показань суд не сумнівається, так як ОСОБА_11 не заперечуючи своєї фактичної присутності під час заволодіння ОСОБА_12 мотоциклом, помилково розцінює свою поведінку як участь у вчиненні злочину і дає правдиві показання щодо фактичних обставин справи не намагаючись уникнути відповідальності за вчинений ним (на його думку) злочин.

Ці показання повністю підтверджуються відеозаписами із камер спостереження описаними вище. Крім того, що на них видно, як ОСОБА_12 самостійно вчиняє заволодіння транспортним засобом, видно, що ОСОБА_11 знаходиться у стані сильного алкогольного чи якогось іншого сп`яніння, він постійно хитається, тривалий час не в змозі запалити сигарету. Коли ОСОБА_12 проходить повз нього зі скутером, нестійкою ходою починає йти за ним не допомагаючи тому штовхати транспортний засіб, яким ОСОБА_12 уже незаконно заволодів.

Згідно п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» незаконне заволодіння транспортним засобом (ст. 289 КК слід розуміти як умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі (з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантажування на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо. Таке заволодіння може бути вчинене таємно або відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою, із застосуванням насильства або погроз. Цей злочин визнають закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись унаслідок запуску двигуна чи буксирування, а якщо заволодіння відбувається під час руху транспортного засобу, - з моменту встановлення контролю над ним. Заволодіння транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб має місце у випадках, коли дві особи і більше заздалегідь, тобто до початку виконання дій, які становлять об`єктивну сторону злочину, домовилися про спільне його вчинення, незалежно від того, хто з них керував цим засобом. Проте не підлягають кримінальній відповідальності за ст. 289 КК особи, які не брали участі у вилученні транспортного засобу, але після заволодіння ним винною особою здійснили поїздку на ньому.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що участь ОСОБА_10 у запуску двигуна транспортного засобу, який ОСОБА_12 самостійно відштовхав від місця його стоянки на відстань не менше ніж 1 кілометр, а також катання на цьому мотоциклі, без наявності доказів, що заволодіння відбулося за попередньою змовою, не можна вважати участю у вчиненні злочину
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_12 покарання суд враховує обставини, які його пом`якшують: щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, молодий за віком, завдані збитки відшкодував повністю; обставини, які обтяжують покарання відсутні.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р. звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У п. 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Враховуючи наведені пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, відсутність самостійного заробітку та можливості сплатити штраф, суд вважає за можливе призначити йому покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком.
З обвинувального акту вбачається, що витрати за проведення під час досудового слідства товарознавчої експертизи становлять 1001 грв.
Відповідно до ст. 118 КПК України до процесуальних витрат відносяться витрати пов`язані із залученням експерта, які згідно ст. 124 ч. 2 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку стягуються з обвинувачених на користь держави, тому суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_8 витрат за проведення експертизи в дохід держави в сумі 1001 грв.
За таких обставин, керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 289 ч. 1 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на три роки.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_8 від призначеного йому покарання, якщо він протягом 1 (одного) року і 6 (шість) місяців не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Покласти на засудженого ОСОБА_8 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.
ОСОБА_7 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України та виправдати.
Речовий доказ три частини кузова від мотоцикла «Viper Pard», які передані на зберігання до кімнати речових доказів в Тячівський ВП ГУНП в Закарпатській області знищити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати у сумі 1001 (одна тисяча одна) гривня за проведення експертизи.
Запобіжний захід щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повторно не обирався.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1