ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 грудня 2019
року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , перекладача ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та прокурора Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 07.10.2019 року у кримінальному провадженні №0000439 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Брянськ, РФ, проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, інваліда 2-ї групи,
обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ст.115 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України і йому призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 років позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу до набрання вироку законної сили залишено у виді тримання під вартою. Строк відбуття покарання ОСОБА_7 визначено обчислювати з 07.11.2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати в розмірі 1573 грн. за проведення судових експертиз.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду, 07.11.2018 року, приблизно о 17.30 год. ОСОБА_7 , знаходячись по місцю свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , на ґрунті тривалих неприязних відносин із своїм батьком ОСОБА_10 , під час чергового конфлікту почав наносити йому чисельні удари кулаками в голову та по тулубу. Після того, як потерпілий ОСОБА_10 впав на підлогу та знаходився в лежачому положенні, ОСОБА_7 сів зверху йому на грудну клітку та продовжив наносити удари в обличчя та
ЄУНСС 727/2259/19 провадження №11кп/822/519/19 головуючий у 1 інстанції ОСОБА_11
голову. Продовжуючи свої дії, ОСОБА_7 стиснув руками шию ОСОБА_10 і почав душити, поки останній не перестав подавати ознак життя.
В результаті вищевказаних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_10 були спричинені чисельні синці, садна, рани, крововиливи в м`які тканини, перелом кісток носа з крововиливами з оточуючі м`які тканини, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Також спричинено циркуляційний крововилив в ділянці з`єднання лівого верхнього ріжка щитоподібного хряща з пластинкою, неповне роз`єднання гіалінового хряща в місці з`єднання правого великого ріжка під`язикової кістки з її тілом. Дані тілесні ушкодження виникли незадовго до моменту настання смерті від дії тупого твердого предмету (частинами тіла людини, руками), не менш як одноразової травмуючої дії, і за ознакою «Небезпека для життя» відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання смерті.
Спричинено також перелом тіла грудини прямий на рівні 3-го міжребір`я з масивними крововиливами темно-червоного кольору в оточуючі м`які тканини, переломи непрямі 2-7-го ребер справа по передньо-підпахвовій лінії з крововиливами темно-червоного кольору в оточуючі м`які тканини та губчасту речовину кісток, переломи непрямі 4-7-го ребер зліва, по середньо-пахвовій лінії з крововиливами темно-червоного кольору в оточуючі м`які тканини та губчасту речовину кісток.
Вказані тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою «Небезпека для життя» та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання смерті.
Смерть ОСОБА_10 настала від комбінованої асфіксії внаслідок стискання шиї твердим тупим предметом (руками) та грудної клітини в передньо-задньому напрямку.
На вказаний вирок суду адвокат ОСОБА_8 та прокурор ОСОБА_5 подали апеляційні скарги.
Адвокат ОСОБА_8 в своїй скарзі просила вирок суду скасувати та перекваліфікувати дії ОСОБА_7 на ст. 118 КК України і призначити йому покарання, яке той відбув, та звільнити останнього з під варти в залі суду.
Прокурор в апеляційній скарзі просив вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді 8 років позбавлення волі.
При цьому захисник посилався на те, що невірна кваліфікація дій підтверджується висновком експерта №962, з якого вбачається, що на тілі обвинуваченого були тілесні ушкодження, які потерпілий ОСОБА_10 наносив обвинуваченому. Судом також не було враховано, що на ОСОБА_7 в 2018 році напали на вулиці і останній переніс тяжку черепно-мозкову травму. І оскільки він раніше піддавався насиллю, то захищався від ударів батька та припиняв його дії.
Також апелянт вказував, що під час огляду відео з нагрудних камер працівників УПП було встановлено, що тіло потерпілого та розташування його рук не відповідає фототаблиці, зробленої під час ОМП. Не з`ясовано також після яких дій спричинено тілесні ушкодження потерпілому у вигляді перелому ребер, перелому тіла грудини та чи могли вони настати саме від дій працівників поліції.
Прокурор в апеляційній скарзі посилався на те, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, належним чином не мотивував свого рішення. Призначаючи ОСОБА_12 покарання, суд, хоча і вірно встановив дані про особу винного, але не взяв до уваги відсутність пом`якшуючих обставин, які дають підстави для застосування ст. 69 КК України. Також судом належним чином не було враховано, що обвинувачений вчинив особливо тяжкий злочин щодо рідного батька. Спосіб та характер вчиненого і тривалість дій свідчать про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого та неможливість досягнення мети покарання.
Вказував також, що вбивство обвинуваченим рідного батька свідчать про його злочинну спрямованість і призначення ОСОБА_7 покарання в межах нижчої межі санкції статті є необґрунтованим та за своїм строком є несправедливим та таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , потерпілу ОСОБА_13 , які просили задовольнити подану апеляційну скаргу захисника, посилаючись на обставини, що наведені в ній та відмовити в задоволенні скарги прокурора, прокурора, який просив задовольнити подану ним апеляційну скаргу та відмовити в задоволенні вимог захисника, перевіривши матеріали судового та кримінального проваджень, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційних скарг необхідно відмовити.

Оскільки апелянтами не оспорюються фактичні обставини умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_10 обвинуваченим ОСОБА_7 , колегія суддів, керуючись вимогами ст.404 КПК України, не наводить в цій ухвалі доказів на підтвердження тих фактичних обставин, які ніким не оспорено.
Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_10 при обставинах, що наведені у вироку суду, підтверджується дослідженими в суді першої інстанції та перевіреними в апеляційній інстанції доказами.
Так, обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину в умисному вбивстві визнав частково та пояснив, що 07.11.2019 р. батько прийшов додому п`яним і почав нецензурно висловлюватись в бік бабусі та словесно виганяти її з дому. Він заступився за бабусю та сказав батькові йти спати і, коли взяв його за плече, той одразу наніс йому удар по нирках та хотів вдарити його нижче пояса. У відповідь на удар у нього спрацювала реакція самозахисту. Він виставив руку на захист і повалив батька на підлогу, утримуючи його однією рукою за плече, а іншою за обличчя, оскільки останній хотів вирватись. Батько просив пробачення. Потім він схопив батька двома руками за щелепу, щоб він не вирвався, у відповідь на що батько знову почав просити пробачення, а потім кричав бабусі, щоб та викликала поліцію. Тоді він ліг на грудну клітку батькові та схопив його руками за шию та вирішив так тримати його поки не приїде поліція.
Коли приїхали поліцейські, він сидів зверху на батькові. Не пам`ятає, щоб наносив удари батькові, оскільки, напевно, у нього почався приступ. Визнає, що саме від його дій могли бути спричинені ті тілесні ушкодження, які зазначені у висновку експертизи та обвинувальному акті.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що 07.11.2019 р. йому з напарником прийшло повідомлення про сімейну сварку. Коли вони приїхали на місце події, то побачили, що ОСОБА_7 сидить на батькові зверху, ухмиляється і б`є того. Він з напарником зняли ОСОБА_7 з потерпілого. На місці були плями крові і на обвинуваченому також була кров, в основному на руках. Він намагався надати першу допомогу потерпілому, але в останнього не було пульсу.
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що 07.11.2019 р. він з напарником приїхав на виклик до помешкання ОСОБА_16 та побачив, як обвинувачений сидів на животі іншого чоловіка. Вони його скинули та наділи кайданки. На обличчі потерпілого була кров, він був весь в синцях, очні яблука повилазили, пульсу не було. Лікарі медичної допомоги констатували смерть, оскільки спричинені тілесні ушкодження були не сумісні з життям. Бабуся обвинуваченого їм сказала, що останній сильно бив батька, вона намагалась розборонити, але не змогла.
Згідно висновку експерта №962 екс від 13.11.2018 року у ОСОБА_7 є синці по задньо-зовнішній поверхні правого плеча в нижній третині з переходом на зовнішню поверхню правого ліктьового суглобу; по задньо-внутрішній поверхні правого передпліччя в нижній третині; по тильній поверхні правої кисті з заходженням на основі фаланги 2-5-го пальців; по долонній поверхні правої кисті; по задній поверхні лівого плеча в нижній третині; по внутрішній поверхні лівого передпліччя у верхній третині; по передній поверхні правого стегна в нижній третині. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті дії твердих тупих предметів, по строку та обставинам можуть відповідати вказаному в фабулі ухвали суду, і відносяться до легких тілесних ушкоджень (т.1 а.п.143).
Твердження адвоката про те, що дії ОСОБА_7 необхідно кваліфікувати за ст. 118 КК України, оскільки останній захищався від ударів батька та припиняв його дії, спростовуються переліченими вище доказами та є безпідставними. Спричинення потерпілим ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень у виді декількох синців не вказують на таку реальну загрозу чи небезпеку, котра загрожувала б йому, оскільки потерпілий, навпаки, оборонявся і в момент конфлікту в руках не мав ніяких сторонніх предметів, а наслідки, які настали, є неспіврозмірними.
В суді не здобуто доказів про реальну загрозу життю чи здоров`ю ОСОБА_7 чи іншим особам від протиправних дій потерпілого ОСОБА_10 .
В матеріалах кримінального провадження відсутні також дані про те, що ОСОБА_7 оборонявся від протиправних дій свого батька ОСОБА_10 та перебував в стані необхідної оборони. А тому, наносячи умисно тілесні ушкодження ОСОБА_10 , обвинувачений не міг і перевищити межі необхідної оборони.
А тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що дії ОСОБА_7 необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі.
Що стосується вимог прокурора про скасування вироку суду першої інстанції та ухвалення нового вироку, колегія суддів вважає, що ці вимоги є безпідставні і не підлягають до задоволення.
Згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ст. 115 ч.1 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав психічний стан здоров`я обвинуваченого, який підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи та протиправну поведінку потерпілого.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
З урахуванням обставин справи та даних про особу винного, який є інвалідом ІІ групи (т.1 а.с.309), страждає на психічне захворювання та в момент скоєного не міг повною мірою віддавати звіт своїм діям і в повній мірі керувати ними, що, як зазначив суд, відповідає критерію обмеженої осудності, вперше притягується до кримінальної відповідальності, частково визнав свою провину, колегія суддів вважає, що ці обставини пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання за ст.115 ч.1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України.
Крім того, відповідно до ч.2 ст.20 КК України, визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру. Отже, законодавець зобов`язує суд враховувати стан обмеженої осудності особи при призначенні їй покарання за вчинений злочин.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що наведені судом обставини ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та даних судового розгляду справи, та вважає, що при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених КК України, дотримався принципу індивідуалізації покарання, врахував тяжкість вчиненого злочину, дані по особу ОСОБА_7 , обставини, що пом`якшують йому покарання та призначив обвинуваченому покарання, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, у зв`язку з чим доводи прокурора про невідповідність призначеного судом обвинуваченому покарання через його м`якість, колегія суддів вважає необґрунтованими. Судом оцінено всі докази по справі в їх сукупності та у вироку і в цій ухвалі наведено всі обґрунтування прийнятого рішення.
Будь-яких даних, які б свідчили про наявність при розслідуванні кримінального провадження та його розгляді істотних вимог норм кримінального процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування вироку, по справі не встановлено.
Підстав для зміни чи скасування оскаржуваного вироку немає, а тому апеляційні скарги захисника та прокурора задоволенню не підлягають.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні апеляційних скарг захисника ОСОБА_8 та прокурора Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_5 відмовити, а вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 07.10.2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_17

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Копія. Згідно з оригіналом: суддя