УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0010073 від 03.09.2018р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.146, ч.4 ст.189 та ч.2 ст.15, ч.3 ст.289 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0010073 від 03.09.2018р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.146, ч.4 ст.189 та ч.2 ст.15, ч. 3 ст.289 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає про те, що Слідчим управліннямГУ Національної поліції в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0010073 від 03.09.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч. 2 ст.146, ч.4 ст. 189 та ч.2 ст.15, ч.3 ст.289 КК України.

Зі змісту клопотання вбачається, що в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , маючи на меті власне збагачення за рахунок незаконного заволодіння чужим майном злочинним шляхом вимагання, у невстановлений час, але не пізніше грудня 2018 року вступив у злочину змову із ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та невстановленими досудовим розслідуванням особами у кількості щонайменше двох осіб, з якими розподілили між собою злочинні ролі. Так, у січні 2019 року, діючи на замовлення невстановленої особи, з корисливих спонукань, ОСОБА_4 розробив злочинний план, спрямований на заволодіння чужим майном, а саме майном раніше не знайомих йому ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , шляхом вимагання, до якого залучив довірених йому осіб, а саме ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та інших невстановлених осіб у кількості щонайменше двох осіб, розподіливши між собою злочинні ролі, маючи намір незаконно позбавити волі потерпілих ОСОБА_11 , та ОСОБА_10 та шляхом вимагання, а саме - здійснення на них психологічного тиску та погрожуючи застосуванням фізичного насильства до них та членів їхніх родин, змусити останніх виконати їхні незаконні вимоги щодо передачі їм власного майна в особливо великих розмірах.

07.08.2019 р. на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_12 від 09.07.2019 р. проведено обшук житла за місцем фактичного проживання ОСОБА_13 , та ОСОБА_14 , за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці кадастровий номер :04:001:0837 площею 0,36 га, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_15 і, в ході якого виявлено та вилучено: предмет схожий на сервер марки «TESIR» NVR28-24FOP-H та предмет схожий на сервер марки «HUAWEI»S1720-10GW-PWR-2P, які поміщенні до двох окремих поліетиленових пакетів блакитного кольору , які опечатані за допомогою відбитку паперового аркушу із відбитком печатки «Для пакетів».

В зв`язку з чим, у органу досудового розслідування є підстави вважати, що на даних серверах може міститься інформацію, а саме відеозаписи за 01.02.2019, за період часу, коли стосовно потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 було вчинено кримінальні правопорушення, в зв`язку з чим вони мають значення речового доказу у кримінальному провадженні.

З метою всебічного, повного й неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а також з метою забезпечення збереження речових доказів виникла необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене майно під час обшуку, в зв`язку з чим слідчий звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним клопотанням.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала вказане клопотання в повному обсязі, просила задовольнити з підстав наведених у ньому, при цьому, зазначила, що постановою вилучені речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Володільці тимчасово вилученого майна в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду клопотання були повідомлені.

Вислухавши пояснення слідчого на обґрунтування клопотання, вивчивши матеріали клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Зі змісту клопотання слідчого та долучених до нього матеріалів вбачається, що Слідчим управліннямГУ Національної поліції в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0010073 від 03.09.2018р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 та ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України.

07.08.2019р. на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_12 від 09.07.2019 р. проведено обшук житла за місцем фактичного проживання ОСОБА_13 , та ОСОБА_14 , за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці кадастровий номер :04:001:0837 площею 0,36 га, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_15 і, в ході якого виявлено та вилучено: предмет схожий на сервер марки «TESIR» NVR28-24FOP-H та предмет схожий на сервер марки «HUAWEI»S1720-10GW-PWR-2P, які поміщенні до двох окремих поліетиленових пакетів блакитного кольору, які опечатані за допомогою відбитку паперового аркушу із відбитком печатки «Для пакетів».

Окрім того, є підстави вважати, що на даних серверах може міститься інформація, а саме: відеозаписи за 01.02.2019, за період часу, коли стосовно потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 було вчинено кримінальні правопорушення, в зв`язку з чим вони мають значення речового доказу у кримінальному провадженні.

Згідно з постановою слідчого від 07.08.2019 року, вищевказане майно було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Згідно з ст.ст.131,132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Також, згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається, окрім іншого, з метою забезпечення збереження речових доказів, при цьому вимогами згаданої статті визначено, що у такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст.98 цього Кодексу, а такожз метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання .
Згідно ч.3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як вбачається з матеріалів клопотання та доведено слідчим в суді, вилучене вищевказане майно на час розгляду клопотання є майном, яке відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України щодо речових доказів.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

При цьому, слідчий суддя зазначає про те, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а також того, що вказане у клопотанні майно, яке 07.08.2019 року було виявлено та вилучено під час обшуку на підставі ухвали слідчого судді, цілком відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а отже обґрунтовано має правовий статус речового доказу, з метою забезпечення його збереження, запобігання можливості знищення або відчуження, на переконання слідчого судді, є всі правові підстави для накладання арешту на вказане майно.

Керуючись ст. ст. 131; 132; 170-174 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчий Слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0010073 від 03.09.2018р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 та ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці кадастровий номер :04:001:0837 площею 0,36 га, де фактично проживає ОСОБА_13 , а саме - предмет схожий на сервер марки «TESIR» NVR28-24FOP-H та предмет схожий на сервер марки «HUAWEI»S1720-10GW-PWR-2P, які поміщенні до двох окремих поліетиленових пакетів блакитного кольору , які опечатані за допомогою відбитку паперового аркушу із відбитком печатки «Для пакетів», з забороною відчужувати та використовувати майно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст.174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя