Справа № 128/3318/18
ВИРОК
Іменем України
01 серпня 2019 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області
в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0000408 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вінницької області Липовецького району, с. Нова Прилука, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, на утриманні має 2-х малолітніх дітей, працює плиточником ПП «Вінбудсервіс», жителя АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України несудимого

за ч.2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

16.10.2018 року, близько 06 год. 40 хв., ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись з перевищенням максимально допустимої в населених пунктах швидкістю, а саме: зі швидкістю біля 62.6 км/год автодорогою сполученням м. Вінниця м. Немирів, у напрямку м. Немирів, в с. Писарівка, Вінницького району Вінницької області, в момент об`єктивної появи в полі зору пішохода ОСОБА_7 , який на нерегульованому пішохідному переході справа - наліво перетинав проїзну частину дороги по дорожній розмітці «пішохідний перехід», не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустив наїзд на вказаного пішохода.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 932 від 22.11.2018 року, смерть ОСОБА_7 настала від сполучної травми тіла, яка відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення. Між сполучною травмою тіла і смертю ОСОБА_7 є причинний зв`язок.

Згідно з висновком експертизи технічного стану транспортного засобу № 772 від 19.11.2018 року, на момент пригоди автомобіль «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебував у технічно справному стані.

Відповідно до висновку автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 749 від 09.11.2018 року, наїзд на пішохода ОСОБА_7 стався в межах дорожньої розмітки «пішохідний перехід».

Швидкість руху автомобіля «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , становила 62.6...65.7 км/год.

У даній дорожній ситуації водій автомобіля «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_5 мав технічну можливість попередити дану дорожньо-транспортну пригоду шляхом зупинки транспортного засобу до смуги руху пішохода.

З технічної точки зору в діях водія автомобіля «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_5 , вбачається невідповідність вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху України, яка перебуває у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Водій ОСОБА_5 за вищевикладених обставин порушив вимоги п.12.3, п. 12.4 та п. 18.1 Правил дорожнього руху України, де вказано:

п. 12.3 - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

п. 12.4 - у населених пунктах рух транспортних засобів швидкістю не більше 50 км/год;

п. 18.1 - водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення водієм ОСОБА_5 вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України перебуває у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме: із спричиненням смерті ОСОБА_7 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому правопорушенні визнав повністю, пояснивши, що 16.10.2018 року, він їхав на роботу в с. Писарівка, Вінницького району Вінницької області; їхав «накатом». Під`їжджаючи до пішохідного переходу, побачив силует, прийняв вправо, не впорався з керуванням і допустив наїзд на пішохода. Він сам викликав поліцію, яка і викликала карету швидкої допомоги. Розуміє, що дане кримінальне правопорушення сталося з його необережної вини, про що він дуже жалкує; потерпілому відшкодована матеріальна та моральна шкода в повному об`ємі і останній, так як і його родина: мати та сестра, не мають до нього ніяких претензій. За даних обставин, просив суд його суворо не карати, призначивши пом`якшуюче покарання.

Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що він є сином ОСОБА_7 . В той день батько їхав в м. Вінницю здавати аналізи, оскільки хворів на цукровий діабет. Коли йому зателефонував хтось із оперативних працівників поліції, він одразу приїхав на місце ДТП, там був ОСОБА_5 , який з місця злочину не втікав, а намагався надати допомогу. Згодом обвинувачений відшкодував завдану матеріальну і моральну шкоду і він не має до нього ніяких претензій. Таку ж саму думку висловлюють і його мати, і сестра. 100 тис. гривень йому відшкодувала і страхова компанія. За даних обставин, а ні він, а ні його родина, не наполягають на суворій мірі покарання для обвинуваченого.

Враховуючи клопотання учасників судового провадження про недоцільність дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за необхідне обмежитися допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням доказів, характеризуючих особу ОСОБА_5 , доказів на підтвердження наявності судових витрат та речових доказів, і при цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На думку суду дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого та дана кваліфікація знайшла своє підтвердження в ході досудового та судового слідства.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України воно відноситься до категорії тяжких, згідно ч.3 ст.25 КК України є необережним; особу винного, те, що він раніше в силу ст. 89 КК України несудимий; на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває; на утриманні має 2-х малолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною; позитивно характеризується за місцем роботи, задовільно характеризується за місцем проживання, повне відшкодування заподіяної шкоди; думку потерпілого щодо міри покарання обвинуваченому, згідно якої він не наполягав на суворій мірі покарання для обвинуваченого.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд встановив: шире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю правопорушення, повне відшкодування завданого збитку та усунення заподіяної шкоди, надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Сукупність даних про обставини вчинення правопорушення, особу винного, його посткримінальну поведінку, дають суду підстави вважати, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у вигляді позбавлення волі з застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України, з позбавленням права керувати транспортними засобами.

При цьому також суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд керується положенням п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 року, згідно якого суди при призначенні
покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який
визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати
вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення
покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи
законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації
покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення
засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Вирішуючи питання щодо речових доказів, суд керується вимогами ст. 100 КПК України.

З обвинуваченого підлягають до стягнення судові витрати за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу, автотехнічної та транспортно трасологічної експертиз.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22.10.2018 року накладено арешт на транспортний засіб «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 та поміщений на спецмайданчик ДП «Вінниця Інформ - Ресурси» за адресою: м. Вінниця, вул. Г. Арабея, 17.

Оскільки вироком суду закінчується судовий розгляд кримінального провадження, одночасно з ухваленням судового рішення, суд вирішує питання про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 174, 370, 373, 374, 376 КПК України,

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного призначеного судом покарання з іспитовим строком 3 (три) роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 :

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази: автомобіль «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , який залишено на зберіганні на території спецмайданчика ДП «Вінниця Інформ - Ресурси» - повернути власнику, ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу, автотехнічної та транспортно трасологічної експертиз в розмірі 2002 грн. 20 коп.

Зняти арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22.10.2018 року на транспортний засіб «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 та поміщений на спецмайданчик ДП «Вінниця Інформ - Ресурси» за адресою: м. Вінниця, вул. Г. Арабея, 17.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя ОСОБА_1