Справа № 157/1425/18
Провадження №1-кп/157/7/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2019 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 серпня 2018 року за № 0000328, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Брониця, Камінь-Каширського району, Волинської області, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , одружений, освіта професійно-технічна, пенсіонер, раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 17 серпня 2018 року близько 07 години, знаходячись неподалік багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 , під час конфлікту, що виник на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс кулаком лівої руки п`ять ударів в ділянку правої щоки ОСОБА_6 , внаслідок чого завдав останньому умисні середньої тяжкості тілесні ушкодження по ознаці тривалого розладу здоров`я у вигляді гематоми в ділянці кута нижньої щелепи справа та перелому нижньої щелепи в ділянці 48 зуба.

Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в умисному заподіяні потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження не визнав та дав суду показання про те, що 17 серпня 2018 року ОСОБА_6 не бачив і не міг бачити, оскільки був в іншій стороні міста Каменя-Каширського. В цей день у нього було багато роботи: по-перше це догляд за хворим сином, який через хворобу потребує стороннього догляду, а по-друге, - на цей день він запланував поїхати до свого брата ОСОБА_8 щоб відремонтувати запчастину до велосипеда, а також мав приготувати їсти, адже дружини вдома не було, 16 серпня 2018 року вона поїхала у санаторій на лікування, а ще потрібно було поїхати в РЕС, оплатити комунальні послуги. В цей день він піднявся о 5 год. 30 хв., приготував сніданок для сина, а саме, вівсяні пластівці, 2 яйця і компот, щоб приготувати цей сніданок він спочатку поставив на газ воду, 1 літра води закипає 4 - 5 хв., пластівці кип`ятяться 1-2 хв. і одночасно готуються яйця 2 хв., він так розрахував щоб о 6 год. поїхати до брата, і він вклався у цей час, він встиг до 6 год. приготувати все, а поїсти його син міг сам. Інші процедури сина він відклав на потім. 16 серпня 2018 року, перебуваючи на ринку, він домовився з братом, що приїде до нього відремонтувати ОСОБА_9 запчастину до велосипеда, а саме, віську до колеса. Приготувавши зранку для сина сніданок, він зібрав речі і поїхав до брата приблизно на 6 год., але приїхав до нього чи о 6 год. 10 хв. чи о 6 год. 15 хв. не дивився, брат його проживає по вул. О.Кошового і до нього велосипедом їхати десь 15-20 хвилин. На час приїзду його брат вже знаходився у дворі свого будинку, готував інструменти для майстрування, більше на той час у дворі нікого не було. Вони з братом знімали колесо на причіпі, оскільки останній попросив знайти причину спускання правого по ходу колеса, знявши колесо, демонтували покришку, зняли камеру, знайшли отвір через який спускало, зачистили, заклеїли, і його брат ще сказав, що завтра вже буде пенсія, бо 18 число, і може купить нову камеру, ще зробили віську до колеса велосипеда, яку він пообіцяв змайструвати ОСОБА_9 , а саме, нарізати різьбу. Після цього він поїхав до магазину, де мав зустрітися з ОСОБА_9 і віддати йому зазначену запчастину. Виїхав він від брата після 8 год., на часи не дивився. Приїхавши до приміщення магазину, він ще 10-15 хвилин чекав ОСОБА_9 , і коли останній приїхав, то він віддав йому запчастину і сам поїхав додому. Приїхав додому о 9 год. 30 хв., зайнявся сином, робив йому перев`язки, лікарські відвари, приготував поїсти і пізніше поїхав в РЕС щоб дізнатися чому не приходить рахунок за електроенергію, де йому дівчата сказали що рахунок не надсилали, після чого заплатив за газ і поїхав додому, де знову займався сином. 16 серпня 2018 року о 5 год. його дружина ОСОБА_10 поїхала на лікування, він її проводжав, а ще до її від`їзду 15 серпня 2018 року між ним та потерпілим ОСОБА_6 мав місце інцидент через пошкоджену перегородку. Чи бачив він 16 серпня 2018 року ОСОБА_6 не пам`ятає, а от 15 серпня 2018 року його дружина почула стукіт у їхній квартирі за стіною і повідомила йому, що ОСОБА_6 щось стукає в ту стіну, що зроблена була ним (обвинуваченим). Коли він прийшов, то побачив у стіні, перегородці на лоджії, що на його сторону повилазили цвяхи, за стіною в цей час були ОСОБА_6 та ОСОБА_11 . Він запитав їх що вони роблять, адже цвяхи повилазили, штукатурку пошкоджено. ОСОБА_11 забрав інструменти і пішов, а ОСОБА_6 після того як ОСОБА_11 пішов, сказав в його сторону нецензурні слова. Проте дружина ОСОБА_10 попросила його не конфліктувати, а тому на цьому інцидент вичерпався. Ще до цього інциденту, що трапився через пошкоджену стіну, в нього були не дружні відносини з потерпілим. Два роки тому він вирішив зробити спільну перегородку на лоджії, на що ОСОБА_6 було сказано, якщо йому (обвинуваченому) вона потрібна, то нехай і робить її. В подальшому потерпілий не раз висловлював претензії до нього за ту перегородку. Після інциденту, що мав місце 15 серпня 2018 року він ОСОБА_6 не бачив. Наносити удари лівою рукою він останньому не міг, оскільки є правшою, що виключає можливість діяти, виконувати роботи, вчиняти дії лівою рукою. Окрім того, згідно з рентгенівським знімком, що був зроблений у зв`язку з поясненнями лікаря травматолога про те, що у разі таких травм як в потерпілого, буде пошкоджена рука, кисть його лівої руки немає ознак будь-яких пошкоджень. Звинувачення є сфальсифікованим, ґрунтується на неправдивих показаннях потерпілого і свідка ОСОБА_11 , які попереднього змовилися і обмовляють його, адже є товаришами по чарці. У потерпілого є всі підстави його обмовляти, тому що останній не раз пред`являв йому претензії щодо зробленої ним особисто на балконі перегородки. Після від`їзду дружини ОСОБА_10 вранці 16 серпня 2018 року на лікування, ніяких більше інцидентів між ним та потерпілим, крім того, що мав місце 15 серпня 2018 року, не було. В четвер 16 серпня 2018 року він зустрівся на ринку зі своїм братом, де вони домовилися, що на наступний день він приїде до брата з самого ранку на 6 год. щоб відремонтувати запчастину. 16 серпня 2018 року він ліг спати о 22-23 годині, протягом ночі його син потребував допомоги, яку він йому надавав. Тілесних ушкоджень він потерпілому не наносив, у зв`язку з чим просить його виправдати у пред`явленому обвинуваченні.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини в заподіянні потерпілому умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження по ознаці тривалого розладу здоров`я, його винуватість у вчиненні зазначеного злочину підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів у кримінальному провадженні.

Так, потерпілий ОСОБА_6 дав суду показання про те, що 16 серпня 2018 року в післяобідню пору разом з ОСОБА_11 він прийшов до себе додому, і останній на його прохання мав просвердлити на балконі в перегородці отвори щоб прикріпити раму. Коли ОСОБА_11 виконував цю роботу, то з іншої сторони за перегородкою почав кричати сусід ОСОБА_4 про те, що з його сторони повилазили цвяхи, мовляв що вони роблять, кричав щоб вони забирали цвяхи. ОСОБА_11 цвяхи повиймав, забрав свої інструменти та пішов. Раніше сварок між ним та ОСОБА_4 з приводу, зокрема перегородки, не було. На наступний день 17 серпня 2018 року біля 7 год., коли він прогулювався в дворі свого будинку, де будується новий магазин, то обвинувачений, перестрівши його, наніс йому 5 ударів кулаком лівої руки в щелепу з правої сторони, від чого він впав, через одну чи дві хвилини встав і пішов в свою квартиру. Спочатку ОСОБА_4 до нанесення ударів йшов за ним, потім останній запитав його що ж він (потерпілий) зробив зі стіною, на що він відповів, що відшкодує завдану шкоду, проте ОСОБА_4 , стоячи вже навпроти нього обличчям в обличчя завдав йому удар лівою рукою в ділянку правої щоки, після чого він відчув ще чотири удари, після п`ятого удари, втративши рівновагу впав. Він добре бачив, що це був саме ОСОБА_4 , хоча й не запам`ятав в чому той був одягнений, оскільки не звернув на його одяг уваги, і вся ця подія відбулася не довго. Він прийшов у квартиру, де розповів своїй дружині ОСОБА_12 про те, що трапилося, і вона порадила йому звернутися з заявою у поліцію, на що він пояснив їй, що на сусіда заявляти не хоче. Однак потім в нього розболівся зуб, опухла щока, і він звернувся на приймальне відділення в лікарню, де йому зробили знімок і пояснили, що потрібно йти в поліклініку. 2 дні було вихідних (субота і неділя), після них він звернувся знову в поліклініку, де йому повторно зробили рентгенівський знімок, та надали направлення у лікарню в м. Луцьку. У лікарні в м. Луцьку йому позв`язували щелепи і він перебував на стаціонарному лікуванні 7 днів. Через дві неділі опісля він зустрів ОСОБА_4 , останній запитав його про подану в поліцію заяву, на що він (потерплий) відповів йому, що хоче те й робить, і пішов додому. В один з днів він сидів на лавці біля будинку, і ОСОБА_4 його просив забрати заяву, а він йому сказав, що це питання нехай вирішує суд, і третій раз також обвинувачений просив теж саме. Коли він після нанесення йому ОСОБА_4 17 серпня 2018 року тілесних ушкоджень прийшов додому, то відразу ж сказав дружині, що ОСОБА_4 його побив. В лікарню на приймальне відділення він звернувся під вечір, оскільки думав що біль та опухлість пройде. Впевнений, що подія мала місце 17 серпня 2018 року, оскільки він прийшов з лікарня, де раніше лікувався, 16 серпня 2018 року і попросив ОСОБА_11 , коли з ним був на вулиці, укріпити вікно. На балконі вони робили отвори біля 2 хвилин, і ОСОБА_4 сам відізвався до них, тому що побачив цвяхи з іншої сторони стіни. Він нецензурними словами обвинуваченого не ображав. Дружини ОСОБА_4 в квартирі останнього в цей день він не чув. Коли ОСОБА_4 звертався до нього з проханням забрати заяву і пропонував йому гроші, то підбирав такі моменти, щоб не було людей, умови оплати ними не обговорювалися.

З показань в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 вбачається, що біля 15-16 год. він на прохання потерпілого ОСОБА_6 допомагав йому прикріпити раму на балконі, дружина потерпілого ОСОБА_12 на той час пішла на роботу. В який саме день це було він не пам`ятає. Під час виконання робіт, він просвердлив два отвори у перегородці на балконі, що є спільною з квартирою ОСОБА_4 , та забивав цвяхи у цю стіну, однак цвяхи повилазили, і обвинувачений почав кричати. Між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виникла словесна перепалка, потерпілий сказав, що сплатить обвинуваченому за пошкодження стіни. На наступний день, коли потерпілий сидів на лавочці, то він побачивши спухлу у нього праву щоку, запитав чи в того болить зуб, на що ОСОБА_6 йому повідомив, що ОСОБА_4 біля готелю його ударив п`ять разів, від останнього удару він впав, і свідків цієї події не було. Також потерпілий розповідав йому і про те, що ОСОБА_4 просив його забрати заяву з поліції, однак очевидців цього немає.

З показань в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 вбачається, що в один з днів зранку її чоловік ОСОБА_6 вийшов походити на вулицю, а через деякий час прийшов і запитував, чи є щось у нього на щоці, та розповів їй, що коли вийшов на вулицю, то ОСОБА_4 його ударив. Оскільки щока у чоловіка спухла та болів зуб, то він звернувся за медичною допомогою. Очевидцем конфлікту, що виник із-за пошкодження стіни на балконі, вона не була, вдома на той час була відсутня, а тілесні ушкодження ОСОБА_4 наніс її чоловікові на наступний день зранку.

Згідно з протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 17 серпня 2018 року, потерпілий ОСОБА_6 заявив, що 17 серпня 2018 року сусід ОСОБА_14 , знаходячись в дворі багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс декілька ударів кулаками рук в ділянку його обличчя і тим самим спричинив йому тілесні ушкодження, очевидців вчинення кримінального правопорушення не було.

З рапорту помічника чергового Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_15 від 17 серпня 2018 року, копій витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань, постанови старшого слідчого СВ Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_16 від 26 вересня 2018 року вбачається, що 18 серпня 2018 року було внесено відомості до реєстру про те, що 17 серпня 2018 року о 20 год. 14 хв. до поліції надійшла заява ОСОБА_6 про те, що 17 серпня 2018 року ОСОБА_14 , знаходячись в дворі багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс йому тілесні ушкодження. Відомості про цю подію на підставі зазначеної заяви потерпілого до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено за попередньою кваліфікацією ч. 1 ст. 125 КК України, а згодом за ч. 1 ст. 122 КК України.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 177, що зареєстрована 21 серпня 2018 року та закінчена 24 вересня 2018 року, і проведена підставі ухвали слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 20 серпня 2018 року, у потерпілого ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді гематоми в ділянці кута нижньої щелепи справа та перелому нижньої щелепи в ділянці 48 зуба, які утворились від дії тупого твердого предмету, можливо від удару кулаком руки або ноги людини, в час вказаний в ухвалі слідчого судді і в дослідженій експертом медичній документації, та зазначений потерпілим, тобто 7 год. 17 серпня 2018 року, і за ступенем тяжкості відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, по тілу ОСОБА_6 було нанесено не менше одного удару, вищевказані тілесні ушкодження у ОСОБА_6 утворитися при падінні з висоти власного росту та вдарені об тупі тверді предмети не могли.

З висновку зазначеної експертизи вбачається, що її було проведено на підставі медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_6 (медичний заклад не вказано) без номера, медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_6 № 18736 Волинської обласної клінічної лікарні та медичної карти № 13207-1106 стаціонарного хворого Волинської обласної клінічної лікарні ОСОБА_6 .

В судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_17 наданий ним висновок судово-медичної експертизи підтримав і пояснив, що експертиза була проведена на підставі дослідженої ним та зазначеної у висновку судово-медичної документації, а також і огляду потерпілого, коли він приїжджав в м. Ковель перед тим як їхати на обстеження в обласну лікарню, і у потерпілого виявлені тілесні ушкодження в ділянці 48 зуба, при цьому для з`ясування питання і розмежування наявності тілесних ушкоджень в потерпілого між 46 і 48 зубом якраз і була проведена рентгенограма, що підвередила наявність тілесного ушкодження саме в ділянці 48 зуба. Нумерація зуба зазначена ним згідно з формулою зубів за Європейськими правилами, і це якраз у потерпілого крайній зуб в куті правої щелепи. При поступленні потерпілого в обласну лікарню у нього спочатку підозрювалося тілесне ушкодження в ділянці 46 зуба, а потім після проведення обстеження встановили точний діагноз перелом нижньої щелепи в ділянці 48 зуба. Механізм заподіяння потерпілому тілесного ушкодження класичний, який в практиці зустрічається досить часто, а саме удар тупим твердим предметом, під зазначене поняття підпадають усі тверді предмети, які діють своєю масою, зокрема під це поняття підходить і рука, і нога. Окрім того, експерт також пояснив і те, що можливим є нанесення особою, яка є правшою, тілесних ушкоджень і лівою рукою. Згідно з теорією та практикою судово-медичної експертизи не обов`язково на руці людини, яка наносила тілесні ушкодження, будуть пошкодження, на що посилається сторона захисту, оскільки все залежить від індивідуальних особливостей особи, ніяких пошкоджень може й не бути.

З копії медичної картки ОСОБА_6 , що заведена 23 вересня 1981 року, і яка надавалася експерту для проведення експертизи вбачається, що ОСОБА_6 звертався 17 серпня 2018 року о 21 год. 15 хв. на приймальне відділення та був оглянутий лікарем ОСОБА_18 , і виявлено травму побутову, при цьому ОСОБА_6 заявив, що його 17 серпня 2018 року побив сусід ОСОБА_14 , свідомість не втрачав, набряк м`яких тканин, помірний в ділянці нижньої щелепи справа, більше кута щелепи, осьова пальпація болісна, потерпілому зроблено рентгенографію, поставлено діагноз забій м`яких тканин, забійна гематома нижньої щелепи справа.

З протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_6 від 6 вересня 2018 року вбачається, що під час його проведення останній показав де, при яких обставин ОСОБА_4 наніс йому п`ять ударів кулаком лівої руки в ділянку правої щоки, і що від останнього удару він упав, зокрема вказав на місце, де зустрів ОСОБА_4 , вказав точне розташування обвинуваченого відносно себе в момент нанесення йому ударів, показав яким чином обвинувачений наніс йому перший удар кулаком лівої руки в ділянку правої щоки, яким чином наносив кулаком лівої руки наступні удари, яким чином впав після нанесення ударів, тобто показав механізм нанесення йому тілесних ушкоджень, що співпадає з його показаннями в судовому засіданні.

Показання потерпілого ОСОБА_6 в судовому засіданні є чіткими та послідовними, узгоджуються з іншими вищезазначеними дослідженими судом доказами, а саме: рапортом оперативного чергового, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, з яких встановлено час та місце нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, що в своїй сукупності свідчить про те, що обвинувачений наніс потерпілому тілесні ушкодження в дворі багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 саме 17 серпня 2018 року.

Вищезазначені судом докази є належними, бо безпосередньо стосуються досліджуваної події, достовірними, оскільки взаємно підтверджуються, а експерт ОСОБА_17 є незацікавленим у справі компетентним спеціалістом - судовим експертом 5 кваліфікаційного класу, зі стажем роботи судового експерта з 2003 року, першою атестаційною категорією лікаря, і як видно з висновку судово-медичної експертизи, він досить повно дослідив надані матеріали, описав і проаналізував їх, та був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу свідомо неправдивого висновку.

Оцінивши вищезазначені докази в сукупності, суд покладає їх в основу вироку, оскільки вони повністю узгоджуються між собою і в цілому відтворюють події, пов`язанні із нанесенням потерпілому тілесних ушкоджень 17 серпня 2018 року, та доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 в заподіянні потерпілому ОСОБА_6 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

В судовому засіданні захисник заявив клопотання про визнання недопустимим доказом висновку судово-медичної експертизи № 177 від 24 вересня 2018 року, мотивуючи тим, що цей висновок отриманий з порушенням установленого КПК порядку, ст. ст. 159, 160, 162 КПК України, і суд не має права посилатися на нього як на доказ. На думку захисту, висновок судово-медичної експертизи ґрунтується на медичній карті стаціонарного хворого ОСОБА_6 та медичній карті амбулаторного хворого, які є охоронюваною законом таємницею як документи з відомостями про стан здоров`я особи, що потребує попереднього дозволу суду, тобто доступ до цих документів має здійснюватися на підставі ухвали слідчого судді або суду, а в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які б свідчили про те, що слідчим в передбаченому законом порядку отримано дозвіл слідчого судді про тимчасовий доступ до зазначених документів, що були використані експертом для проведення дослідження і в реєстрі матеріалів досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні відсутні відомості, що медичні картки визнавалися речовим доказом.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, медична документація, на підставі якої проводилася судово-медична експертиза, була надана з лікарні на підставі запиту слідчого, а не за рішенням слідчого судді.

Частинами 1, 2 ст. 86 КПК України передбачено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

У частині 2 статті 40 КПК України наведено перелік повноважень слідчого, але він не є вичерпним, оскільки в пункті 9 цієї ж частини статті вказано, що слідчий здійснює інші повноваження, передбачені КПК України. До них слід віднести, наприклад, право слідчого витребувати й отримати від перелічених у ч. 2 ст. 93 КПК України державних органів, юридичних, службових і фізичних осіб речей, документів, відомостей тощо.

З огляду на зазначені положення закону, на переконання суду, слідчий органу досудового розслідування в даному випадку, в порядку ч. 2 ст. 93 КПК України, мав право витребувати медичну документацію стосовно потерпілого ОСОБА_6 з медичного закладу, куди останній звертався за медичною допомогою і де проходив лікування.

У випадку ненадання такої документації за запитом слідчого, останній мав би право на звернення з відповідним клопотанням до слідчого судді про тимчасовий доступ до цієї документації в порядку статей 159-160 КПК України.

У відповідності із загальними нормами, передбаченими ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ надає можливість слідчому ознайомитись з матеріалами, які перебувають у володінні певної особи і тимчасовий доступ зобов`язує таку особу надати матеріали слідчому, а за запитом може бути і не надані зазначені матеріали.

Таким чином, витребування слідчим медичної документації за запитом не є порушенням норм КПК України, які б були безумовною підставою для визнання висновку судово-медичного експерта недопустимим доказом, а тому клопотання захисника, яке було заявлено після дослідження судом усіх поданих стороною обвинувачення доказів, про визнання недопустимим доказом висновку судово-медичної експертизи є не обґрунтованим, у зв`язку з чим суд відмовляє у його задоволенні.

Окрім того, в судовому засіданні сам потерпілий ОСОБА_6 не заперечив проти вилучення слідчим медичної документації про стан його здоров`я на підставі відповідного запиту, як і проти проведення судово-медичної експертизи відносно нього.

Діями слідчого щодо витребування медичної документації на підставі запиту порушення права потерпілого, чиї медичні карти досліджувалася експертом, не встановлено.

Судово-медичну експертизу проведено у кримінальному провадженні на підставі ухвали слідчого судді Камінь-Каширського районного суду від 20 серпня 2018 року та з урахуванням поставлених в цій ухвалі на вирішення експертизи питань.

Отже, висновок експерта № 177 від 24 вересня 2018 року є належним та допустимим доказом, що отриманий у встановленому КПК України порядку. Органами досудового слідства не допущено таких порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б давали підстави визнати цей доказ недопустимим.

Що ж до не відповідності дати про яку зазначену у висновку експерта як на визначений лікарем день для звернення потерпілого до стоматолога, а саме 10 вересня 2018 року, тій даті, що вказана у медичній картці потерпілого - 20 вересня 2018 року, на що посилається сторона захисту, то такі недоліки носять характер описки, їх слід визнати технічною помилкою, і вони жодним чином не викликають сумнівів у висновку експерта та не спростовують висновку суду щодо винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні належними та достатніми доказами не спростував вищезазначених встановлених судом обставин, а відтак, суд вважає неправдивими його показання про непричетність до вчинення злочину та розцінює їх як спосіб його захисту з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин.

З показань свідка ОСОБА_10 в судовому засіданні вбачається, що 15 серпня 2018 року, коли вона ще перебувала вдома, то почула за стіною зі сторони сусіда ОСОБА_6 стукіт, про що повідомила чоловіка ОСОБА_4 , і коли останній прийшов, то побачив, що в стіні повилазили цвяхи. 16 серпня 2018 року вона поїхала на лікування у м. Трускавець, прибула десь о 14 год. 20 хв. - 14 год. 30 хв., тому й запам`ятала, що інцидент з перегородкою мав місце 15 серпня 2018 року. Чоловік ОСОБА_4 їй повідомив, що сусід написав на нього заяву в поліцію про побиття.

З огляду на встановлений судом на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, що узгоджуються між собою, час вчинення злочину 17 серпня 2018 року та вищезазначені обставини його скоєння, показання свідка ОСОБА_10 про те, що конфлікт із-за пошкодженої стіни, що передував вчиненню за твердженням потерпілого злочину 17 серпня 2018 року, відбувся 15 серпня 2018 року коли вона ще перебувала вдома, а не 16 серпня 2018 року, як показав потерпілий, суд вважає неправдивими та розцінює їх як намагання у такий спосіб допомогти ОСОБА_4 , який є її чоловіком, уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Надана стороною захисту копія акта наданих послуг № 1903 без дати та зворотний талон до путівки № 426012, згідно з якими ОСОБА_10 перебувала на лікуванні з 16 серпня 2018 року, на думку суду, самі по собі, за відсутності інших належних та достатніх доказів, та з урахування встановлених судом обставин кримінального провадження, можуть свідчити лише про те, що дружина обвинуваченого була відсутня за місцем проживання в цей день, а отже й не була очевидцем конфлікту, що мав місце між її чоловіком та ОСОБА_6 з приводу пошкодженої цвяхами стіни 16 серпня 2019 року та на наступний день після якого обвинуваченим був вчинений інкримінований йому злочин, а про обставини цієї події їй могло стати відомо зі слів її чоловіка ОСОБА_4 , адже останній, як вона пояснила в судовому засідання повідомив їй про написання на нього потерпілим заяви до поліції про побиття.

Зазначені показання в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 суперечать вищезазначеним дослідженим в судовому засіданні письмовим доказам, що узгоджуються між собою, зокрема медичній картці потерпілого, згідною з якою він звернувся за медичною допомогою до лікаря ОСОБА_18 ввечері в день нанесення йому тілесних ушкоджень 17 серпня 2018 року, а вчиненню злочину, як вбачається з показань потерпілого, передував конфлікт із-за пошкодженої обвинуваченому стіни цвяхами.

Щодо показань в судовому засіданні свідка ОСОБА_8 , який є рідним братом обвинуваченого, про те, що 17 серпня 2018 року ОСОБА_4 приїхав до нього вранці о 6 год. - 6 год. 15 хв. щоб відремонтувати запчастину до велосипеда, про що вони попередньо домовилися в четвер, зустрівшись на ринку, а поїхав від нього десь о 8 год., то вони, за відсутності інших належних доказів на підтвердження цих обставин, не можуть бути достатнім та достовірним доказом відсутності вини обвинуваченого у вчиненні 17 серпня 2018 року о 7 год. інкримінованого йому злочину, адже свідок ОСОБА_19 також показав суду і те, що на час приїзду до нього брата ОСОБА_4 і протягом періоду перебування останнього в нього на території будинковолодіння на годинник не дивився, а про час орієнтувався по сонцю.

З показань свідка ОСОБА_20 вбачається, що їй не відомо про те, чи перебував у них вдома брат її чоловіка ОСОБА_4 , оскільки вранці 17 серпня 2018 року вона спала.

У суду відсутні достатні підстави вважати, що свідок ОСОБА_11 обмовляє обвинуваченого, про що останній ствердив у судовому засіданні, а тому суд в сукупності з іншими вищезазначеними доказами вини ОСОБА_4 , взяв їх за основу при ухваленні вироку.

Посилання сторони захисту на протокол одночасного допиту свідка ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_4 від 19 жовтня 2018 року, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_11 дав показання про те, що ОСОБА_4 не просив в нього давати показання на його (обвинуваченого) користь, а також вбачається і те, що жодних погроз в адресу ОСОБА_11 не надходило, не можуть бути доказом неправдивості наданих цим свідком в судовому засіданні показань, що зазначені вище судом та покладені в сукупності з іншими доказами в основу вироку.

Не можуть бути достатнім та достовірним доказом невинуватості обвинуваченого у вчиненні злочину і показання свідка ОСОБА_9 , згідно з якими ОСОБА_4 на його прохання виготовив йому запчастину до велосипеда (віську) та передав її йому біля магазину в м. Камені-Каширському, в п`ятницю 17 серпня 2018 року о 8 год. 45 хв., зокрема й з огляду на те, що обвинуваченому ставиться у вину вчинення злочину 17 серпня 2018 року о 7 год., тобто більше як за годину до зустрічі з ОСОБА_9 , а як пояснив в судовому засіданні обвинувачений йому добиратися на велосипеді до будинку брата ОСОБА_8 приблизно15-20 хвилин.

Посилання захисту як на доказ невинуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину на відсутність в останнього, згідно з наданим рентгенівським знімком, будь-яких пошкоджень на лівій руці, є припущеннями і жодними доказами не підтверджуються. Як пояснив в судовому засіданні експерт, не обов`язково на руці, якою наносилися тілесні ушкодження, мають бути пошкодження, згідно з практикою судово-медичної експертизи їх, як правило, немає.

Безпідставними є твердження сторони захисту і про те, що обвинувачений не міг нанести удари потерпілому лівою рукою, як стверджує останній, оскільки обвинувачений є правшою. Такі доводи жодними належними та допустимими доказами не підтверджені.

Судом вживалися заходи щодо перевірки цієї версії захисту, зокрема ухвалою суду від 14 лютого 2019 року за клопотанням захисника ОСОБА_5 було призначено медико-психологічну експертизу, на вирішення якої й ставилося зазначене питання, однак в установі, якій було доручено виконання цієї експертизи, а саме у Волинському відділені Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, згідно з листом за підписом завідувача цього відділення від 25 лютого 2019 року № 180-12-19 у зв`язку з відсутністю фахівців такі експертизи не проводяться.

Оскільки іншої експертної установи для проведення зазначено виду експертизи не встановлено і сторона захисту відомостей про таку установу, експерта не надала і відмовилася у зв`язку з цим від проведення зазначеної експертизи, то ухвалою суду від 12 червня 2019 року, що постановлена без виходу до нарадчої кімнати і занесена до журналу судового засідання, ухвалу про призначення медико-психологічної експертизи від 14 лютого 2019 року залишено без виконання.

Жодних доказів на підтвердження версії про неможливість нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень лівою рукою через те, що він є правшою, сторона захисту суду не надала.

В судовому засіданні виявлено ряд допущених слідчим Камінь-Каширського ВП недоліків при проведенні процесуальних та слідчих дій, зокрема, зазначення у протоколі допиту потерпілого та протоколі слідчого експерименту невірної дати вчинення злочину, а саме 18 серпня 2018 року, замість 17 серпня 2018 року, що на думку суду з урахування встановлених в судовому засіданні обставин вчинення злочину на підставі досліджених безпосередньо судом інших вищезазначених доказів вини обвинуваченого, належить визнати механічними описками, які не впливають на правильність висновку суду про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Окрім того, згідно зі ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо і показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Як показав в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 , який попереджений про кримінальну відповідальність за дачу суду завідомо неправдивих показань, подія злочину мала місце саме 17 серпня 2018 року, після конфлікту 16 серпня 2018 року із-за пошкодженої цвяхами стіни ОСОБА_4 , і показання потерпілого, підтверджуються зокрема такими вищезазначеними судом доказами, що наведені на підтвердження вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, як протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 17 серпня 2018 року, згідно з яким потерпілий датою вчинення відносно нього злочину вказав 17 серпня 2018 року, рапортом помічника чергового Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області, з якого вбачається, що заява від потерпілого ОСОБА_6 про нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_4 надійшла до поліції 17 серпня 2018 року, витягами з ЄРДР, у відповідності до яких відомості про нанесення потерпілому тілесних ушкоджень було внесено до реєстру 18 серпня 2018 року о - 00 год. 35 хв., що передує часу 17 серпню 2018 року, 7 годині, й виключає можливість вчинення відносно потерпілого злочину в день, зазначений у протоколі допиту потерпілого від 6 вересня 2018 року та протоколі слідчого експерименту від 6 вересня 2018 року.

Сукупність встановлених судом обставин кримінального провадження, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчиненим і обвинувачений ОСОБА_4 є винним у вчиненні цього злочину (стандарт доведення поза розумним сумнівом).

Стороною захисту не надано належних, достатніх та достовірних доказів, які б могли спростувати встановлені фактичні обставини цього кримінального провадження.

Отже, відсутні обставини, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення, також відсутня реальна можливість іншої версії інкримінованої обвинуваченому події.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для розумного сумніву в доведеності вини ОСОБА_4 , адже версія сторони захисту спростована фактами, встановленими на підставі належних, достовірних, допустимих та достатніх доказів.

Підстав для постановлення виправдувального вироку суд не вбачає.

При призначенні ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд, у відповідності до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, враховує тяжкість вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

ОСОБА_4 вчинив злочин, що відноситься, у відповідності до ст. 12 КК України, до категорії злочинів середньої тяжкості, і посягає на здоров`я, що є найвищою соціальною цінністю людини.

Обвинувачений раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, є пенсіонером, його дружина важко хворіє.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків зміни судом правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 368 КПК України передбачено, що ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання, зокрема, чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме.

Разом з тим, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що органом досудового розслідування при формулюванні пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення, що визнане судом доведеним, не інкримінувалася така обставина, що обтяжує покарання, як вчинення злочину щодо особи похилого віку. Ця обставина, відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України, не була зазначена в обвинувальному акті як така, що обтяжує покарання.

З урахування наведено, підстав для врахування зазначеної обставини, як такої, що обтяжує покарання обвинуваченого, про що просив в судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_7 суд не вбачає.

Враховуючи вищенаведені обставини в їх сукупності, в тому числі ступінь тяжкості вчиненого злочину та його характер, цінність відносин, на які вчинено посягання, а також беручи до уваги кількість та характер заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень, і думку останнього та його представника, які наполягали на суворому покаранні винного, суд дійшов висновку, що необхідно призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік, та з урахуванням також і даних про особу винного та встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження, на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 3 місяці, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

При цьому, на думку суду, виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, забезпечується як тривалість іспитового строку так і обсягом покладених на нього вищезазначених обов`язків.

Не визнання вини у вчиненні злочину є правом обвинуваченого, а тому не можу бути враховано при призначені судом покарання, про що просила в судовому засідання сторона обвинувачення.

На думку суду призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк і звільненням його від відбування цього покарання з випробуванням та покладенням, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків, забезпечить досягнення в умовах здійснення контролю за його поведінкою винного мети покарання, виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

У кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями останнього. Потерпілий (цивільний позивач) просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 (цивільного відповідача) 10000 гривень, посилаючись на те, що внаслідок отриманих середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень він вимушений був проходити стаціонарне лікування в стоматологічному відділенні Волинської обласної клінічної лікарні з 21 серпня 2018 року по 28 серпня 2018 року, тривалий час терпіти фізичний біль та душевні страждання.

У судовому засіданні потерпілий позовні вимоги підтримав з викладених у позовній заяві підстав та просив їх задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав, і пояснив, що обвинувачення сфальсифіковане і ґрунтується на неправдивих показаннях потерпілого та свідка ОСОБА_11 , які є друзями по вживанню алкогольних напоїв, і змовилися між собою та обмовляють його щоб в такий спосіб потерпілий зміг стягнути з нього кошти.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Оскільки ОСОБА_6 є потерпілим у кримінальному провадженні і умисними діями ОСОБА_4 були завданні йому умисні середньої тяжкості тілесні ушкодження, внаслідок чого потерпілий лікувався, переніс страждання та фізичний біль, був порушений звичний ритм його життя, то він має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди.

При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд враховує форму і ступінь вини обвинуваченого, характер, кількість і спосіб завданих потерпілому тілесних ушкоджень, які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень по ознаці тривалого розладу здоров`я, тяжкість наслідків після вчинення злочину, характер, обсяг болю і душевних страждань, яких потерпілий зазнав у зв`язку з умисними злочинними діями обвинуваченого, поведінку останнього після вчинення злочину, тривалість необхідного лікування потерпілого та пов`язані з цим вимушені зміни у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь вини обвинуваченого, та виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості та добросовісності, вважає необхідним стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого моральну шкоду у зазначеному останнім в позовній заяві розмірі, тобто у розмірі 10000 грн., у зв`язку з чим позов належить задовольнити повністю.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року 3 (трьох) місяців іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, що передбачені п.п. 1, 2, ст. ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 10000 (десять тисяч) гривень на відшкодування завданої злочином моральної шкоди.

Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з дня проголошення вироку.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Камінь-Каширський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Головуючий:ОСОБА_1