Справа № 461/9454/19
УХВАЛА
Іменем України

02.12.2019 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні у залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльність слідчого та скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою, в якій просить визнати протиправною бездіяльність слідчого СВ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 щодо не ознайомлення з правами та обов`язками потерпілого та скасувати постанову слідчого від 25.11.2019 року про відмову у визнанні потерпілим.

В обґрунтування скарги покликається на те, що у провадженні СВ Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження №0003913 від 02.09.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України. 15.11.2019 року ОСОБА_3 звернулася до слідчого з клопотанням про визнання його потерпілим у даному кримінальному провадженні. Зазначає, що 27.11.2019 року, поштовим зв`язком отримала постанову слідчого Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 25.11.2019 року про відмову у визнанні її потерпілою. Вважає, що таке рішення слідчого є необґрунтованим та безпідставним, ґрунтується на особистій думці слідчого. Просить скаргу задоволити.

ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, проте через канцелярію суду подала клопотання, у якому просить розгляд справи проводити за її відсутності.

Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, їх відсутність не є перешкодою для розгляду скарги, відтак, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності слідчого та прокурора на підставі наявних у справі матеріалів.
На підставі ст.107 КПК України у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Встановлено, що в провадженні слідчого СВ Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 знаходиться кримінальне провадження за №0003913 від 02.09.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України.

ОСОБА_3 15.11.2019 року звернулася до слідчого із заявою про залучення її як потерпілої у кримінальному провадженні №0003913.

Слідчим СВ Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 25.11.2019 року винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у вищевказаному кримінальному провадженні.

Згідно ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Відповідно до ч.2 ст.55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Слідчий суддя зазначає, що для визнання особи потерпілою не вимагається прийняття окремого процесуального документу. Разом з тим ч.5 ст.55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч.1 цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді. Тому, саме правильність застосування слідчим або прокурором цієї норми є предметом перевірки слідчим суддею під час розгляду даної категорії справ.

Процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст.55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені рішення слідчого або прокурора про відмову у визнанні потерпілим.
У своїй заяві ОСОБА_3 зазначає, що внаслідок вчинення даного кримінального правопорушення їй було завдано матеріальну шкоду, оскільки 02.09.2019 року працівниками ЛКП «Муніципальна варта» було відібрано без будь яких пояснень її майно, а саме: дитячі електромашини на пульт дистанційного управління.
Слідчий суддя зазначає, що постанова слідчого ОСОБА_4 від 25.11.2019 року є необґрунтованою, оскільки слідчим не перевірено, чи дійсно ОСОБА_3 було завдано матеріальну шкоду, що є предметом досудового розслідування.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що скаргу в цій частині необхідно задоволити та скасувати оскаржувану постанову.
Розглядаючи вимоги про визнання протиправною бездіяльність слідчого ОСОБА_4 слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання вчинити певну дію, зобов`язання припинити дію, відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, КПК України не надає повноважень слідчому судді визнати дії чи бездіяльність слідчого протиправними, а тому в цій частині вимог скарги необхідно відмовити.

Так, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК України).

Згідно ч.1 ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 55, 56, 94, 220, 303-307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Скаргу задоволити частково.

Скасувати постанову слідчого СВ Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою від 25.11.2019 року у кримінальному провадженні №0003913 від 02.09.2019 року.

Зобов`язати слідчого СВ Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 15.11.2019 року про визнання потерпілим та повідомити заявника про прийняте рішення.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає, заперечення на дану ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1