Справа № 736/1884/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/505/19
Категорія - ч. 1 ст. 122 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 липня 2018 року за № 0000219, за апеляційною скаргою прокурора Корюківського відділу Менської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 26 березня 2019 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, пенсіонера, розлученого, з середньою спеціальною освітою, інваліда 2 групи, раніше не судимого, -

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 26 березня 2019 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України і йому призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Корюківської центральної районної лікарні Корюківської районної ради 641 грн. 13 коп. в рахунок відшкодування витрат понесених на лікування потерпілої.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 20 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор Корюківського відділу Менської місцевої прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, порушує питання про скасування вироку суду першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання у виді позбавлення волі та звільнити від відбування покарання з випробуванням. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор вказує, що всупереч вимогам ст.. 61 КК України обвинуваченому, який являється пенсіонером та інвалідом 2 групи призначено покарання у виді обмеження волі.

Як встановлено судом першої інстанції, 10 липня 2018 року близько 17 години в АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , перебуваючи в житловому будинку, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень наніс три удари кулаком лівої руки по тулубу справа своїй співмешканці ОСОБА_9 . В результаті вказаних ударів, ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 7 та 8 ребер справа, які згідно висновку судово-медичної експертизи №72 від 27.09.2018 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , котрий погодився з вимогами прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час апеляційного перегляду матеріалів кримінального провадження, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених і викладених у вироку обставин та кваліфікацію його дій за ч.1 ст.122 КК України в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються, а тому вирок суду в цій частині в апеляційному порядку не переглядається.

Доводи апеляційної скарги про незаконність призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі у зв`язку з тим, що він є особою, яка досягла пенсійного віку та являється інвалідом 2 групи заслуговують на увагу.

Так, суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що перешкодило ухваленню законного та обґрунтованого судового рішення.

Відповідно до ч.3 ст.61 КК України, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.

Всупереч вказаних вимог закону суд призначив обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який являється пенсіонером та інвалідом 2 групи, покарання у виді обмеження волі.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_7 покарання.

Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, яке є злочином середньої тяжкості, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, обставини, що обтяжують покарання - скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння та відносно особи похилого віку; відсутність обставин, що пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 має бути призначено за покарання в межах санкції статті кримінального закону у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку.

Таке покарання буде відповідати вимогам ст.65 КК України, та буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Корюківського відділу Менської місцевої прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 26 березня 2019 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.

Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті цей вирок - залишити без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України даний вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4