Справа № 375/1504/19
Провадження № 1-кп/375/99/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2019 Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 2 приміщення суду в смт.Рокитне кримінальне поровадження № 0000183, відомості щодо якого внесено до ЄРДР 20.05.2019 за обвинувальним актом щодо

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із вищою освітою, не працюючого, розлученого, раніше не судимого,

по обвинуваченню за ч. 1 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

16.05.2019 близько 14:00 години ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 розпивали алкогольні напої за місцем проживання останнього, що по АДРЕСА_2 .
Цього ж дня близько 17:30 години ОСОБА_4 попрохав ОСОБА_5 сходити до магазину придбати продукти харчування та алкогольні напої, на що останній погодився. При цьому ОСОБА_4 надав ОСОБА_5 належну йому банківську платіжну картку ПриватБанку № НОМЕР_1 (картка для виплат), повідомивши при цьому також пін-код. О 18:44 годині цього ж дня ОСОБА_5 з метою придбати продукти та алкоголь, зняв в банкоматі, що по вул. Першотравнева, 11 в смт Рокитне Київської області, з належної ОСОБА_4 банківської платіжної картки ПриватБанку № НОМЕР_2 (двісті) гривень. Придбавши близько 19:00 години за вказані кошти продукти харчування та алкогольні напої, ОСОБА_5 приніс останні до місця проживання ОСОБА_4 .. При цьому він повернув йому залишок коштів у сумі 100.00 грн. та банківську платіжну картку ПриватБанку № НОМЕР_1 .
Отримавши особисту банківську платіжну картку ПриватБанку № НОМЕР_1 , ОСОБА_4 поклав її на стіл в одній із кімнат. Це помітив ОСОБА_5 , який в цей час спільно з іншими знаходився в іншій кімнаті та який вирішив у той момент викрасти вказану банківську платіжну картку з метою викрадення за допомогою неї грошових коштів з банківського рахунку ОСОБА_4 ..
З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на вчинення крадіжки банківської картки, ОСОБА_5 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, викрав зі столу в одній із кімнат будинку платіжну картку ПриватБанку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , яку поклав до кишені власних штанів та у подальшому залишив приміщення будинку, вчинивши таким чином крадіжку платіжної банківської картки, яка являється офіційним документом.
Продовжуючи свої злочинні дії та маючи намір завершити свій злочинний умисел, спрямований на збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_5 16.05.2019 о 23:13 годині прийшов до банкомату, розташованого по вул.Першотравнева, 11 в смт Рокитне Київської області, де із застосуванням платіжної банківської картки ПриватБанку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , завідомо знаючи пін-код, умисно здійснив зняття належних ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 4700.00 грн., вчинивши таким чином їх крадіжку.

З метою укриття таких своїх злочинних дій ОСОБА_5 . 17.05.2019 близько 07:00 години прийшов до місця проживання ОСОБА_4 та безперешкодно зайшовши до будинку, поклав картку ПриватБанку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 на стіл в кімнаті, звідки її попередньо викрав, після чого залишив приміщення будинку.

Викраденими грошовими коштами ОСОБА_5 у подальшому розпорядився на власний розсуд.
Вказаними протиправними діями ОСОБА_5 заподіяв потерпілому ОСОБА_4 матерілальну шкоду на суму 4700.00 грн., яка є предметом заявленого ним до обвинуваченого цивільного позову, який у свою чергу останній визнав повністю.

На час розгляду кримінального провадження судом заподіяна злочинними діями обвинуваченого потерпілому майнова шкода не відшкодована повністю.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив передбачений ч. 1 ст. 357 КК України злочин, а саме викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів, та передбачений ч.1 ст.185 КК України злочин - таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Враховуючи те, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду і в тому числі потерпілий також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі потерпілий та обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження у порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням даних, які характеризують особу винного.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні визнав себе винним повністю у інкримінованих йому злочинах, визнав заявлений до нього потерпілим цивільний позов та суду показав, що саме він вчинив всі зазначені у обвинувальному акті злочини за викладених у обвинувальному акті обставин.

Також показав, що якби потерпілий не давав йому картку, то вказані злочині він не вчинив би. Позаяк, усвідомлює протиправність своїх вчинків, засуджує їх, щиро розкаються та просить пробачення у всіх учасників процесу. Зазначив, що таких випадків він у своєму житті більше не допустить, а заподіяну потерпілому матеріальну шкоду буде відшкодовувати, зважаючи, що він має неофіційні заробітки.

З огляду на викладенні у обвинувальному акті та визнані обвинуваченим обставини вчинення злочину суд приходить до висновку, що у даному кримінальному провадженні знайшли своє підтвердження всі обставини, які підлягають доказуванню відповідно до положень ст. 91 КПК України і в тому числі щодо події злочинів (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочинів) та винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, форми його вини, мотивів і мети вчинення злочинів.
За викладеного суд вважає, що вина ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованих йому злочинів є доведеною.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому міри покарання, суд виходить із вимог ст. 65 КК України і враховує характер та ступінь тяжкості вчинених ним злочинів та їх суспільну небезпечність, наявність чи відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання винного обставин, дані про його особу, відношення до скоєного та конкретні обставини справи.

З огляду на зміст санкції ч. 1 ст. 185 та ч.1 ст.357 КК України та вимог статті 12 цього Кодексу, слід прийти висновку, що обвинувачений вчинив злочини невеликої та середньої тяжкості.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання винного, є його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання винного, суд відповідно до ст. 67 КК України визнає вчинення злочинів у стані алкогольного спяніння.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. Окрім того, відповідно до положень статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права», а тому з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи) (справи «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007).

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

Враховуючи ступінь суспільної небезпечності скоєних обвинуваченим злочинів (спрямовані проти власності), на що вказує їх характер (умисні корисливі злочини) та спричинені ним наслідки (заподіння матеріальної шкоди невеликого розміру), тяжкість злочинів (є злочинами невеликої та середнього ступеня тяжкості), відношення винного до наслідків скоєного (розкаявся у скоєному), пом`якшуючу та обтяжуючу покарання винного обставини, дані про його особу, який посередньо характеризуються по місцю проживання, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога, раніше не судимий, на разі, вчиняв кримінальне правопорушення проти власності, провадження у якому було закрито у звязку з відмовою потерпілого від обвинувачення, суд приходить до висновку призначити ОСОБА_5 покарання за вчинені злочини в межах санкції ч.1 ст. 357 КК України у виді двох років обмеження волі, за ч.1 ст. 185 КК України у вигляді двох років позбавлення волі.

Остаточне покарання ОСОБА_5 призначити на підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді двох років позбавлення волі.
Разом з тим, з огляду на дані про особу винного, його відношення до скоєного суд вважає можливим виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання та у відповідності до ст.75 КК України приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку три роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом відповідно до статті 76 вказаного Кодексу обов`язки періодично зявлятися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти останній про зміну місця свого проживання і роботи, не виїзджати без погодження з ним за межі України.
Вирішуючи заявлений у кримінальному провадженні потерпілим цивільний позов, суд виходить із наступного.
Відповідно до положень ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Відповідно до вимог статті 129 цього Кодексу за результатами розгляду позову суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє його повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно положень ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Як вбачається із показань обвинуваченого останній заявлений до нього позов визнає повністю.
Визнання цивільним відповідачем, тобто обвинуваченим, пред`явленного до нього позову на переконання суду не суперечить закону, не порушує права та свободи чи інтереси інших осіб, а тому судом приймається.
Позов таким чином підлягає задоволенню.
Речові докази та судові витрати у провадженні відсутні, запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.127, ч.5 ст.128, 129, ст.ст. 368-370, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні передбачених ч. 1 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України злочинів та призначити покарання за ч.1 ст. 185 КК України два роки позбавлення волі, за ч.1 ст.357 КК України два роки обмеження волі.

Остаточне покарання ОСОБА_5 призначити на підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку три роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки періодично зявлятися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти останній про зміну місця свого проживання і роботи, не виїзджати без погодження з ним за межі України.

Речові докази та судові витрати у провадженні відсутні, запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заподіяної злочином матеріальної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди 4700 (чотири тисячі сімсот) грн. 00 коп..

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Рокитнянський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1

Вирок набрав законної сили «____»______________20__