ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2019м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши кримінальне провадження № 521/7350/19-к відносно

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одесі, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 29.09.2017 року за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, звільненого у зв`язку із відбуттям строку покарання -

обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

06.04.2019, приблизно о 14 годині, ОСОБА_5 , перебуваючи біля будинку №4А по вул. Скворцова в м. Одесі, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, визначивши об`єктом свого злочинного посягання майно, яке належить потерпілому ОСОБА_6 , а саме:

- рюкзак тканинний, вартістю 1500 гривень, в якому знаходились спортивні речі;

- трикотажна термічна білизна, вартістю 400 гривень;

- комплект футбольної форми у кількості 2 шт. футбольної команди «Одеса», загальною вартістю 900 гривень;

- гетри у кількості 2 пар, загальною вартістю 300 гривень;

- бутси торгової марки «Nike mercurial», вартістю 1500 гривень;

- футбольні щитки торгової марки «Nike», вартістю 770 гривень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, упевнившись, що його дії залишаються непомітними для оточуючих, ОСОБА_5 , зайшов у двір будинку АДРЕСА_2 , де підійшов до лавки на якій в той момент знаходився рюкзак, таємно його викрав.

Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_5 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись майном потерпілого ОСОБА_6 на власний розсуд, тим самим спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 5370 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченому ст. 185 ч.2 КК України при викладених у обвинувальному акті обставинах, визнав повністю, підтвердив вищевикладені обставини та заявив про щире каяття у вчиненому. При цьому, скориставшись наданим йому процесуальним правом від дачі показів ОСОБА_5 відмовився.

Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності позиції обвинуваченого щодо визнання вини.

Оскільки ОСОБА_5 таємно викрав чуже майно, повторно, суд кваліфікує діяння обвинуваченого як злочин, передбачений ст. 185 ч.2 КК України.

Потерпілим ОСОБА_7 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди, спричиненої злочином на суму 5370 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_5 суму позовних вимог визнав повністю.

Розглядаючи цивільний позов у кримінальному проваджені, суд приходить до наступного.

Згідно із вимогами статті 1166 ЦК України, майнова шкода, яка спричинена фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її спричинила у повному обсязі.

Підстави позову та вина обвинуваченого у спричиненні майнової шкоди ОСОБА_6 встановлена судом.

З урахуванням викладеного суд, відповідно до ст. 128 КПК України, вважає за необхідне позов ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_5 майнової шкоди, задовольнити повністю і стягнути з обвинуваченого на користь позивача суму в розмірі 5370 гривень

При призначенні ОСОБА_5 покарання суд керується загальними принципами призначення покарання, визначеними в ст. ст. 50, 65 КК України.

Суд визнає пом`якшуючою покарання обставиною щире каяття обвинуваченого в скоєні злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 у судовому засіданні не встановлено.

Суд також враховує, що ОСОБА_5 раніше неодноразово був засуджений за злочини проти власності. Скоєння ним чергового злочину у період непогашеної судимості, свідчить про стійкість тенденції до продовження злочинної діяльності та небажання становитися на шлях виправлення.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_5 злочину, наведених даних про особу обвинуваченого та інших обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_5 неможливо без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим, вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого покарання у вигляді позбавлення волі.

Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України до обвинуваченого судом не встановлено.

Вирішуючи питання, які відповідно до положень пп.2 п.4 ст. 374 КПК України повинен вирішити суд при ухваленні вироку, в тому числі щодо заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься і питання запобіжного заходу, встановивши можливість вчинення обвинуваченим дій, передбачених ст. 177 КПК України, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого до набрання вироком законної сили, суд вважає за необхідне, до набрання вироком законної сили, обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний заход у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 369 -374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання обчислювати з моменту фактичного взяття обвинуваченого під варту.

Цивільний позов, заявлений ОСОБА_8 задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 суму у розмірі 5370 гривень

На вирок може бути подана сторонами апеляція в Одеський апеляційний суд через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_10