Номер провадження: 11-сс/813/1870/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника начальника відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 01 листопада 2019 року, якою було задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави, а також відмовлено у задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного за відсутності підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000654 від 24.10.2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.189 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси було задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 153 680 гривень.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, заступник начальника відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу в частині обрання підозрюваному ОСОБА_9 альтернативного запобіжного заходу у виді застави, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки слідчий суддя не взяв до уваги, що ОСОБА_9 :

- може незаконно впливати на потерпілих, свідків та іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні;

- при обранні альтернативного запобіжного заходу слідчим суддею не враховано майнову шкоду завдано злочином, яка становить 180 000 доларів США;

- слідчим суддею зазначено наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених п.п. 1,2,5 ч.1 ст. 177 КПК України, однак всупереч цьому обрано альтернативний запобіжний захід;

- в порушення вимог п.1, ч.4, ст. 184 КПК України, слідчим суддею не враховано, що злочин було вчинено з застосуванням насильства та погрозою його застосування, що унеможливлює обрання запобіжного заходу у виді застави.

За таких обставин прокурор вважав, що альтернативний запобіжний захід у виді застави не забезпечить належної поведінки підозрюваного ОСОБА_9 .

Крім цього, в апеляційній скарзі прокурором зазначено, що оскаржувана ухвала слідчого судді постановлена з порушенням правил підсудності та відповідно до територіальної юрисдикції, клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу, повинно було розглядатися слідчим суддею Київського районного суду м.Одеси.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_9 та його захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст.176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що на даному етапі досудового розслідування, можна вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.189 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 підозрівається в тому, що приблизно в кінці листопада 2015 року ОСОБА_11 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження та направлено до суду), маючи умисел на вчинення тяжкого злочину, а саме заволодінням чужим майном у великому розмірі шляхом вимагання, вступив у попередню змову ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , які дали свою добровільну згоду на участь у вимаганні грошових коштів.

З метою здійснення своїх злочинних намірів ОСОБА_11 вибрав в якості об`єкту посягання особу, яка на його думку приймала участь у крадіжці конфіскованого 16.11.2015 у його колишньої дружини ОСОБА_13 митниками бурштину експерта гомолога ОСОБА_14 . У останнього, на думку ОСОБА_11 , повинні бути значні кошти з його продажу та інформація щодо ймовірних співучасників. Про вказане ОСОБА_11 повідомив ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , які розробили план заволодіння шляхом вимагання грошовими коштами потерпілого, та розподілили між собою рольову участь.

Розуміючи, що для досягнення злочинного наміру необхідно застосування фізичного насильства, ОСОБА_9 , узгодивши свої дії з ОСОБА_12 , залучив у якості безпосереднього виконавця злочинних намірів ОСОБА_15 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження та направлено до суду), який володів організаційними здібностями, якостями лідера, сильним та жорстким характером. Останній, в свою чергу залучив наближених до нього осіб: ОСОБА_16 (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження та направлено до суду), та осіб, матеріали стосовно якого виділено в окреме провадження: ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , як осіб до обов`язків яких увійшло організація спостереження, незаконне позбавлення волі та силове супроводження ОСОБА_14 для зустрічі з ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , з метою подальшого незаконного вимагання грошових коштів

Відвівши собі роль організатора, ОСОБА_15 координував дії підібраних співучасників, визначав їх послідовність, організовував спостереження за потерпілим, тощо з метою досягнення злочинного результату.

16.03.2016, приблизно о 18:45 годині, згідно розробленого плану, та відведених ролей ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , діючи за вказівками ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , на автомобілях: марки «Ренж Ровер», д.н. НОМЕР_1 , котрий належить ОСОБА_21 під управлінням ОСОБА_15 ; марки «Рено Логан», д.н. НОМЕР_2 , котрий належить ОСОБА_22 під управлінням ОСОБА_18 ;

марки «Тойота Камрі», д.н. НОМЕР_3 , котрий належить ОСОБА_23 під управлінням ОСОБА_16 , прибули до гаражу № НОМЕР_4 , що розташований у дворі житлових будинків на розі проспекту Шевченко та вулиці Довженко в м. Одесі.

З метою конспірації стали знаходитись неподалік та чекати приїзду потерпілого ОСОБА_24 на автомобілі марки Mersedes Benz д.н. НОМЕР_5 .

Приблизно о 19:45 годині ОСОБА_14 зайшов до вказаного гаражу де ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 виконуючи вказівки ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , з застосуванням фізичного насилля заштовхали потерпілого до приміщення гаражу обмеживши його волю в добровільному пересуванні та стали наносити удари в область голови та спини при цьому незаконно позбавили його волі та здійснили спробу його викрадення з метою приводу для зустрічі з ОСОБА_9 та ОСОБА_12 для подальшого вимагання грошових коштів. Однак зазначені дії були припинені співробітниками поліції у зв`язку з чим реалізація злочинного наміру не була доведена до кінця з незалежних від них обставин.

Продовжуючи свої злочинні наміри та розуміючи, що ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 затримано в порядку ст. 208 КПК України, у зв`язку з чим останні можуть викрити його, ОСОБА_9 , організовує неодноразові зустрічі з ОСОБА_14 в ході яких змушує останнього забрати написану ним заяву про вчинене кримінальне правопорушення відносно нього з боку затриманих, запевняючи, що до потерпілого ОСОБА_14 в подальшому не буде застосовуватись фізичні методи впливу.

Побоюючись за своє життя та те, що в майбутньому вказані напади буде продовжено, ОСОБА_14 виконує незаконну вимогу ОСОБА_9 та відкликає написану ним заяву про вчинене стосовно нього кримінальне правопорушення з боку його співучасників: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 .

Проаналізувавши здобуті докази, як недостатні для пред`явлення підозри у встановлений законом строк, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 відпускають з Ізолятору тимчасового тримання ГУНП в Одеській області.

Продовжуючи свої злочинні дії та реалізовуючи злочинний намір, направлений на вимагання грошових коштів у особливо великому розмірі ОСОБА_12 призначає ОСОБА_14 зустріч, яку організовує ОСОБА_9 , для участі в якій потерпілий залучає ОСОБА_25 в якості посередника.

18.03.2016 о 18 годині, ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , знаходячись в приміщенні кафе «Світ чаю», розташованому по вул. Космонавтів, 5, в м. Одеса, за участю ОСОБА_9 , в присутності ОСОБА_25 , погрожуючи насильством небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_14 вимагали у нього гроші в сумі 180 тис. доларів США (станом на 18.03.2016 по курсу НБУ становить 4 805 995,5 грн.) за неіснуючі зобов`язання (нібито вкрадений у них та проданий потерпілим з ОСОБА_26 бурштин).

Потерпілий ОСОБА_14 , сприйнявши погрози ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , за реальні, побоюючись за своє життя та подальших нападів з боку ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , з метою уникнення в подальшому переслідування з боку здирників, дав свою згоду на передачу частини з необхідної суми грошових коштів в розмірі 7 тис. доларів США.

22.03.2016 о 18:00 годині в ході зустрічі в кав`ярні «Espresso», що розташована за адресою м. Одеса, вул. Сегедська, 21, ОСОБА_14 за участі ОСОБА_25 передав ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 7 тис. доларів США (станом на 22.03.2016 по курсу НБУ становить 186 204, 802 грн.), що є майновою шкодою у великому розмірі.

За вказівкою ОСОБА_12 отримані грошові кошти в подальшому розподілено наступним чином: ОСОБА_11 - 3500 доларів США (станом на 22.03.2016 по курсу НБУ становить 93 102,401 грн.), ОСОБА_12 1150 доларів США (станом на 22.03.2016 по курсу НБУ становить 30 590,79 грн.),

ОСОБА_25 -1200 доларів США(станом на 22.03.2016 по курсу НБУ становить 31 920,83 грн.) та 1150 доларів США(станом на 22.03.2016 по курсу НБУ становить 30 590,79 грн.) ОСОБА_9 залишив собі.

Продовжуючи свої злочинні дії, з метою домогтися виконання подальшої остаточної вимоги щодо передачі залишку грошей ОСОБА_12 призначає, а ОСОБА_9 , організовує наступну зустріч з потерпілим ОСОБА_14

30.03.2016 о 15 годині, ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , знаходячись в приміщенні кафе «Світ чаю», розташованому по вул. Космонавтів, 5, в м. Одеса, за участю ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , та в присутності ОСОБА_25 , погрожуючи насильством небезпечним для життя і здоров`я ОСОБА_14 продовжили вимагання у нього грошових коштів у сумі 180 тис. доларів США (станом на 18.03.2016 по курсу НБУ становить 4 805 995,5 грн.) за неіснуючі зобов`язання.

Потерпілий ОСОБА_14 , сприйнявши погрози ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , як реальні, а також побоюючись за своє життя, запевнив, що нібито зустрінеться з вигаданою особою (на думку здирників співробітником правоохоронного органу) з метою отримання дозволу на розголошення її особистості.

На початку травня 2016 року, будучи обізнаним про затримання співробітниками поліції ОСОБА_16 та інших осіб, за злочини пов`язані з вимаганням, розбійними нападами, викраденням людей тощо, побоюючись викриття їх злочинної діяльності, в т.ч. пов`язаної з незаконним позбавленням волі та вимаганням у ОСОБА_14 грошових коштів в великому розмірі, ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , тимчасово припинили вимагати у ОСОБА_14 грошові кошти, зосередивши зусилля на встановленні ймовірних свідків, з метою здійснення подальшого впливу на них щодо ненадання викриваючи показів на фігурантів провадження та на знищені речових доказів по кримінальним провадженням щодо ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та інших співучасників вчинюваних ними злочинів.

19.05.2016 року письмове повідомлення про підозру щодо ОСОБА_9 вручено дружині останнього - ОСОБА_27 .

Постановою слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 від 20.05.2016 року ОСОБА_9 оголошений у міжнародний розшук.

16.11.2016 року слідча звернулась до Приморського районного суду з клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 193 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 18.11.2016 року клопотання слідчої задоволено, та обрано щодо ОСОБА_9 запобіжний захід в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 01.11.2019 року до підозрюваного ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 153 680 гривень, до 28.12.2019 року.

Апеляційний суд вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 189 КК України, підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, зокрема:

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_14 ,

- протоколом допиту свідків,

- протоколом проведення слідчого експеременту,

- протоколами пред`явлення осіб до впізнання,

- іншими матеріалами провадження.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованому йому злочину. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини підозрюваного у вчиненні інкримінованих йому злочинів, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Апеляційний суд враховує те, що підозрюваний ОСОБА_9 незважаючи на наявність дружини та дітей, понад три роки перебував у розшуку та його місцезнаходження неможливо було встановити, що свідчить про відсутність достатньо стійких соціальних зв`язків, які б унеможливлювали переховування підозрюваного та вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому, слідчим суддею, з урахуванням майнового стану підозрюваного обрано альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що забезпечить дотримання ОСОБА_9 процесуальних обов`язків.

Апеляційний суд звертає увагу, що на цей час ОСОБА_9 вніс суму застави, встановлену слідчим суддею.

Крім того, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_9 самостійно, за першою вимогою з`являвся до апеляційного суду в судове засідання з розгляду апеляційної скарги прокурора.

Вказані обставини доводять те, що ОСОБА_9 виконує покладені на нього слідчим суддею обов`язки.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор не зміг обґрунтувати, чому запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Викладене свідчить про право, а не обов`язок суду не визначати розмір застави, за наявності обставин, передбачених ч.4 ст.183 КПК України.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що застосований до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді у виді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, являється необхідним та достатнім в даному випадку для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_9 під час досудового розслідування.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що слідчим суддею на підставі повного та всебічного дослідження обставин провадження та відповідно до приписів кримінального процесуального закону зроблений висновок про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави.

Доводи апеляційної скарги прокурора про порушення слідчим суддею правил територіальної підсудності під час розгляду клопотання слідчого про застосування стосовно ОСОБА_9 запобіжного заходу, апеляційний суд вважає необгрунтованим, з таких підстав.

Відповідно до п)1 ч.2 ст. 132 КПК України, клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Положеннями п)1 ч.1 ст.34 КПК України передбачено направлення кримінального провадження з одного суду до іншого, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності.

Тобто, зазначена норма кримінального процесуального закону встановлює направлення кримінального провадження з одного суду до іншого до початку судового розгляду.

На момент звернення слідчого з клопотанням про обрання до ОСОБА_9 запобіжного заходу до Приморського районного суду орган досудового розслідування Слідче управління ГУНП України в Одеській області було зареєстроване в Приморському районі м.Одеси за адресою проспект Шевченко, 8-г.

Враховуючи те, що під час судового розгляду слідчим суддею клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та клопотання підозрюваного ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою, сторонами кримінального провадження клопотань щодо направлення кримінального провадження до іншого суду не заявлялося, у зв`язку з чим апеляційний суд не вбачає порушень правил підсудності при розгляді даного кримінального провадження.

Щодо заперечень захисників, які просили в порядку ч.2 ст.404 КПК України надати оцінку тому, що на їх думку ОСОБА_9 не є підозрюваним, апеляційний суд вважає зазначені вимоги такими, що не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, з таких підстав.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 апеляційних скарг не подавали, відповідне клопотання не надавали та виклали зазначені вимоги у запереченні на апеляційну скаргу прокурора.

За таких обставин, враховуючи те, що питання належного вручення підозри ОСОБА_9 не є предметом даного апеляційного розгляду, а апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, зазначені в запереченнях на апеляційну скаргу вимоги захисників розгляду не підлягають.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги прокурора, у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу заступника начальника відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 01 листопада 2019 року якою було задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави, а також відмовлено у задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного за відсутності підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000654 від 24.10.2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.189 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3