Справа № 741/1322/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/407/19
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000272, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 21 лютого 2019 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Носівка Чернігівської області, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженої, має на утриманні малолітню дитину, з вищою освітою, раніше не судимої ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Не погоджуючись з вироком суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеність вини, просить його скасувати в частині застосування ст. 76 КК України у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити новий, яким на ОСОБА_6 , відповідно до ст. 76 КК України, покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. В решті вирок залишити без змін.

Вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 21 лютого 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та їй призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України її звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України, на неї покладено обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

Стягнуто з неї на користь держави 572 грн. процесуальних витрат.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що суд 1 інстанції, звільняючи обвинувачену на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання та встановлюючи їй іспитовий строк, не поклав на неї всіх обов`язків, визначених у ч. 1 ст. 76 КК України, які покладаються в обов`язковому порядку, зокрема, повідомляти орган з питань пробації про зміну місця роботи або навчання.

Необхідність покладення на обвинувачену всіх обов`язків, визначених у ч. 1 ст. 76 КК України, підтверджено і постановою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 13.12.2018 р. №51-6591км18. Неправильне застосування цієї норми можна виправити в апеляційному порядку лише шляхом постановлення нового вироку.

При розгляді провадження судом І інстанції встановлено, що у період часу з 01.07.2018 року по 10.07.2018 року, близько 14 години, ОСОБА_6 , маючи умисел на скоєння крадіжки, тобто таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів, перебуваючи в господарстві за адресою: АДРЕСА_3 , власником якого є ОСОБА_8 , відімкнувши ключем приміщення гаража незаконно проникла всередину, звідки таємно викрала бензопилу марки «Штіль», вартістю 2430 грн. 00 коп., яка належить ОСОБА_8 , після чого, утримуючи при собі викрадене майно, залишила місце вчинення злочину та в подальшому розпорядилась викраденим на власний розсуд.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити з викладених в ній підстав; обвинувачену, яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вина обвинуваченої ОСОБА_6 при обставинах, викладених у вироку є доведеною і ґрунтується на доказах, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніхто у судовому засіданні не оспорював. За цих обставин, за згодою обвинуваченої та інших учасників судового провадження, слухання кримінального провадження у суді І інстанції відбувалось у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України. Наслідки такого порядку розгляду учасникам судового провадження було роз`яснено у встановленому законом порядку.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачена свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнала. Зазначила, що у скоєному щиро кається. Не заперечувала щодо покладення на неї всіх обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, які зобов`язувалась виконувати.

Дії обвинуваченої судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення .

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За змістом ст. ст. 408, 420 КПК України, погіршення становища обвинуваченого можливе лише при ухваленні судом апеляційної інстанції свого вироку, а при постановленні ухвали не допускається.

Згідно з пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 420 цього Кодексу апеляційний суд має скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання чи неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Частина 1 ст. 421 КПК України передбачає, що обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано, окрім іншого, у зв`язку з необхідністю застосувати суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання лише у разі, якщо на цих підставах апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Призначаючи обвинуваченій покарання, суд 1 інстанції, у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що його обтяжує, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, визнання вини у вчиненні злочину, щире співчуття з приводу цього та осуд своєї поведінки, завдані збитки відшкодовані, з моменту вчинення кримінального правопорушення обвинувачена інших злочинів не вчинила, скарг на її поведінку не надходило, також зважив на висновок органу пробації, згідно якого виправлення ОСОБА_6 можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк, і обґрунтовано дійшов висновку про призначення їй покарання у виді позбавлення волі в межах строку, передбаченого санкцією інкримінованої статті, із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України, яке є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів, з чим погоджується колегія суддів.

Разом з тим, за змістом ч.4 ст.374 КПК України, у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст.ст.75-79 КК України, у резолютивній частині вироку, окрім іншого, зазначаються обов`язки, покладені на засудженого.

Згідно ч.1 ст.76 КК України, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого обов`язки: п.1 - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; п.2 -повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Проте, суд 1 інстанції, звільнивши обвинувачену від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком, поклав на неї обов`язок повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, проте не поклав інших обов`язків, визначених в п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

На думку колегії суддів, виходячи із аналізу норм ст. ст. ст. 408, 420, 421 КПК України, ст. 76 КК України, доводи апеляційної скарги прокурора є такими, що пов`язані з необхідністю погіршити становище обвинуваченої.

Відтак, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду скасуванню в частині покладених обов`язків на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням.

При призначенні покарання ОСОБА_6 колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпечність, обставини, за яких його вчинено, особу винної, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що його обтяжує, висновки органу пробації та вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі на певний строк, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, що буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 374, 404, 407, 409, 418, 420 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 21 лютого 2019 року відносно ОСОБА_6 в частині покладених обов`язків на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням скасувати.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_6 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В іншій частині цей вирок - залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3