Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 541/1464/19
№ провадження 1-кп/541/233/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2019 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно :

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргород Полтавської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, утриманців не маючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 26.04.2016 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ст.185 ч.3 КК України, ст. 69 КК України до 6-ти місяців арешту;
- 20.04.2017 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ст. 185 ч.3 КК України до 3-х років позбавлення волі. 31.05.2019 року ухвалою Ленінського районного суду м. Полтава від 23.05.2019 року звільнений від відбування покарання відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроково на 10 місяців 27 днів.
- у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.2 КК України,

в с т а н о в и в :
За обвинувальним актом 21.06.2019 року близько 00 год. 30 хв., більш точного часу у ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння поблизу будинковолодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , вступив у словесний конфлікт з приводу попередніх непорозумінь з ОСОБА_6 , під час якого наніс останньому удар в область голови, від якого той упав на землю, при цьому на короткий проміжок часу втратив свідомість. Під час падіння ОСОБА_6 випустив на землю належний йому мобільний телефон марки «МEIZU» модель «М818Н», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 у корпусі чорного кольору, який тримав у руці.

Після цього, ОСОБА_5 , помітивши зазначений вище мобільний телефон, вирішив його викрасти.

Так, ОСОБА_5 , діючи під раптово виниклим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, переконавшись, що ОСОБА_6 перебував без свідомості та ні він ні інші особи за ним не спостерігають, тобто діючи таємно, підняв із землі та викрав вище вказаний мобільний телефон марки «МEIZU» модель «М818Н», вартість якого відповідно по висновку судово-товарознавчої експертизи становить 1500 гривень 00 копійок, у якому знаходились sim-картка оператора стільникового зв`язку «ВФ Україна» вартістю 25 гривень 00 копійок, sim-картка оператора стільникового зв`язку «Київстар» вартістю 25 гривень 00 копійок, флеш-накопичувач Micro HD об`ємом пам`яті 4 GB вартістю 50 гривень 00 копійок.

Після цього, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим мобільним телефоном розпорядився на власний розсуд, тим самим повністю довів свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна до кінця, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальні збитки на загальну суму 1600 гривень 00 копійок.

Органом досудового розслідування протиправні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

12 липня 2019 року у даному кримінальному провадження між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_6 було укладено угоду про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_6 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.2 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести обвинувачений по ст.. 185 ч.2 КК України у виді 1-го року обмеження волі. На підставі ст. 71 КК України із застосуванням ст.. 72 КК України, просили за сукупністю вироків ОСОБА_5 призначити міру покарання шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 квітня 2017 року і визначити остаточне покарання у виді 1-го (одного) року 6-ти (шести) місяців обмеження волі.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_6 суд виходить з наступного.

В поданій на затвердження суду угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Відповідно до положень ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ст. 469 ч. 3 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 185 КК України. Даний злочин згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ст. 474 ч.5 п.1 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.1 п.1 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпілий ОСОБА_6 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 ч.1 п.2 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінально процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_7 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст. 314; 373; 374; 475 КПК України, суд, -

з а с у д и в :
Затвердити угоду про примирення, укладену 12 липня 2019 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000473.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому по ст. 185 ч.2 КК України узгоджене сторонами покарання у виді 1-го (одного ) року обмеження волі.
На підставі ст. 71 КК України із застосуванням ч.1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_5 призначити остаточну міру покарання шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 квітня 2017 року і вважати його засудженим до 1-го (одного) року 6-ти (шести) місяців обмеження волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його прибуття до місць відбуття покарання у виді обмеження волі.
Речові докази по справі мобільний телефон марки «МEIZU» модель «М818Н», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , флеш-накопичувач Micro HD об`ємом 4GB пам`яті , що перебувають на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області повернути потерпілому ОСОБА_6 та дозволити йому ними розпоряджатися на власний розсуд.

Речовими доказами по справі, що перебувають на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 : сім-карткою оператора стільникового зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», сім-карткою оператора стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар», дозволити потерпілому розпоряджатися на власний розсуд, як власністю.

Процесуальні витрати по справі в сумі 628,04 грн. (шістсот двадцять вісім гривень чотири копійки), які пов`язані із залученням експерта стягнути із ОСОБА_5 користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_8