печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на прокурора відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про відмову в задоволені клопотанні від 02.07.2019 в рамках кримінального провадження № 0000480,-

ВСТАНОВИВ:

19.07.2019 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга захисника адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на прокурора відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про відмову в задоволені клопотанні від 02.07.2019 в рамках кримінального провадження № 0000480.
В обґрунтування доводів скарги захисник посилається на те, що він звернувся до Генеральної прокуратури України з клопотанням від 02.07.2019 про допит в якості свідка ОСОБА_6 за обов`язкової участі сторони захисту. Проте своєю постановою від 05.07.2019 прокурор відмовив у задоволенні вказаного клопотання, про що виніс постанову, яку особа, що подала скаргу вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню як наслідок її незаконності та необґрунтованості та просить зобов`язати прокурора вчинити дії вказані в клопотанні.
В судове засідання адвокат не з`явився про час та місце розгляду провадження повідомлявся належним чином, Адвокат ОСОБА_7 до почасту судового засідання подак заяву про розгляд скарги за його відсутності, вимоги скарги підтримує в повному обсязі.
В судове засідання прокурор постанова якого оскаржується не з`явився про час т місце розгляду повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду було подано прокурором ОСОБА_5 заперечення, в яких останній зазначив, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні завершене, тому у відповідності до ст. 290 КПК України прокурор надав стороні захисту матеріали кримінального провадження на ознайомлення, тому вчинення будь-яких слідчих дій не є можливим. З врахуванням вказаних обставин просить суд відмовити в задоволенні скарги та розглядати у його відсутність.
За правилами ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Вивчивши скаргу, заслухавши позицію учасників розгляду щодо вимог скарги, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.
Відповідно до положень ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.
Частиною 2 ст. 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Частиною 3 ст. 93 КПК України зазначено, що сторона захисту, потерпілий здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому ст. 220 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 220 КПК України встановлено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
На стадії досудового розслідування особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником можуть бути оскарженні рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, що встановлено п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.
Частиною 1 ст. 223 КПК України визначено, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети (ч. 2 ст. 223 КПК України).
Судовим розглядом встановлено, що Головною військовою прокуратурою Генеральної прокуратурою України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000480 від 04.03.2019 за підозрою ОСОБА_4 та інших у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України.
03.07.2019 адвокатом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 до Генеральної прокуратури України було подано клопотання про проведення слідчих дій, а саме: про допит в якості свідка ОСОБА_6 , який був В.О. Голови Державної податкової служби України за обов`язкової участі сторони захисту.
Постановою прокурора відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 від 05.07.2019, було відмовлено задоволенні клопотання сторони захисту.
При дослідженні матеріалів провадження та клопотання сторони захисту, за результатами якого слідчим прийнято рішення про відмову у його задоволенні, встановлено, що викладені в клопотанні вимоги відносяться до слідчих дій в розумінні ст. 220 КПК України.
Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Відтак вказана скарга подана повноважною особою, у визначений законом спосіб, проте з порушенням строків на звернення до слідчого судді з метою оскарження такого рішення.
У відповідності до вимог ст. 110 КПК України постанова прокурора повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які обумовлюють її відмови, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Зі змісту постанови вбачається, що в обґрунтування відмови в задоволенні клопотання, прокурор вказав, що досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено, про що сторону захисту повідомлено листом від 14.04.2019 та надано в порядку ст. 290 КПК України матеріали кримінального провадження на ознайомлення, таким чином, відповідно провести слідчу дію на теперішній час не видається можливим.
Відповідно до ч. 1 ст. 290 КПК України визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.
Частиною 1 ст. 290 КПК України передбачено, що визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.
З аналізу вказаної норми слід дійти висновку, що на стадії відкриття матеріалів кримінального провадження, сторона обвинувачення повідомляє про завершення досудового розслідування та про надання доступу до матеріалів досудового розслідування, що включає в себе можливість робити копії або відображення матеріалів, а сторона захисту за запитом прокурора зобов`язана надати доступ до матеріалів, вчинення будь-яких слідчих(розшукових) дій не передбачено.
За викладених обставин, слідчий суддя приходить до переконання, що оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000480 від 04.03.2019 завершено, то як наслідок здійснення допиту свідка не являється за можливе, враховуючи вищевказані положення кримінального процесуального Закону, а також ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про недоведення доцільності здійснення допиту вказаного свідка, враховуючи при цьому, що адвокат до судового засідання не з`явився, та не довів актуальності заявлених вимоги, а відтак приходжу до переконання, що скарга задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст. 2,7, 9, 223, 220, 303, 309 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на прокурора відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про відмову в задоволені клопотанні від 02.07.2019 в рамках кримінального провадження № 0000480 - залишити без задоволення.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1