КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000630 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 369 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 березня 2019 року,
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_5
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 березня 2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000630 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 369 КК України, повернуто прокурору для виконання вимог КПК України.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що обвинувальний акт не містить відомості щодо потерпілого та розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Окрім того, обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_5 і від якого буде захищати захисник під час розгляду кримінального провадження, оскільки під таким заголовком містить дослівно переписані фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, прокурор у провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В апеляційній скарзі прокурор посилається на те, що обвинувальний акт містить конкретне формулювання обвинувачення, висунуте ОСОБА_5 , із зазначенням конкретної частини статті КК України.
Прокурор наголошує на тому, що ОСОБА_5 отримав копію обвинувального акта, що підтверджується відповідною розпискою, і в свою чергу підтверджує факт ознайомлення ОСОБА_5 з висунутим йому обвинуваченням.
Також, прокурор, з посиланням на постанову Пленуму Верховного Суду України № 5 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику у справах про хабарництво», а також рішення ВССУ у справі № 296/8511/13-к від 7 лютого 2017 року, ч. 7 ст. 55 КПК України, не погоджується щодо посилання суду на відсутність в обвинувальному акті відомостей про потерпілого та розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора, яка підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити, посилаючись на те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень, вислухавши обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, з огляду на таке

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 2 жовтня 2018 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000630 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 369 КК України (ас. 1-24).

14 березня 2019 року Шевченківським районним судом м. Києва під головуванням судді ОСОБА_9 проведено підготовче судового засідання у вказаному кримінальному провадженні, за результатами якого суд дійшов висновку про повернення обвинувального акту прокурору (ас. 70-71).

Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Кримінальним процесуальним кодексом встановлені вимоги, яким повинен відповідати обвинувальний акт, та відомості, які він має містити.

Перелік вимог до обвинувального акту встановлений ст. 291 КПК України, є вичерпним, і передбачає те, що обвинувальний акт має містити відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд послався на невідповідність обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком місцевого суду, оскільки повернення обвинувального акту прокурору може мати місце лише за умови виявлення судом прямої невідповідності положень обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, які перешкоджали суду першої інстанції призначити обвинувальний акт до розгляду. Таких невідповідностей колегією суддів не встановлено.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо відповідності обвинувального акту вимогам закону, колегія суддів враховує висновок, викладений у Постанові Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс16, відповідно до якого …закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників:
1) фактичних обставин кримінального правопорушення;
2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»);
3) формулювання обвинувачення.
При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому...
Суд звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в обвинувальному акті щодо ОСОБА_5 , крім інших відомостей, викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (ас. 2-12).

На думку колегії суддів, наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, у вчиненні якого стороною обвинувачення обвинувачується ОСОБА_5 , що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що посилання в ухвалі суду, яка оскаржується, на те, що обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_5 і від якого буде захищати захисник під час розгляду кримінального провадження, та доводи захисника та обвинуваченого під час апеляційного розгляду відносно неконкретності обвинувачення, яке сформульовано щодо обвинуваченого, є необґрунтованими, оскільки зазначені обставини підлягають перевірці під час судового розгляду кримінального провадження і не є підставою, передбаченою ст.. 314 КПК України, для повернення обвинувального акту.

При цьому, на переконання колегії суддів, приймаючи рішення за результатами підготовчого судового засідання, місцевий суд має виходити і з положень ст.22, ст.26 КПК України щодо змагальності та диспозитивності кримінального провадження та положень ст. 337 КПК України, яка визначає межі судового розгляду, який проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а обов`язок доказування обставин, передбачених ст.. 91 КПК України, відповідно до ст. 92 КПК України, покладається під час судового розгляду на прокурора.

Зазначені положення норм процесуального законодавства судом першої інстанції не було враховано належним чином.

Окрім того, як вбачається зі змісту обвинувального акту, в ньому зазначено, що кримінальним правопорушенням майнову шкоду не завдано, що спростовує висновок суду про те, що в обвинувальному акті не зазначений розмір шкоди (ас. 11).

Також, на думку колегії суддів, заслуговують на увагу доводи прокурора про те, що, якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою, а за відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.
За таких обставин, в разі встановлення потерпілого у кримінальному провадженні, суд не позбавлений можливості залучити вказану особу, як потерпілого у кримінальному провадженні.

Таким чином, під час апеляційного розгляду колегією суддів не було встановлено порушень, допущених при складанні обвинувального акту щодо ОСОБА_5 , які б перешкоджали суду першої інстанції призначенню кримінального провадження до судового розгляду, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставність повернення обвинувального акта є обґрунтованими.
Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України та повернення обвинувального акту прокурору є помилковим, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора, як обґрунтована, підлягає до задоволення, ухвала суду - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 березня 2019 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000630 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 369 КК України, для виконання вимог КПК України скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________________________ _______________________ _________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3