Справа № 931/814/19
Провадження № 1-кс/931/439/19
У Х В А Л А

02 грудня 2019 року смт. Локачі

Слідчий суддя Локачинського районного суду - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

начальника СВ Локачинського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області - ОСОБА_3 ,

володільця майна - ОСОБА_4 ,

представника володільця майна - ОСОБА_5 ,

володільця майна - ОСОБА_6 ,

представника володільця майна ОСОБА_6 - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000177 від 31.10.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и л а:

Начальник СВ Локачинського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000177 від 31.10.2019, яке погоджено прокурором ОСОБА_8 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 30.10.2019 в чергову частину Локачинського ВП ГУНП у Волинській області надійшла письмова заява від ФОП ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки с. Княгининок Луцького району про те, що 30.10.2019 невідома особа, шляхом зловживання довірою, під приводом купівлі мінеральних добрив, заволоділа її 22 тоннами селітри, вартістю 159500 грн.

Відомості по даному факту внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000177 від 31.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що потерпіла ФОП ОСОБА_4 займається підприємницькою діяльністю з реалізації комбікормів та мінеральних добрив. З метою збільшення обсягів реалізації потерпіла розмістила на сайті «ОЛХ» оголошення про продаж мінеральних добрив, у якому вказала мобільні номери свого чоловіка ОСОБА_9 , який являється її заступником та проводить безпосередню реалізацію добрив.

Показаннями свідка ОСОБА_6 підтверджується, що в 20-х числах жовтня 2019 року до нього на мобільний телефон зателефонував невідомий чоловік, який представився представником Рівненської фірми з продажу добрив (далі невстановлена особа) і повідомив, що може продати йому будь - які мінеральні добрива. ОСОБА_6 відразу відмовився від купівлі, але зберіг даний номер телефону у своїх контактах як «Добрива дешево».

29.10.2019 невстановлена особа повторно зателефонувала до ОСОБА_6 і знову запропонувала купити добрива. Під час даної телефонної розмови ОСОБА_6 погодився на купівлю 22-х тонн селітри аміачної. Вартість 1 тонни селітри, яку мав намір придбати ОСОБА_6 у невстановленої особи становила 6200 грн.

29.10.2019 орієнтовно о 14 годині чоловіку потерпілої ОСОБА_9 на мобільний телефон зателефонував чоловік, який представився ОСОБА_10 (далі невстановлена особа) та повідомив, що хоче придбати 22 тонни селітри, яку потрібно доставити на ферму у с. Колпитів Локачинського району. Після цього дзвінка ОСОБА_9 зателефонував до підприємця ОСОБА_11 , з яким домовився, що потерпіла придбає у нього 22 т селітри, а також повідомив, що її треба буде доставити у с. Колпитів, на ферму до замовника. З цією метою ОСОБА_9 попросив у ОСОБА_11 допомогти знайти перевізника. Також ОСОБА_9 і ОСОБА_11 домовились, що кошти за селітру надійдуть йому на картковий рахунок безпосередньо від замовника селітри, а не від ФОП ОСОБА_4 .

ОСОБА_11 за допомогою інтернет-майданчика перевізників «Ларді» знайшов перевізника водія ОСОБА_12 , з яким домовився про перевезення 22 т селітри зі складу у смт. Іваничі на ферму у с. Колпитів.

Після цього ОСОБА_9 зателефонував до невстановленої особи та повідомив номер картки ОСОБА_11 в АТ «Ощадбанк», на яку потрібно перерахувати гроші за селітру в розмірі 159500,00 грн.

29.10.2019 автомобіль марки Рено, д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричіпом НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_12 , завантажився на складі у смт. Іваничі. ОСОБА_9 телефоном повідомив ОСОБА_12 , що вивантажувати селітру можна лише після того, як він особисто передзвонить водію та повідомить, що кошти за селітру надійшли на рахунок в банку.

ОСОБА_9 зателефонував до невстановленої особи та повідомив мобільні номери водія ОСОБА_12 , щоб той провів автомобіль з селітрою на ферму у с. Колпитів. Тоді невстановлена особа паралельно зателефонувала до ОСОБА_6 і сказала, що водія вантажного автомобіля потрібно зустріти на автодорозі сполученням смт. Локачі та м. Горохів.

Оскільки вже був вечір і ОСОБА_6 не встигав вивантажити селітру, то чекав наступного ранку, а водій з автомобілем залишились на території колишнього току, яким користується фермер.

Зранку 30.10.2019 ОСОБА_6 поїхав у м. Горохів в АТ «Ощадбанк» та сплатив на картку, що була повідомлена йому невстановленою особою, кошти в сумі 130000,00 грн.

Орієнтовно о 12 год. до водія ОСОБА_12 зателефонувала невстановлена особа та сказала, що кошти надійшли та дала дозвіл на вивантаження селітри, що водій і зробив. Після розгрузки ОСОБА_13 розрахувався з ОСОБА_12 за послуги перевезення.

О 12 год. ОСОБА_12 зателефонував ОСОБА_9 та повідомив, що кошти на рахунок за селітру не надійшли і щоб той повертався назад, оскільки вчинено шахрайство.

11.11.2019 року на підставі ухвали слідчого судді Локачинського районного суду було проведено огляд території колишнього колгоспного току, що розташований по вул. Шевченка у с. Колпитів Локачинського району та перебуває у фактичному володінні ОСОБА_6 , під час якого було виявлено та опечатано 22 мішки (біг-беги) з селітрою аміачною з маркуванням про вагу кожного 1000 кг + 1% та передано на зберігання ОСОБА_6 особі, на території якого було виявлену цю селітру, оскільки останній категорично заперечував проти можливості її вилучення.

Таким чином, є розумні підозри, що майно виявлене під час огляду місця події є речовим доказом у кримінальному провадженні (22 мішки (біг-беги) з селітрою аміачною). Слідчий зазначає, що метою накладення арешту на вказане майно є збереження даних речових доказів.

Просить накласти арешт на 22 мішки (біг-беги) з селітрою аміачною, що належить згідно з копією договору поставки №910/19 від 29.10.2019, специфікацією до договору поставки №2910/19 від 29.10.2019, видаткової накладної №15 від 29.10.2019, товарно-транспортної накладної №1221 від 29.10.2019 ФОП ОСОБА_4 та перебуває на даний час на території колишнього колгоспного току, що розташований по АДРЕСА_1 , який перебуває у фактичному володінні ОСОБА_6 , оскільки в останнього наявні підтверджуючі копії про оплату придбаної ним селітри.

Начальник СВ у судовому засіданні уточнив клопотання та просить накласти арешт з можливістю позбавлення права відчуження, розпорядження та користування майном на 22 мішки (біг-беги) з селітрою аміачною, що належить згідно з копією договору поставки №910/19 від 29.10.2019, специфікацією до договору поставки №2910/19 від 29.10.2019, видаткової накладної №15 від 29.10.2019, товарно-транспортної накладної №1221 від 29.10.2019 ФОП ОСОБА_4 та перебуває на даний час на території току, що розташований по АДРЕСА_1 , який перебуває у фактичному володінні ОСОБА_6 22 мішки (біг-беги) з селітрою аміачною, вагою 1 т кожен, передати на відповідальне зберігання власнику ФОП ОСОБА_4 з метою належного зберігання речових доказів. Просить клопотання задовольнити.

ФОП ОСОБА_4 та її представник клопотання слідчого підтримали, просили його задовольнити та передати селітру на зберігання ОСОБА_4 , позаяк остання орендує приміщення, що придатне для належного зберігання майна.

ОСОБА_6 та його представник не заперечували щодо задоволення клопотання в частині накладення арешту на майно. Щодо передачі даної селітри на відповідальне зберігання ФОП ОСОБА_4 заперечували. Так, представник ОСОБА_6 - ОСОБА_14 вказав, що в разі прийняття судом рішення з приводу місця зберігання речових доказів, було б доцільно їх передати на зберігання третій особі, якою може бути ТОВ "Волинь-зерно-продукт", яке має усі необхідні умови для відповідного зберігання селітри. Також зазначив, що, звертаючись до слідчого судді із таким клопотанням слідчий вийшов за межі своєї компетенції, поклав вирішення даного питання на розсуд суду.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчим суддею встановлено наступне.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно зі ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Частина 2 ст.131 КПК України передбачає, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Так, згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Вважаю, що досудовим розслідуванням встановлено наявність достатніх підстав вважати, що 22 мішки (біг-беги) з селітрою аміачною, вагою 1 тонна кожен, відповідно до ст. 98 КПК України є речовими доказами, постановою слідчого визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому з метою збереження доказів кримінального правопорушення, шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження та користування майном, запобіганню можливостей його приховання, пошкодження, псування, знищення, перетворення, а також проведення швидкого, повного, ефективного та неупередженого досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, необхідно застосувати захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Необхідність в проведенні зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження обумовлена метою виконання основних його завдань та отримання відомостей, що сприятимуть розкриттю даного кримінального правопорушення.

Однак, клопотання слідчого в частині щодо визначення слідчим суддею місця зберігання вищевказаних речей задоволенню не підлягає, оскільки порядок зберігання речових доказів регулюється положеннями ст. 100 КПК України, Інструкцією про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства в суду (в новій редакції), затвердженою спільним наказом Генеральної прокуратури України, МВС України, ДПА України, СБУ, ВСУ, ДСА України від 27.08.2010 № 51/401/649/471/23/125, та Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19.11.2012 р. № 1104, і вирішення вказаного питання не відноситься до компетенції слідчого судді.

Стаття 173 КПК України не передбачає повноважень слідчого судді щодо передачі на зберігання речових доказів певній особі при вирішенні питання про арешт майна. Посилання представника володільця майна ФОП ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на п.5 ч.2 ст. 173 КПК України в підтримання клопотання слідчого не береться до уваги слідчим суддею, позаяк розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження було враховано слідчим суддею при накладенні арешту на 22 мішки (біг-беги) з селітрою аміачною, право відчуження, розпорядження і користування якими обмежено, а питання належного зберігання даних речових доказів в ході досудового розслідування кримінального провадження вирішується стороною обвинувачення.

За таких обставин, приходжу до висновку, що уточнене клопотання начальника СВ, погоджене із прокурором, підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 170, 172, 173 КПК України,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання начальника СВ Локачинського відділення поліції Горохівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на 22 мішки (біг-беги) з селітрою аміачною, вагою 1 тонна кожен, що перебуває станом на 02.12.2019 року на території колишнього колгоспного току, що розташований по вул. Шевченка у с. Колпитів Локачинського району, що перебуває у фактичному володінні ОСОБА_6 , шляхом постановлення заборони відчуження, розпорядження та користування таким майном.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя Локачинського районного суду ОСОБА_1