У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження №0000048 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на вирок Южноукраїнського міського суд Миколаївської області від 24 січня 2019 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богданівка, Доманівського району Миколаївської області, громадянина України, не одруженого, з професійно-технічною освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_7 , ОСОБА_8
ОСОБА_9 (в режимі
відеоконференції з приміщення
Южноукраїнського міського суду
Миколаївської області)
обвинувачений ОСОБА_5

(в режимі відеоконференції з приміщення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області) :

захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_10 ,
потерпілий ОСОБА_11
представник потерпілого адвокат ОСОБА_12

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_5 за ч.2 ст. 186 КК України.

В апеляційній обвинувачений просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким виправдати його за ч.2 ст. 186 КК України. Повторно дослідити докази перелічені в апеляційній скарзі.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання 4 (чотири) роки 3 (три) місяці позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання призначеного за вироком Доманівського районного суду Миколаївської області від 02 лютого 2017 року та остаточно призначено покарання 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з 31 січня 2018 року. Зараховано в строк відбування покарання строк тримання під вартою, а також зараховано у строк відбування покарання час затримання в порядку ст.208 КПК України з 17 січня 2018 року по 19 січня 2018 року.

Узагальнені доводи апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого вважає оскаржуваний вирок незаконним та таким, що ухвалений з порушенням норм КПК України, а також з суттєвим порушенням основоположних прав людини, а висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Зауважує, що покази потерпілих, а також свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , доводять лише той факт, що ОСОБА_5 міг бути в їх магазині в той вечір і був затриманий потерпілим біля будівлі міськвиконкому м. Южноукраїнська. Крім того, подія злочину (факт заволодіння грошима) повністю ґрунтується на показах потерпілого та його родини даних з чужих слів, а саме з того, що вони начебто чули від свідка ОСОБА_15 про те, що ОСОБА_5 викрав 2000 грн., яка в свою чергу, в судовому засіданні, під присягою, повністю заперечила факт заволодіння ОСОБА_5 будь-яким майном в приміщенні магазину.

Вказує, що покази свідка ОСОБА_16 , є неправдивими, оскільки свідок неодноразово заявляв під звукозапис, що побачив розгром в магазині та вирішив туди не заходити, а насправді весь товар впав за прилавок продавця, і не зайшовши за прилавок цього не можливо було побачити навіть зайшовши в приміщення магазину.

Зазначає, що грабіж визначається як відкрите викрадення майна, і він повинен вчинятися виключно в присутності людини, в такому випадку такою людиною має бути свідок ОСОБА_15 , але свідок ОСОБА_15 вказує, що ніякого заволодіння, майном 16.01.2018р. в магазині ОСОБА_17 не вчиняв та навіть не намагався цього зробити з тих підстав, що був дуже п`яний.

Звертає увагу на те, що в протоколі затримання ОСОБА_5 чітко зазначено які речі у нього були знайдені, це 40грн., мобільний телефон, банківські картки та пляшка горілки, жодних інших речей у нього виявлено не було. Твердження суду про те, що між перебуванням обвинуваченого в магазині і затриманням його потерпілим пройшов певний проміжок часу, на думку сторони захисту, є ніщо іншим як припущення зроблене судом і покладене у вирок як доказ винуватості особи.

Вважає, що в даному кримінальному провадженні, окрім присутності ОСОБА_5 в магазині 16.01.2018р. і його подальшого затримання, взагалі не доведено жодної обставини, а тому право на справедливий суд було порушено.

В апеляційній скарзі обвинувачений зазначає, що знаходячись в приміщенні магазину йому стало погано і він впав на прилавок, потім він вийшов не вулицю, не дочекався власника магазину та пішов. Дорогою почув, що його хтось позвав, озирнувся і в цей момент йому щось бризнули в очі та збили з ніг. Потім приїхали швидка допомога та поліція. Коли його забрала швидка, власник магазину скористався тим, що продавець ОСОБА_15 працює у нього вже 12 років, наказав їй сказати поліції, що з магазину зникли гроші в сумі 2000грн і що ці гроші нібито викрав ОСОБА_5 .

Вказує, що при ньому були речі, а саме 40 грн., банківські картки, гаманець, пляшка горілки, інших речей не було.

Зауважує, що дійсно приходив до магазину, коли його відпустили з поліції, проте лише для того, щоб дізнатися куди ділися 2000грн та сказати, що він їх не крав.

Вважає, що надані потерпілим ОСОБА_11 покази, доводять лише той факт, що 16.01.2019р. обвинувачений перебував в магазині в той вечір а потім був затриманий.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що 16 січня 2018 року близько 20:40 год. ОСОБА_5 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого в АДРЕСА_2 , де здійснював торгівлю ФОП ОСОБА_11 . В магазині помітив, що продавець закладу ОСОБА_18 поклала гроші до шухляди за торгівельним прилавком, у зв`язку з чим, у ОСОБА_5 виник корисливий умисел, направлений на заволодіння вказаними грошима. З метою реалізації свого умислу, усвідомлюючи, що його дії будуть помічені продавцем, підійшов до прилавку з касою, перехилився через його стільницю та, відчинивши шухляду, почав забирати грошові кошти. При цьому, продавець ОСОБА_18 помітила незаконні дії з боку ОСОБА_5 , але ігноруючи її зауваження, усвідомлюючи, що його дії помічені, відкрито забрав грошові кошти у розмірі 2000 грн., з якими, не реагуючи на зауваження продавця зупинитись, пішов з магазину та в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 2000 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисників на підтримку доводів апеляційних скарг, думку прокурорів, потерпілого та представника потерпілого, які вважали вирок законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження, повторно дослідивши обставини встановлені під час кримінального провадження, та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці вимоги закону судом першої інстанції були дотримані в повному обсязі, оскільки в ході перегляду вироку суду першої інстанції, апеляційним судом не було встановлено порушень вимог процесуального та кримінального закону, які могли б потягти за собою скасування вироку.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 в суді першої інстанції вину у скоєнні інкримінованого йому злочину за ч.2 ст. 186 КК України, не визнав та пояснив, що 16 січня 2018 року ввечері між 20 та 21 годинами після вживання алкогольних напоїв зайшов до магазину «Продукти» по вул. Дружби Народів у м. Южноукраїнську. В магазині йому стало погано, він впав на прилавок і розбив скло за яким були шоколадки та жувальна гумка. Продавець зателефонувала господарю ОСОБА_19 , а він пішов з магазину. На вул. Дружби народів його окликнув потерпілий та бризнув газовим балончиком в обличчя, збивши його з ніг. Він впав та очі розкрити не зміг, до лікарні його відвезла швидка допомога. При огляді в нього було виявлено пляшку горілки, телефон і належні йому 40 грн. Грошей у магазині він не брав, тиск на потерпілого і свідка ОСОБА_15 не здійснював. Бажає розрахуватися за розбите скло. Свідка ОСОБА_16 він не бачив.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував, що перебував в магазині, який належить потерпілому ОСОБА_11 та пошкодив вітрину прилавка, разом з тим, вину свою в викрадені грошей заперечував.

Проте, вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, за викладених у вироку обставин, підтверджується доказами, які були дослідженні судом першої інстанції та наведені у вироку.

Так, потерпілий ОСОБА_11 суду пояснив, що 16.01.2018р. йому зателефонувала продавець ОСОБА_20 , яка повідомила, що «тут ОСОБА_21 », а тому він одразу зрозумів, що це ОСОБА_5 , оскільки тільки він міг взяти товар і не розрахуватися.

Свідок ОСОБА_13 , яка є матір`ю потерпілого, в судовому засіданні пояснила, що близько двох років ОСОБА_5 заходить до їхнього магазину та неодноразово не розраховувався за товар. 16.01. 2018 року ввечері близько 21-22-ї год. їй зателефонував син та сказав, що ОСОБА_22 розгромив магазин і касу, сказав, що біжить за ним один.Син сказав їй, що ОСОБА_18 йому повідомила, про те, що ОСОБА_5 заліз до каси, взяв гроші та перебив магазин. В її присутності ОСОБА_18 розповіла поліції, що коли рахувала гроші, увійшов ОСОБА_5 і вона поклала гроші у шухляду каси.Після того як ОСОБА_5 не обрали запобіжний захід, він почав до них приходити і просити, щоб вони забрали заяву з поліції. ОСОБА_18 говорила, що ОСОБА_5 приходив до неї під будинок, чекав на неї, пропонував гроші, роботу за зміну показань. Вона проводжала ОСОБА_18 додому, оскільки остання боялася ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснив, що 16 січня 2018 року він їхав з м. Одеси до м. Первомайська на автомобілі та близько 20-ї години вечора зайшов на поріг магазину, розташованого по вул. Дружби народів в м. Южноукраїнську неподалік від дороги та через вузький коридор побачив погром у магазині, а з магазину вибіг великий чоловік, з магазину йому кричав жіночий голос, щоб ОСОБА_21 віддав 2 тисячі гривень. Приблизно через місяць знов зайшов до цього ж магазину і в розмові з господарем магазину дізнався, що були викрадені гроші.

Свідок ОСОБА_18 (продавець магазину) в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що 16.01. 2018 року ввечері ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в магазині «Продукти», що розташований по вул. Дружби Народів у м. Южноукраїнськ, впав на прилавок та пошкодив його. Вона не бачила, щоб ОСОБА_5 намагався заволодіти грошима. Вона працівникам поліції, які приїхали на виклик, повідомила, що ОСОБА_5 викрав із каси магазину 2000 грн. Повідомила про це також власнику магазина ОСОБА_11 та ОСОБА_13 . Але після прибирання, десь через тиждень, знайшла гроші, це були купюри номіналом 50, 100, 200 грн. перемотані резинкою. Потерпілому в той же ж день повідомила, про знайдені кошти та повідомила, що розрахується ними з постачальниками. Вона змінила показання без погроз та їй ніхто не погрожував.

Аналогічні показання свідок ОСОБА_18 надала і апеляційному суду. Проте, колегія суддів критично ставиться до таких пояснень свідка ОСОБА_18 в частині заперечення причетності обвинуваченого ОСОБА_5 до викрадення грошей в сумі 2000грн.. Оскільки, свідок неодноразово, як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, змінювала свої показання. Так працівникам поліції, які приїхали на виклик вона повідомила про заволодіння ОСОБА_5 грошовими коштами в сумі 2000 грн. Крім того, під час досудового розслідування 28 січня 2018 року був складений протокол, в якому ОСОБА_18 зазначила, що на неї з боку обвинуваченого чинився тиск. Таким чином, показання свідка є суперечливими, не послідовними та спростовуються іншими дослідженими судом доказами, за такого, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги показання свідка ОСОБА_18 .

Разом з тим, винуватість ОСОБА_5 у відкритому заволодінні грошовими коштами у сумі 2000грн. підтверджена дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції та апеляційного суду, доказами, а саме рапортом чергового Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області від 16.01.2018р. в якому вказано, що потерпілий ОСОБА_11 повідомив про те, що 16.01.2018р. о 21г.02хв.в АДРЕСА_2 , магазин «Рандеву», невідомий чоловік розбив вітрину, кавоавтомат, протоколом огляду місця події від 16.01.2018р. з фото таблицею до нього, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.01.2018р., протоколом затримання особи від 17.01.2018р.

Проаналізувавши всі, надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у відкритому викраденні чужого майна, вчиненому повторно.

Всі наведені у вироку докази - показання свідків, потерпілих та письмові докази є такими, що узгоджуються між собою, доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та отримані в порядку, передбаченому КПК України.

Суд повно та об`єктивно дослідив обставини справи, прийняв законне та обґрунтоване рішення, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а тому доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону є безпідставними.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, які б слугували підставою для скасування чи зміни вироку суду, не встановлено.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постановлений щодо ОСОБА_5 вирок є законним і обґрунтованим, а підстави для його зміни чи скасування - відсутні. За такого апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24 січня 2019 року стосовно ОСОБА_5 - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: