КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_3.,

суддів - ОСОБА_4., ОСОБА_5.,

секретаря - ОСОБА_6.,

за участю:

прокурора - ОСОБА_7.,

власника майна - ОСОБА_1,

адвоката, який діє в інтересах

власника майна - ОСОБА_8.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали клопотання за апеляційною скаргою власника майна - ОСОБА_1 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 12 вересня 2019 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000999 від 31.05.2019року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ст.257 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

05 вересня 2019 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області Желудовського Р.В., погоджене начальником відділу Прокуратури Київської області ОСОБА_9., про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000999 від 31.05.2019року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ст.257 КК України, а саме: тимчасово вилученого майна, вилученого 21.08.2019 року в період часу з 11:20 год. по 13:20 год. в ході невідкладного обшуку автомобіля марки «Honda Accord» д.н.з. НОМЕР_1, який перебуває у користуванні підозрюваного ОСОБА_2, та на праві власності належить ОСОБА_1, шляхом накладення заборони на користування та розпорядження.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 12 вересня 2019 року клопотання слідчого задоволено. Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя послався на практику Європейського суду з прав людини та на доведеність існування ризиків приховування, відчуження майна, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000999.

На вказану ухвалу власник майна - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що автомобіль «Honda Accord» д.н.з. НОМЕР_1 не є знаряддям чи засобом вчинення кримінального правопорушення, оскільки перебував у користуванні затриманого ОСОБА_2 на умовах прокату. Також вказує, що слідчий вперше звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна 27.08.2019 року. Ухвалою слідчого судді від 29 серпня 2019 року вказане клопотання повернуто прокурору для усунення недоліків, проте прокурор не усунув недоліки у встановлений строк, а слідчий повторно звернувся до слідчого судді з аналогічним клопотанням з пропуском строку для звернення з таким клопотанням, зазначаючи надумані підстави для поновлення строку як поважні. Тому, просить скасувати ухвалу слідчого судді від 12 вересня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Заслухавши:

- доповідача - суддю апеляційного суду;

- прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, ухвалу слідчого судді просив залишити без змін, як законну та обґрунтовану;

- власника майна ОСОБА_1 та його адвоката ОСОБА_8., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили задовольнити її у повному обсязі;

- ознайомившись з матеріалами клопотаннята обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього кодексу.

Як вбачається з матеріалів провадження, під час досудового розслідування встановлено, що на території Київської області було вчинено тяжкі та особливо тяжкі злочини, організованим озброєним об'єднанням, учасників якого, згодом було затримано та проведено обшук, в ході якого вилучено предмети, учасникам даної злочинної організації повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ст.257 КК Україниза які обвинувальним вироком суду може бути застосовано покарання у виді конфіскації майна, а тому, відповідно до ст.170 КПК України, існують підстави для тимчасового позбавлення права на відчуження вилученого майна, щодо якого існує сукупність підстав вважати, що вони є доказом злочину.

Тобто, вилучені в ході його обшуку речі та предмети, є матеріальними об'єктами, що містить відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та в подальшому, відповідно до постанови слідчого від 21.08.2019 року, вилучені речі та предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Тому, розглядаючи клопотання слідчого про накладення арешту на вилучене в ході обшуку майно, у відповідності до ст.173 КПК України слідчий суддя правильно встановив обґрунтованість зазначеного майна матеріальними об'єктами, що містить відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та прийшов до правильного висновку про те, що незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів, які б свідчили про будь-які логічні та об'єктивні підстави вважати вилучене майно матеріальними об'єктами, яке було знаряддями вчинення кримінальних правопорушень, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки слідчим доведено, що вилучене в ході обшуку майно, відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, його визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а метою його арешту є забезпечення зберігання речових доказів.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об'єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вилучене майно, діяв у спосіб і у межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 12 вересня 2019 року, необхідно залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу власника майна - ОСОБА_1, залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 12 вересня 2019 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000999 від 31.05.2019року, а саме: на тимчасово вилучене майно в ході невідкладного обшуку автомобіля марки «Honda Accord» д.н.з. НОМЕР_1, який перебував у користуванні підозрюваного ОСОБА_2, та на праві власності належить ОСОБА_1, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5