справа№ 639/4266/13-к,
провадження1-кп/642/34/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2019 року суддя Ленінського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , підсудного ОСОБА_6 ,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні підсудним ОСОБА_6 заявлено відвід головуючому судді ОСОБА_1 , посилаючись на те, що 29.11.2019р. під час немотивованої перерви в судовому засіданні, він бачив, що прокурор, який приймає участь в даній справі, зайшов у кабінет до головуючого судді та при зачинених дверях спілкувався з ним щодо зазначеної справи. Тому головуючий суддя зобов`язаний заявити собі самовідвід.

Прокурор вважав відвід безпідставним, направленим на затягування процесу, а також здіснення з боку підсудного тиску на суд. Він дійсно заходив до кабінету судді під час обідньої перерви, щоб з`ясувати наступну дату слухання по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в якому він також приймає участь, та яке розглядається суддею ОСОБА_1 .

Потерпілий та його представник підтримали думку прокурора. Зазначили, що відвід є надуманим.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, встановив наступне.

Відповідно до ст.54 КПК України в редакції 1960р., суддя або народний засідатель не може брати участь в розгляді кримінальної справи: 1) якщо він є потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем або родичем кого-небудь з них, а також родичем слідчого, особи, яка провадила дізнання, обвинувача або обвинуваченого; 2) якщо він брав участь у даній справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, особи, яка провадить дізнання, слідчого, обвинувача, захисника чи представника інтересів потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2-1) якщо він під час досудового розслідування справи вирішував питання щодо проведення обшуку, виїмки, про обрання, зміну або скасування запобіжних заходів, про продовження строків тримання під вартою, або розглядав скарги на затримання чи на постанови про відмову в порушенні кримінальної справи або про припинення справи; 2-2) якщо він під час досудового розслідування справи розглядав питання про усунення захисника в порядку, передбаченому статтею 61-1 цього Кодексу; 3) якщо він особисто або його родичі зацікавлені в результатах справи; 4) при наявності інших обставин, які викликають сумнів в об`єктивності судді або народного засідателя. До складу суду, що розглядає кримінальну справу, не можуть входити особи, які є родичами між собою.

Згідно до частини 1 ст.56 КПК України в редакції 1960р., за наявності обставин, передбачених статтями 54 і 55 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. На цих же підставах відвід судді може бути заявлений прокурором, підсудним, захисником, а також потерпілим і його представником, цивільним позивачем і цивільним відповідачем або їх представниками.

Суд не вбачає підстав для самовідводу, оскільки у головуючого судді відсутня упередженість, особиста зацікавленість або необ`єктивність.

Так, 29.11.2019р. в судовому засіданні дійсно було оголошено перерву на обід на 30 хвилин згідно розпорядку робочого дня. Після чого до кабінету №11 зайшли троє прокурорів Харківської місцевої прокуратури №1, які подали клопотання, як до слідчого судді. Після узгодження часу та дати розгляду їх клопотань, одразу за ними до кабінету зайшов прокурор ОСОБА_3 з приводу дати та часу розгляду іншого кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в якому він також приймає участь, і в якому головуючим є суддя ОСОБА_1 . Потім двері кабінет відкрив ОСОБА_6 , подивився та вийшов.

Кабінет судді не є режимним об`єктом, вхід до нього не заборонений відвідувачам та учасникам справи, окрім часу перебування судді в нарадчій кімнаті.

Прокурор ОСОБА_3 окрім даної кримінальної справи, також бере участь в декількох інших кримінальних провадженнях, які надійшли з Жовтневого районного суду м.Харкова і розглядаються суддею ОСОБА_1 . Тому сам факт його візиту до кабінету №11 не може свідчити про особисту зацікавленість головуючого судді в результатах розгляду даної кримінальної справи.

Окрім того, сам ОСОБА_6 під час розгляду кримінальної справи в різні дати, неодноразово заходив до кабінету судді та повідомляв про своє прибуття, цікавився, чи буде справа слухатися, або задавав питання з приводу отримання процесуальних документів.

Разом із цим ОСОБА_6 наполягає, що в нього склалася думка що суддя та прокурор спілкуються з приводу розгляду кримінальної справи у не процесуальний спосіб і це вже його третя заява про відвід. Саме ці обставини викликають у нього сумніви у об`єктивності та неупередженості головуючого судді.

Як зазначив Європейський суд у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein), п. 43).

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п. 97).

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Основним завданням суду, як органу державної влади, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону№ 2453-VI).

Вимогами Закону № 2453-УІ передбачено, що судді зобовязані своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядали і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства (пункт 1 частини четвертої статті 54 цього Закону).

Таким чином, хоча підстави для самовідводу й відсутні, суд вважає, що ОСОБА_6 надано відомості про те, що сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя в даному конкретному випадку не здатен винести неупередженого рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 54, 56 КПК України в редакції 1960р., суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_6 про відвід головуючого судді задовольнити.

Передати кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст. 286 КК України на авторозподіл.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1