Справа № 212/6751/16-к
У Х В А Л А

22 травня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7

ОСОБА_8

розглянувши відкритому судовому засідання заяву засудженого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , в інтересах засудженого ОСОБА_6 про поновлення строку звернення до суду з заявою про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами та про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови Верховного суду від 21.06.2018р. заява засудженого ОСОБА_6 про поновлення строку звернення до суду разом з заявою про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами направлена на розгляд до суду першої інстанції для призначення нового судового розгляду.
В поданій заяві адвокат ОСОБА_7 та засуджений ОСОБА_6 , посилаються на наступне: відповідно до ухвали Верховного Суду України від 30 січня 2001 року, вирок колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпропетровського обласного суду від 16 травня 2000 року щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 було змінено, а саме виключено з вироку кваліфікацію їх дій за ч.2 ст.142 КК України, ч.3 ст.193 КК України та засуджено ОСОБА_6 за ст.42 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ст.69 КК України, ч.3 ст.142 КК України, ч.2 ст.86 КК України, ч.1 ст.222 КК України, п. «а»), п.«г»), п.«е»), п.«ж»), п. «з»), п.«і») ст.93, ст.17 КК України, п.п. «а», п.«ж», п.«з», п.«і» ст.ст.19-93 КК України, ст.70 КК України від 28 грудня 1960 року до покарання у виді довічного позбавлення волі у тюьрмі, з конфіскацією всього його майна, вирішено питання про стягнення судових витрат.
На їх думку, враховуючи рішення Конституційного суду України № 11-РП/99 від 29 грудня 1999 року та Закон України № 1483-III «Про внесення змін до Кримінального, Кримінально-процесуального та Виправно-трудового кодексів України» від 22 лютого 2000 року, потрібно визнати неправильність застосування у вироку від 16.05.2000 року Дніпропетровським обласним судом санкції с.93 КК України від 28 грудня 1960 року стосовно призначення ОСОБА_6 покарання у вигляді довічного позбавлення волі, що в свою чергу призвело до подальших судових помилок.

Просили змінити вирок Дніпропетровського обласного суду від 16 травня 2000 року та скасувати ухвалу Верховного Суду України від 31 січня 2001 року; у зміненому вироку призначити покарання ОСОБА_6 на певний строк позбавлення волі і з урахуванням відбутого - звільнити ОСОБА_6 з місць позбавлення волі у зв`язку із відбуттям строку покарання.
На обґрунтування клопотання про поновлення строку звернення до суду з заявою про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами засуджений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 посилаються на те, що в якості захисника ОСОБА_7 та засуджений ОСОБА_6 уклали угоду про здійснення захисту та надання правової допомоги від 07.08.2015р. 10 жовтня 2015 року захисник ознайомився в повному обсязі з матеріалами кримінальної справи відносно ОСОБА_6 , після чого йому стало відомо про істотне порушення норм матеріального та процесуального права під час розгляду вказаної справи у 2000 році та наявність підстав для звернення до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, з якою вони і звернулися до суду, що розглядав справу як суд першої інстанції, однак ухвалою судді апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.11.2015 року заява була повернута заявникам і отримана ними 18 грудня 2015 року.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 просила відмовити в задоволенні заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами в зв`язку з відсутністю аргументованих підстав для цього, а також пропуску встановленого законом строку на звернення з даною заявою.
Засуджений ОСОБА_6 та його захисники адвокати ОСОБА_13 та ОСОБА_8 підтримали заяви про перегляд судового рішення посилаючись на підстави, що викладені в письмових обґрунтуваннях їх заяв. Вивчивши заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та, зокрема, вимогу про поновлення строку звернення з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами врегульований главою 34 КПК України, у якій наведений вичерпний перелік нововиявлених обставин за наявності яких можуть бути переглянуті судові рішення, що набрали законної сили. Згідно з вимогами ст.459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими, зокрема, є штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Із змісту зазначеної статті випливає, що нововиявлені обставини - це встановлені розслідуванням, вироком суду, що набрав законної сили або викладені у заяві учасників судового провадження доведені належним чином юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності. Нововиявлені обставини характеризуються такими ознаками, як їх невідомість суду з причин, від нього незалежних; їх істотне значення для провадження; їх наявність в об`єктивній дійсності до ухвалення вироку; неможливість урахування під час провадження у справі та ухвалення вироку в зв`язку з їх невідомістю судові; їх відкриття тільки після вступу вироку у законну силу. Тобто, необхідна наявність двох умов для визнання обставини нововиявленою, це обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення кримінального провадження та не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі.
Згідно ст.461 КПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.
Вказана стаття обмежує строком можливість подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами задля досягнення стабільності судових рішень та з метою дотримання принципу юридичної визначеності, що є складовою верховенства права. Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат.«вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися.
В заяві адвокатом ОСОБА_7 зазначено, що при ознайомленні з матеріалами кримінальної справи, захиснику стало відомо про істотне порушення норм матеріального та процесуального права під час розгляду кримінальної справи відносно ОСОБА_6 в 2000 році. Заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами була направлена 27.11.2015р. до Апеляційного суду Дніпропетровської області. Ухвалою судді Апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_14 від 30.11.2015р. заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами повернуто захиснику, який отримав її 18 грудня 2015 року через пошту.
Колегія суддів не може прийняти до уваги твердження, що тільки після укладення угоди між адвокатом ОСОБА_7 та його підзахисним засудженим ОСОБА_6 , засудженому могло стати відомо про наявність обставин, на які заявник та захисники спираються як на нововиявлені, оскільки вся без виключення інформація містилася у матеріалах справи (дата попереднього розгляду справи в термін, коли згідно рішення Конституційного Суду України була від 29.12.1999 року була скасована як санкція ст.93 КК України 1960 року смертна кара 26 січня 2000 року аргументація захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ; помилково трактована захисником ОСОБА_7 санкція норми ст.93 КК України 1960 року на час ухвалення вироку новий КК України вступив в силу тільки в 2001 році тощо), і не може вважатися такою, що несе в собі ознаки нововиявлених обставин у розумінні ч.2 ст.459 КПК України.

Щодо інформації про відсутність повноважень і правомочності складу суду, що ухвалював вирок від 16.05.2000 року, то колегія суддів також не вбачає ознак доведеності цих обставин як таких, оскільки з відповіді територіального управління ДСА України в Дніпропетровській області від 02.10.2018 року на запит адвоката ОСОБА_8 ніяким чином не вбачається підтвердження відсутності у складу суду, що ухвалював вирок від 16.05.2000 року відносно засудженого ОСОБА_15 , повноважень відправляти правосуддя. У відповіді лише зазначено, що інформацією щодо більшості складу суду територіальне управління ДСА України в Дніпропетровскій області не володіє, а відносно судді ОСОБА_16 зазначено, що суддя прийняв присягу 27.04.1990 року. Ці дані та сама по собі відсутність інформації в архиві ТУ ДСА не породжує юридичного факту відсутності правомочності складу суду, оскільки таке рішення (щодо можливості відправляти правосуддя) могло бути затверджено тільки за рішенням суду чи у відповідності до діючого на той час законодавства компетентними органами, діючими на підставі та у спосіб визначений Конституцією України та відповідними законами.

Таким чином, колегія суддів доходить обґрунтованого висновку про той факт, що заява засудженого ОСОБА_15 та його захисників зводиться до висвітлення процесуальних порушень, що мали чи могли мати місце при розгляді справи в суді та при ухваленні судового рішення у вигляді вироку від 16.05.2000 року. Оскаржування самого судового рішення та виявлення процесуальних порушень на стадії розгляду справи передбачено діючим на той час законодавством за допомогою апеляційного та касаційного перегляду рішень суду (ухвал, вироків) і не має відношення до інституту перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами. Засуджений ОСОБА_6 мав можливість у відведений законом строк, скориставшись допомогою захисника, який приймав участь у розгляді кримінального провадження, або іншого адвоката за його вибором, звернутись з питанням про перегляд рішення суду у зв`язку з обставинами, які існували на момент розгляду справи і нововиявленими не являються. Треба зазначити, що ОСОБА_6 , в свій час, звертався зі скаргою на рішення суду від 16.05.2000 року до Верховного Суду України, який 30 січня 2001 року своєю ухвалою залишив в силі вирок відносно ОСОБА_6 .
Питання, які ставить засуджений та його адвокат у заяві, що розглядається колегією суддів Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, повинні були ставитися в свій час перед Верховним Судом України при оскарженні вироку Дніпропетровського обласного суду від 16.05.2000 року. Ознайомлення захисника ОСОБА_7 з матеріалами справи у 2015 році (через 15-ть років після ухвалення вироку) і виявлення ним процесуальних порушень, які на його думку мали місце, а також посилання захисників на неякісну правову допомогу (під час розгляду справи та ухвалення вироку, яким ОСОБА_15 засуджено до довічного позбавлення волі), в результаті якої засуджений не дізнався про якісь факти, що містилися в матеріалах справи не сприймаються колегією суддів як нововиявлені обставини, оскільки не відповідають у зв`язку з наведеним вище, визначенню даному у нормі ч.2 ст.459 КПК України.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що необхідно відмовити в задоволенні заяви (з урахуванням уточнень) про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.459-461 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, - вироку Судової колегії з кримінальних справ Дніпропетровського обласного суду від 16.05.2000 року та ухвали Верховного Суду України від 31 січня 2001 року, відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Повний текст ухвали виготовлено 22.05.2019 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3