Номер провадження: 11-кп/813/1323/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуюча суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника обвинуваченої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 25.07.2019 у кримінальному провадженні №0010747, внесеному до ЄРДР 03.12.2014, якою продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 258 КК України, ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-1, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України, -

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0010747, внесеному до ЄРДР 03.12.2014, за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-1, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 258 КК України.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25.07.2019 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 до 23.09.2019.

Рішення суду мотивоване тим, що обвинувачені, перебуваючи на волі спробують переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, а також доведена неможливість застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На дану ухвалу захисник обвинуваченої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 та захисник обвинуваченого ОСОБА_10 захисник ОСОБА_8 подали апеляційні скарги, в яких вказують, що вважають ухвалу незаконною в зв`язку з істотними порушеннями судом вимог КПК України, просять її скасувати та постановити нову, якою задовольнити їх клопотання та обрати обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування вимог своїх апеляційних скарг захисники зазначають наступне:

-обвинувачена ОСОБА_9 перебуває під вартою з 22.04.2015 року, що на даний час, на думку захисника, перетнуло межу розумної та справедливої необхідності забезпечення будь-якого публічного інтересу суспільства;

-обвинувачений ОСОБА_10 співробітниками УСБУ був незаконно затриманий та перебуває під вартою з 30.03.2015;

-обвинувачення щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 необґрунтоване та не підтверджено жодним доказом, який наявний в матеріалах провадження;

-суд не надав аргументованої оцінки відхилення доводів сторони захисту щодо обрання обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу;

-оскаржена ухвала не містить посилання на конкретні ризики та обставини, які підтверджують їх існування, а прокурор в своєму клопотанні, всупереч вимогам ч. 2 ст. 177 КПК України жодним чином не обґрунтував та не довів наявність існування цих ризиків;

-судом не враховано рішення Конституційного Суду України від 25.06.2019, яким положення ч. 5 ст. 176 КПК України визнано таким, що не відповідає Конституції України, а відтак, до ОСОБА_9 та ОСОБА_10 може бути застосований запобіжний захід, який не пов`язаний із позбавленням волі.

Крім того, захисники наголошують, що судом взагалі не приділено уваги характеризуючим даним осіб обвинувачених, міцності їх соціальних зв`язків.

Позиції учасників судового провадження.
Під час розгляду вищевказаних апеляційних скарг, головуючою суддею ОСОБА_2 та суддею ОСОБА_3 заявлено самовідводи від розгляду апеляційних скарг в кримінальну провадженні №0010747, внесеному до ЄРДР 03.12.2014.

Обґрунтовуючи заяву про самовідвід суддя ОСОБА_3 зазначив, що він приймав участь в розгляді подання судді Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_13 щодо вирішення питання про передачу кримінального провадження №0010747, внесеного до ЄРДР 03.12.2014, до іншого суду для розгляду.

Постановляючи ухвалу, суддя ознайомлювався з матеріалами кримінального провадження №0010747, долучених до подання судді, в зв`язку з чим вказані обставини можуть викликати сумнів у його неупередженості під час розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Також, головуюча суддя ОСОБА_2 та суддя ОСОБА_3 зазначили, що захисником обвинуваченої ОСОБА_9 адвокатом ОСОБА_7 заявлено відвід суддям: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в задоволенні якого апеляційним судом відмовлено.

Заслухавши доповідача; думку захисників та прокурора, які не заперечували проти задоволення заяв суддів про самовідвід; дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи заяв про самовідвід, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

У відповідності до ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22.02.2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Відповідно до цінності 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 року, неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків, забезпечення дії принципу незалежності, неупередженості та безсторонності, в тому числі і у стороннього спостерігача. Вона знаходить вияв не лише у змісті рішення, але й у ході судового процесу, що передує винесенню рішення.

Згідно з п. 2.5. застосування цінності 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

В даному випадку, враховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо тлумачення понять «незалежний», «безсторонній» та щодо визначення критеріїв неупередженості (безсторонності): суб`єктивний та об`єктивний, ЄСПЛ у рішенні у справі «Агрокомплекс» проти України» (рішення від 06.10.2011 р., заява № 23465/03) зазначив: «…незалежність та неупередженість судів, із об`єктивної точки зору, вимагає, щоб кожен окремий суддя був вільним він неналежного впливу».

Відповідно до заяви захисника ОСОБА_7 підставою для заявлення відводу суддям: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на його думку, стало те, що судді вже розглядали аналогічну апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 відводу суддям ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 25.07.2019 у кримінальному провадженні №0010747, внесеному до ЄРДР 03.12.2014, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 258 КК України, яку залишено без задоволення, а оскаржену ухвалу без змін, а також те, що, на думку захисника, судді під час розгляду апеляційної скарги допустили таку поведінку, що викликає сумнів у їх неупередженості.

В конкретному випадку таку позицію захисника обвинуваченої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 , яку підтримала захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_8 , апеляційний суд розцінюю як можливий тиск на суддів з метою отримання за розглядом апеляційної скарги бажаного їм результату та затягування розгляду кримінального провадження з ціллю примусити головуючу суддю ОСОБА_2 та суддю ОСОБА_3 відмовитися від розгляду справи.

За таких умов апеляційний суд вважає, що участь головуючої судді ОСОБА_2 та судді ОСОБА_3 в розгляді апеляційної скарги в даному кримінальному провадженні може поставити під сумнів в подальшому будь-яке прийняте апеляційним судом за їх участі рішення, а заявлення відводів захисниками може завадити колегії суддів виконати вимоги КПК України щодо забезпечення розумності строків розгляду справи, що суперечить завданням кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги положення п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, з метою попередження виникнення у сторін судового провадження сумнівів про існування обставин, які можуть викликати, з точки зору стороннього спостерігача, сумнів у неупередженості головуючої судді ОСОБА_2 та судді ОСОБА_3 щодо результатів розгляду апеляційної скарги, що у подальшому може бути розцінено як порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність прийняти заявлені самовідводи головуючої судді ОСОБА_2 , судді ОСОБА_3 , та, на виконання положень абз. 5 підпункту 2.3.25 пункту 2.3 «Положення про автоматизовану систему документообігу суду» затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року №30, матеріали кримінального провадження №11-кп/813/1323/19 передати до апарату Одеського апеляційного суду для здійснення повторного автоматизованого розподілу.

Керуючись ст. ст. 75, 80, 376, 419 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Заявлені суддями Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 та ОСОБА_3 самовідводи від розгляду кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 25.07.2019 у кримінальному провадженні №0010747, внесеному до ЄРДР 03.12.2014, якою продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 258 КК України, ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-1, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України, задовольнити.

Матеріали кримінального провадження №11-кп/813/1323/19 передати до апарату Одеського апеляційного суду для визначення іншого судді-доповідача в порядку, передбаченому ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4