КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 21 вересня 2019 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 21.09.2019 частково задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000049 від 30.01.2019, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3, 4 ст. 189, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, та продовжено щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 30 днів, в межах продовженого строку досудового розслідування, а саме до 20.10.2019 включно.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову, якою відмовити слідчому в задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 .
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник зазначив, що підозра у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 189 КК України є необґрунтованою, оскільки у повідомленні про підозру, а також в доданих слідчим до клопотання матеріалах відсутні допустимі докази, які б підтверджували участь ОСОБА_7 у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях.
Слідчий суддя не звернув увагу на те, що в повідомленні про підозру, в порушення ст. 91, ст. 277 КПК України, відсутні час, місце вчинення кримінального правопорушення, інші суттєві обставини, які дали б змогу зробити висновок, що ОСОБА_7 здійснювалось вимагання з погрозами насильства над потерпілим чи їх близькими родичами, вчиненого організованою групою, що само по собі робить її неконкретною, і як наслідок порушує право на захист.
В обставинах повідомленої ОСОБА_7 підозри відсутні дані про вчинення ним будь-яких дій, які складають об`єктивну сторону інкримінованих йому кримінальних правопорушень, не зазначена його роль, коло його обов`язків у зазначеній «злочинній групі», відомості про вчинені злочини.
Матеріали клопотання слідчого не містять достатньої сукупності доказів, які б достовірно та поза розумним сумнівом підтверджували причетність ОСОБА_7 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Так, протоколи огляду та вручення грошових коштів від 25.07.2019, відповідно до якого гроші вручили потерпілому для документування злочинної діяльності 36 осіб, серед яких відсутній ОСОБА_7 ; протокол огляду та вручення грошових коштів від 26.07.2019, відповідно до якого, ОСОБА_9 вручаються грошові кошти для передачі ОСОБА_10 , а не ОСОБА_7 ; в показаннях ОСОБА_9 відсутні відомості щодо дій ОСОБА_7 , які б полягали у вимозі передати чуже майно, з погрозою застосування насильства; матеріали негласних слідчих дій не стосуються ОСОБА_7 .
В клопотанні слідчий помилково вказує на протокол обшуку від 27.07.2019, який відсутній.
Клопотання слідчого не містить доказів того, що ОСОБА_7 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки він не має такого наміру. Підозрюваний не купував проїзних документів, з реєстраційних обліків не знімався, майно не розпродував, та навпаки хоче довести свою невинуватість перед органом досудового розслідування та судом. Посилання прокурора лише на тяжкість інкримінованого правопорушення не може підтверджувати наявність ризику переховування підозрюваного.
Клопотання слідчого не містить жодних фактів, які б свідчили про наявність ризику знищення, схову чи спотворення речей чи документів, що мають істотне значення для справи. Крім того, всі речі та документи, що мають істотне значення для справи, вже вилучені.
Клопотання слідчого не містить доказів наявності ризику незаконного впливу на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, оскільки не відомо, на кого може впивати ОСОБА_7 , та раніше фактів такого впливу не існувало.
Клопотання слідчого не містить доказів того, що ОСОБА_7 може вчинити кримінальне правопорушення, оскільки він раніше не судимий та не притягувався до кримінальної відповідальності.
Слідчим суддею, в порушення вимог ст. 178 КПК України, не враховано, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, за яким характеризується виключно позитивно, має дві вищі освіти, одружений, має на утриманні дві малолітні доньки, є засновником та керівником двох підприємств, має постійний дохід від підприємницької діяльності, веде активну громадську діяльність.
ОСОБА_7 затримано в порушення п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, без ухвали слідчого судді. При цьому, ніякого кримінального правопорушення або замаху на його вчинення в момент його затримання останній не вчиняв, а перебував в м. Кам`янець-Подільський, де проходив турнір з аквабайку.
У клопотанні слідчого не зазначено та слідчим суддею не надано належної оцінки тій обставині, що слідчі дії не стосуються саме підозрюваного ОСОБА_7 , а за 2 місяці з останнім не проведено жодної слідчої дії, що свідчить про можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.
У судовому засіданні під час апеляційного розгляду 07.10.2019 від ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 надійшли заяви про особисту поруку підозрюваного ОСОБА_7 , в яких вони зазначали, що поручаються за виконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків відповідно до ст.194 КПК України, та зобов`язуються доставити до органу досудового розслідування чи суду за першою вимогою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , та заяви ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 про особисту порукуне підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000049, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.01.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3, 4 ст. 189, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що у 2019 році, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, на території Київської області ОСОБА_14 створено стійке ієрархічне об`єднання злочинну організацію, до складу якої впродовж 2019 року входили: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_7 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , а також інші, не встановлені досудовим розслідуванням особи.
Згідно даних протоколу затримання, 27.07.2019 ОСОБА_7 затримано у порядку ст. 208 КПК України, та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 189 КК України.
Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 29.07.2019 ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів в ДУ «Київський слідчий ізолятор».
13.08.2019 ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, в участі у злочинній організації з метою вчинення тяжкого чи особливо тяжкого злочину, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 255 КК України, та у вимаганні з погрозами насильства над потерпілими та їх близькими родичами, вчиненому організованою групою, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 189 КК України.
19.09.2019 старший слідчий СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва із клопотанням, в якому просив продовжити дію запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 у виді тримання під вартою строком до 60 діб.
Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 21.09.2019 частково задоволено клопотання , та продовжено щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 30 днів, в межах продовженого строку досудового розслідування, а саме до 20.10.2019 включно.
Постановляючи ухвалу про продовження підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та вказав на те, що досудове розслідування не може бути завершеним у зв`язку із необхідністю проведення великого обсягу слідчих дій.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.
Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належно дотримані.
Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 189 КК України, підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 із інкримінованими йому кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 189 КК України, є обґрунтованою.
Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_7 під вартою, та встановлено, що для завершення розслідування у справі необхідно провести значний обсяг слідчих (розшукових) та процесуальних дій, а саме: витребувати з Київського НДЕКЦ МВС України висновки судових експертиз, призначених на підставі ухвал слідчих суддів; провести огляд речей та предметів, які були вилучені в ході обшуків; за результатами оглядів прийняти рішення щодо визнання зазначених речей та предметів речовими доказами; встановити всіх потерпілих та свідків кримінальних правопорушень, провести їх допити; отримати дозвіл на зняття грифу таємності із окремих процесуальних документів щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій у органів, що надавали гриф секретності; за результатами проведених негласних слідчих (розшукових) дій встановити всіх осіб, причетних до вчинення даних кримінальних правопорушень та аналогічних кримінальних правопорушень; отримати тимчасовий доступ до інформації, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій по всім вилученим під час обшуків мобільним терміналам та сім-картам з метою перевірки останніх на причетність до вчинення розбійних нападів на території Київської області; отримати тимчасовий доступ до інформації, яка містить банківську таємницю; виконати інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, які необхідні для закінчення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, а також з огляду на характер та суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється.
Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому кримінальному провадженні, знищити, сховати, або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, вік та стан його здоров`я, сімейний та матеріальний стан підозрюваного, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим в інкримінованих йому злочинах та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.
Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_7 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.
З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочинів та їх наслідками, є обґрунтованим, та підстав для обрання ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням волі, колегія суддів не вбачає.
Викладені в апеляційній скарзі доводи про відсутність належних доказів обгрунтованості пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 та ч. 4 ст. 189 КК України, є безпідставними, оскільки сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу. Обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
З урахуванням наведеного, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді посилання апелянта на неналежність та недопустимість долучених до клопотання доказів, оскільки дослідження та оцінка доказів відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.
На даному етапі провадження, слідчий суддя у відповідності до вимог процесуального закону обґрунтовано обмежився виключно питанням визначення причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень та дійшов висновку про вірогідність та достатність доказів його причетності для застосування обмежувальних заходів.
Твердження захисника про те, що слідчим суддею не обґрунтовано, які з наданих прокурором доказів підтверджують наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегією суддів перевірялися, проте не знайшли свого підтвердження, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Надані стороною захисту під час апеляційного розгляду копія листа завідувача Київської міської медичної частини Центру охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України від 27.09.2019, з якої убачається, що ОСОБА_7 встановлено діагноз "реактивний депресивний стан", та рекомендовано планову консультацію лікарів невропатолога та психіатра, а також посилання апелянта на те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, за яким характеризується виключно позитивно, має дві вищі освіти, одружений, має на утриманні дві малолітні доньки, є засновником та керівником двох підприємств, має постійний дохід від підприємницької діяльності, веде активну громадську діяльність, не свідчать про зменшення існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.
Посилання апелянта на те, що за 2 місяці з підозрюваним ОСОБА_7 не проведено жодної слідчої дії, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді
Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.
Ураховуючи, що під час апеляційного розгляду встановлено відсутність підстав для обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу,колегія суддів не убачає підстав для задоволення заяв ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про особисту поруку підозрюваного ОСОБА_7 .
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 21 вересня 2019, якою підозрюваному ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 30 днів, - без змін.
Заяви ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про особисту поруку - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3