Справа № 603/411/19
Провадження № 1-кп/603/113/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2019 р. Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Монастириська кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000076 від 20 червня 2019 року, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горожанка Монастириського району Тернопільської області, громадянина України, з середньою освітою, одружений, інвалід 3 групи довічно, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_3 19 червня 2019 року приблизно о 19 год. 30 хв., перебуваючи на території домогосподарства за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , під час словесного конфлікту із потерпілою ОСОБА_5 умисно наніс їй один удар кулаком правої руки в тім`яну ділянку голови та два удари кулаком правої руки в обличчя, а саме в ділянку лівого ока. Внаслідок нанесених ударів потерпіла ОСОБА_5 отримала такі тілесні ушкодження: рану тім`яної ділянки голови, що відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, та синець верхньої повіки лівого ока, що належить до легких тілесних ушкоджень.
Такими умисними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, визнав, однак не погодився із механізмом нанесення тілесних ушкоджень, зазначивши при цьому, що детально не пригадує як наносив удари потерпілій. Пояснив, що того дня між ними виникла словесна суперечка, під час якої він послідував за потерпілою у господарське приміщення, де і наніс їй кулаком один удар в обличчя, а саме в око, від якого вона вдарилася до стіни головою.
У подальшому допитаний обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю за обставин, які наведені в обвинувальному акті. Ствердив, що погоджується із механізмом нанесення потерпілій тілесних ушкоджень, який був відтворений ним під час проведення слідчого експерименту. Просить його суворо не карати, врахувати його стан здоров`я.
Окрім визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини, його вина у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення встановлена судом і підтверджується наступними дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні доказами.
Потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що ОСОБА_3 часто зловживає спиртними напоями, у зв`язку з чим між ними часто виникають скандали. Того дня о 19:30 год. вона повернулася додому, поралася по господарству, із обвинуваченим у них виник словесний конфлікт, і ОСОБА_3 наніс їй тілесні ушкодження, зокрема один удар в голову позаду, після чого кулаком в око. Свідків інциденту не було, на місце події викликала працівників поліції, а в подальшому звернулася у медичний заклад для надання допомоги.
Просить покарати обвинуваченого згідно закону, претензій до нього не має.
Допитаний у судовому засіданні як свідок працівник поліції ОСОБА_6 суду пояснив, що того дня виїхали на виклик в с. Яргорів Монастириського району, де їх зустріла потерпіла, яка на вигляд була травмована, налякана, з окровавленим обличчям. ЇЇ чоловік перебував із ознаками алкогольного сп`яніння, поводив себе агресивно. Працівники поліції викликали карету швидкої допомоги.
Свідок ОСОБА_7 дав суду аналогічні показання, що й свідок ОСОБА_6 .
Окрім вищенаведених показань, винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, також підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та дослідженими у судовому засіданні належними та допустимими доказами, зокрема даними:
-протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.06.2019 року, згідно якого ОСОБА_5 просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 , який 19.06.2019 року за місце спільного проживання наніс їй декілька ударів;
-журналу обліку фактів звернення та доставляння до Монастириського РТМО осіб у зв`язку із заподіянням їм тілесних ушкоджень кримінального характеру та інформування про такі випадки органів та підрозділів поліції, з якого вбачається, що 19.06.2019 року о 23:50 год. в Монастириське РТМО звернулася ОСОБА_5 у зв`язку з нанесенням їй тілесних ушкоджень;
- протоколу проведення слідчого експерименту з ілюстрованою таблицею до нього від 26.06.2019 року за участю підозрюваного ОСОБА_3 , під час якого підозрюваний у присутності понятих відтворив механізм спричинення ним тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Із висновку судово-медичної експертизи №138 від 24.06.2019 року слідує, що у ОСОБА_5 при зверненні за медичною допомогою 19.06.2019 року згідно запису з амбулаторної картки №518 лікарем виявлено такі ушкодження: рана тім`яної ділянки голови, синець верхньої повіки лівого ока.

Зазначені рана та синець, враховуючи їх характер, властивості, які описані лікарем («рана трикутної форми з нерівними фистончитими краями, розміром 1,5х1,0 см, в кутиках рани сполучнотканинні перетинки, верхня повіка лівого ока набрякла, кон`юктива імбібована кров`ю») утворилися від дії тупих предметів.

Зазначені вище тілесні ушкодження утворилися незадовго до звернення за медичною допомогою, не виключено в час та при обставинах, вказаних в ухвалі суду, про що свідчать їх властивості та розташування на тілі.

Встановити можливість утворення вищенаведених ушкоджень в наявній кількості та локалізації внаслідок падіння на підлягаючу поверхню з будь-яким видом рельєфу не представляється можливим через відсутність подробиць обставин падіння в ухвалі суду та відсутність протоколу огляду місця ймовірного падіння.

Виявлена у ОСОБА_5 рана тім`яної ділянки голови за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я тривалістю понад шість днів, але не більше як три тижні; синець, зазначений в п.1 цих підсумків, за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень (п.п.2.3.1 а, п.п.2.3.3, п.п.2.3.5 Правил судового-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).

У обґрунтування винуватості ОСОБА_3 прокурором у судовому засіданні надано як письмовий доказ протокол проведення слідчого експерименту від 21.06.2019 року за участі потерпілої ОСОБА_5 , з таблицею ілюстрацій до нього. Однак, з огляду на те, що у тексті протоколу містять дані, встановлені слідчим експериментом за участі підозрюваного ОСОБА_3 , що, як пояснив прокурор, є технічною помилкою, суд даний протокол відкидає і не кладе його в основу вироку, як такий, що не відповідає вимогам ст. 240 КПК України.

Таким чином, суд, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, об`єктивні обставини кримінального провадження, особу винного, який має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря-нарколога та під наглядом у лікаря - психіатра не перебуває, його сімейний стан, стан здоров`я є інвалідом 3 групи довічно, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. До обставин, які обтяжують покарання, суд відносить вчинення злочину щодо подружжя. До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину.

Із врахуванням вищенаведеного, враховуючи позицію потерпілої ОСОБА_3 , яка при призначенні покарання покладається на думку суду, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, в ході якого попросив вибачення у потерпілої, пообіцяв не вчиняти подібного, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення, а саме у виді штрафу.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів та відповідатиме меті покарання, наведеній у ст. 50 КК України.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, щостановить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення
Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Головуючий суддя ОСОБА_1

ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_1