ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2631/19 Справа № 174/660/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 серпня 2019 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Олександрія, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ст. 348, ч. 2 ст. 15, п. 1, 9 ч. 2 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 серпня 2019 року клопотання прокурора задоволено та обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13 жовтня 2019 року.
Мотивуючи ухвалене рішення суд, оцінивши всі обставини відповідно до вимог ст.ст.177, 178 КПК України, врахувавши кількість та тяжкість злочинів, інкримінованих ОСОБА_7 , які віднесено до категорії особливо тяжких, а також ступень відповідальності за них, відсутність у ОСОБА_7 стійких соціальних зв`язків, офіційного місця працевлаштування та те, щона час розгляду питання щодо доцільності продовження обвинуваченому під вартою ризики, які були підставою для обрання заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 не відпали, дійшов висновку, що перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, оскільки вони ще не допитані судом, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить його належної процесуальної поведінки та попередження ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою ОСОБА_7 тимчасово залишити в ДУ Дніпровська установа виконання покарань (№4) МЮУ до закінчення судового розгляду справи № 174/660/19.
Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було вказано на існування ризику, що не був вказаний у клопотанні прокурора, а саме вплив на свідків та потерпілих. Зазначає, що відбуваючи покарання за вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 27 травня 2019 року, утримуючись у ДУ Дніпровська установа виконання покарань (№4) МЮУ, тобто перебуваючи під контролем держави, у поведінці ОСОБА_7 не можуть існувати жодні ризики, визначені ст. 177 КПК України. Вказує, що розглядаючи питання доцільності продовження обвинуваченому заходу забезпечення провадження суд перебрав на себе функцію обвинувачення. Звертає увагу, що під час виконання вироків суд має право вирішити питання про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі у зв`язку з розглядом справи у суді, про що захисником заявлялося клопотання, проте судом першої інстанції воно залишено без уваги та задоволення.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні захисник та обвинувачений підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Суд першої інстанції, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою в кримінальному провадженні №0000063 від 13 лютого 2019 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ст. 348, ч. 2 ст. 15, п. 1, 9 ч. 2 ст. 115 КК України, вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримався.
Апеляційним судом встановлено, що 27 червня 2019 року набрав законної сили вирок Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 27 травня 2019 року щодо ОСОБА_7 , яким останньому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу на призначений строк.
Вищезазначене свідчить про відсутність існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а отже, вказані в клопотанні прокурора ризики про те, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, є необґрунтованими.
Також, є безпідставним посилання суду на ризики можливого впливу на свідків та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки прокурор в клопотанні не вказує дані ризики, та існування вказаних ризиків можливе лише у разі перебування обвинуваченого на свободі.
Враховуючи положення ст.29 Конституції України, апеляційний суд вважає, що тримання під вартою має здійснюватися виключно на підставі належним чином вмотивованого рішення суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
За викладених обставин апеляційний суд приходить до висновку, що розглядаючи питання доцільності продовження обвинуваченому заходу забезпечення кримінального провадження, судом не враховано всіх обставин, які впливають на необхідність продовження тримання під вартою на стадії судового розгляду.
З урахуванням висновків Верховного суду України, викладених в постанові від 22 грудня 2006 року за №10 Про судову практику у справах про хуліганство, при розгляді кримінальних справ суд не може самостійно перебирати на себе функцію обвинувачення чи функцію захисту, а мають спрямовувати процес таким чином, щоб усі обставини справи були розглянуті всебічно, повно й об`єктивно.
Що стосується вимоги захисника про залишення ОСОБА_7 до закінчення розгляду судового розгляду справи в ДУ Дніпровська установа виконання покарань (№4), слід зазначити, що пунктом 4 ч. 2 ст.539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, зокрема, передбаченого п. 12 ч. 1 ст. 537 КПК України про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі, вирішується судом, який здійснює судовий розгляд.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду не ґрунтується на вимогах закону, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, ухвалу суду скасуванню, а в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 серпня 2019 року, якою обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13 жовтня 2019 року скасувати.
Відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ _________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4