ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1094/19 Справа № 202/4958/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , який діє в інетресах ТОВ «Ай Пі Джи Нате Продакшн» на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська 23 липня 2019 рокупро арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
Вказаною ухвалою клопотання прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000475 від 18.07.2019 року - задоволено частково.
Накладено арешт на майно, тимчасово вилучене під час проведення обшуку 19.07.2019 року за адресою: м. Синельникове, вул. Воїнів Афганців, 6,8, а саме: перепустки працівників у кількості 120 штук; картки розгрузки сировини - 10 арк.; журнали контролю видачі матеріалів - 5 шт.; журнали вхідного контролю сировини - 3 шт.; журнали видачі розхідних матеріалів; журнал руху пластикової тари; журнал обліку накладних; відео регістратор ahua tehnologi; ноутбук ASUS, модель АЗН №62N0AC036392; жорсткий диск S/N WCAYU8677726; жорсткий диск S/N ; жорсткий диск P/N 63013-Е11А-А16К1; жорсткий диск S/N 9RA74K53; жорсткий диск S/N SOUZJ9CQ409457; жорсткий диск S/N WCAVN385285.
Рішення суду обґрунтовано тим, що клопотання є законним, обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, подане у строки встановлені ч. 5 ст. 171 КПК України та підлягає частковому задоволенню, а саме в частині накладення арешту на перепустки працівників у кількості 120 штук; картки розгрузки сировини 10 арк.; журнали контролю видачі матеріалів - 5 шт.; журнали вхідного контролю сировини 3 шт.; журнали видачі розхідних матеріалів; журнал руху пластикової тари; журнал обліку накладних; відео регістратор ahua tehnologi; ноутбук ASUS, модель A3H №62N0AC036392; жорсткий диск S/N WCAYU8677726; жорсткий диск S/N ; жорсткий диск P/N 63013-E11A-A16K1; жорсткий диск S/N 9RA74K53; жорсткий диск S/N SOUZJ9CQ409457; жорсткий диск S/N WCAVN385285, оскільки вказане майно визнано речовим доказом та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Разом з тим, в частині накладення арешту на 7 мішків з використаними упаковками «Мій Рибалка, макаронні вироби», клопотання не задоволено, оскільки прокурором не доведено те, що дані речі мають значення для досудового розслідування кримінального провадження № № 0000475 від 18.07.2019 року та не вказано, які саме відомості, що можуть бути доказом факту чи обставин вчинення злочину, може мати дане майно.

В апеляційних скаргах:

- Адвокат просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

На думку апелянта в ухвалі суду не зазначено, в чому саме полягає необхідність вилучення та арешту комп`ютерної техніки ТОВ «Ай Пі Джі Нате Продакшн», та які саме обставини може підтверджувати вилучена комп`ютерна техніка, у випадку, якщо арешт накладався саме з метою збереження речових доказів.
З урахуванням тих обставин, що комп`ютерна техніка , жодним чином не має відношення до кримінального провадження в рамках якого проведено обшук, то вона не може бути доказами в кримінальному провадженні і накладення арешту з метою забезпечення доказів є необґрунтованим та безпідставним.
Вважає, що судом не доведено з посиланням на відповідні докази того, що існує обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення, не досліджено, які саме особи підозрюються у вчиненні злочину; в чому саме полягають злочинні дії цих осіб; який об`єкт кримінального правопорушення; який розмір шкоди завданий такими злочинними діями; яким чином вилучена комп`ютерна техніка ТОВ «Ай Пі Джі Нате Продакшн» пов`язана із діями осіб, які підозрюються або мають відношення до вчинення злочину; якими саме доказами підтверджуються такі висновки суду.
Вважає, що суд не обґрунтував необхідність застосування вимог частини другої ст. 172 КПК України в частині розгляду клопотання сторони обвинувачення про накладення арешту без виклику та участі власника майна.
Вказує, що відсутнє посилання суду на наявність постанови про визнання вилученого майна речовим доказом у кримінальному провадженні
Вважає, що органом досудового розслідування під час складання вищевказаного клопотання та слідчим суддею під час його розгляду не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Заслухавши доповідь судді, думку адвоката, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши надані матеріали, колегія суддів дійшла до наступного висновку.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально - протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З наданих матеріалів вбачається, що 18.07.2019 року, було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000475 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ч. 1 ст. 172, ч. 1 ст. 212-1, ч. 1 ст. 325 КК України.
В клопотанні прокурора, як видно з наявних матеріалів, йдеться про необхідність накладення арешту на майно, вилучене під час проведення обшуку за адресою: м. Синельникове, вул. Воїнів-інтернаціоналістів, 8, а саме: перепустки працівників у кількості 120 штук; картки розгрузки сировини 10 арк.; журнали контролю видачі матеріалів - 5 шт.; журнали вхідного контролю сировини 3 шт.; журнали видачі розхідних матеріалів; журнал руху пластикової тари; журнал обліку накладних; відео регістратор ahua tehnologi; ноутбук ASUS, модель A3H №62N0AC036392; жорсткий диск S/N WCAYU8677726; жорсткий диск S/N ; жорсткий диск P/N 63013-E11A-A16K1; жорсткий диск S/N 9RA74K53; жорсткий диск S/N SOUZJ9CQ409457; жорсткий диск S/N WCAVN385285; 7 мішків з використаними упаковками «Мій Рибалка, макаронні вироби».
Постановою прокурора відділу прокуратури від 19.07.2019 року, речі та документи, вилучені під час проведення обшуку за адресою: м. Синельникове, вул. Воїнів-інтернаціоналістів, 8 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000475 від 18.07.2019 року.
Колегія суддів зазначає, що в силу вимог ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого, на думку колегії суддів, обґрунтовано дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого про арешт вказаного майна з огляду на те, що вказане майно може мати ознаки вчиненого злочину, оскільки існує реальна загроза їх зникнення або пошкодження, а також з метою забезпечення проведення відповідної експертизи у даному кримінальному провадженні.
Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що арешт на вищезазначене майно був накладений з належним дотриманням вимог закону.
Вказане свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки невжиття даних заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна може призвести до його відчуження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті. Тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Вказане спростовує доводи апеляційної скарги щодо відсутності правової підстави накладення арешту на зазначене у клопотанні слідчого майно та відсутності причетності даного майна до кримінального правопорушення.
Слідчий суддя, встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказане майно, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.
Отже, на думку колегії суддів, арешт вказаного арешту майна зазначеного в ухвалі суду, вилученого під час проведення обшуку за адресою: м. Синельникове, вул. Воїнів-інтернаціоналістів, 8 є співрозмірним з потребами кримінального провадження та необхідний з метою забезпечення кримінального провадження та використання майна як доказу у кримінальному провадженні.
Інші доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваної ухвали слідчого судді є непереконливими, суперечать наявним даним в матеріалах справи, оскільки рішення слідчого судді ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми даними, належно дослідженими судом.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.
Отже ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах ТОВ «Ай Пі Джи Нате Продакшн» , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська 23 липня 2019 року про арешт майна , - залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді: