Справа № 346/1623/18
Провадження № 11-кп/4808/397/19
Категорія ч.4 ст. 296 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

апелянта ОСОБА_10 ,

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12

ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційними скаргами (далі АС) ОСОБА_10 та заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_14 , на вирок Коломийського міськрайонного суду від 22 травня 2018 року по кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 296 Кримінального кодексу України (далі - КК), -

в с т а н о в и л а:

Вказаним вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, неодружений, раніше не судимий, громадянин України,
Затверджено угоду про визнання винуватості від 30 січня 2018 року, укладену між першим заступником керівника Коломийської місцевої прокуратури ОСОБА_15 та обвинуваченим ОСОБА_8 .

ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі положень ст.75 КК, ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 цього ж Кодексу.

Стягнути з ОСОБА_8 в дохід держави витрати за проведення експертиз в розмірі 3389 гривень 28 копійок.

За вироком суду ОСОБА_8 засуджено за те, що він вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.296 КК, а саме: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, із застосуванням предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.Злочини скоєно за таких обставин.

Судом встановлено, що у другій половині грудня 2016 року, ОСОБА_10 , бажаючи спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_16 , з яким перебуває у неприязних відносинах, виступивши замовником таких неправомірних дій, вступив у злочинну змову з раніше знайомими між собою ОСОБА_9 та ОСОБА_8 для вчинення хуліганських дій та спричинення тілесних ушкоджень, а саме поїхати у визначений день та час разом із ОСОБА_10 у с. Кийданці Коломийського району, Івано-Франківської області, де він вкаже на будинок, в якому проживає ОСОБА_16 та місце на дорозі перед будинком ОСОБА_16 , де їм необхідно вчинити протиправні дії відносно ОСОБА_16

ОСОБА_9 та ОСОБА_8 погодились на вчинення таких дій, у визначений ОСОБА_10 день та час, а саме 20.01.2017 року приблизно о 12:00 год. ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 направились із м. Івано-Франківськ у с. Кийданці, Коломийського району, Івано-Франківської області, на транспортному засобі марки «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_17 , і який не знав про використання його транспортного засобу для вчинення протиправних дій. Для вчинення вказаного злочину з метою конспірації і неможливості в подальшому викриття їх співробітниками правоохоронних органів, зупинившись у невстановленому досудовим розслідуванням місці на ділянці дороги у напрямку від м. Івано-Франківськ до м. Коломия, ОСОБА_10 надав ОСОБА_9 та ОСОБА_8 дві балонові куртки синього кольору, дві маски типу «балаклава», три палиці, з яких дві дерев`яні та одна резинова, два балончика сльозоточивої дії та металеву частину молотка, які ОСОБА_9 та ОСОБА_8 мали використати в ході вчинення хуліганських дій та нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_16 . При цьому вони попередньо домовилися також залишити вдома свої мобільні телефони, у зв`язку з чим ОСОБА_10 надав ОСОБА_9 мобільний телефон із сім-карткою, за допомогою якого здійснювалась підтримка зв`язку перед вчиненням хуліганських дій та нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_16 .

Прибувши всі разом у с. Кийданці, Коломийського району, Івано-Франківської області, на автомобілі марки «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_1 , вони направились до вул. Мартовича, де зупинились біля будинку №51 у с. Кийданці, Коломийського району, Івано-Франківської області. ОСОБА_9 та ОСОБА_8 залишились біля недобудованого будинку та очікували на інформацію від ОСОБА_10 , про прибуття до вказаної ділянки дороги ОСОБА_16 на власному автомобілі марки «Шкода Октавія», державний номерний знак НОМЕР_2 . При цьому ОСОБА_10 автомобілем марки «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_1 , повернувся в м. Коломия, де вистежував ОСОБА_16 , пересуваючись за ним по місту на автомобілі.

Цього ж дня приблизно о 17:30 год. ОСОБА_9 перебуваючи з ОСОБА_8 біля будинку №51 по вул. Мартовича в с. Кийданці, Коломийського району, Івано-Франківської області, отримавши по мобільному телефону від ОСОБА_10 інформацію про наближення ОСОБА_16 до його місця перебування, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок, з хуліганських спонукань та з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, що виразилось у зневажному ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загально визначених правил поведінки і моральності, за допомогою металевої частини молотка пошкодив капот автомобіля марки «Шкода Октавія», державний номерний знак НОМЕР_2 ,який належить потерпілому ОСОБА_16 та зупинив вказаний автомобіль. ОСОБА_9 підійшовши до дверцят автомобіля марки «Шкода Октавія», державний номерний знак НОМЕР_2 , зі сторони водія за допомогою дерев`яної палиці типу «бита» пошкодив вікно водійських дверцят даного автомобіля шляхом його розбиття. В цей час до автомобіля марки «Шкода Октавія», державний номерний знак НОМЕР_2 , підбіг ОСОБА_8 , який мав при собі гумову палицю типу ПР-73 та дерев`яну палицю, який діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок, з хуліганських спонукань та з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, що виразилось у зневажному ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загально визначених правил поведінки і моральності, спільно із ОСОБА_9 за допомогою двох балончиків сльозоточивої дії, які ОСОБА_8 та ОСОБА_9 тримав у руках, почали розпилювати через розбите вікно водійських дверцят в салоні автомобіля сльозоточивий газ та в обличчя потерпілого ОСОБА_16 .

В результаті зазначених протиправних дій, з метою захисту, ОСОБА_16 висунув ноги в розбите вікно водійських дверцят та відбивався від ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . В цей час ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які знаходилися біля водійських дверей, нанесли декілька ударів по автомобілю марки «Шкода Октавія», державний номерний знак НОМЕР_2 та потерпілому ОСОБА_16 по нижніх кінцівках за допомогою дерев`яних палиць типу «бита», які перебували у руках ОСОБА_9 та ОСОБА_8 спричинивши ОСОБА_16 тілесні ушкодження. При цьому ОСОБА_8 наносив удари переважно по автомобілю марки «Шкода Октавія», державний номерний знак НОМЕР_2 , а ОСОБА_9 наносив удари по ногах ОСОБА_16 .

Після вчинення хуліганських дій, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 місце вчинення злочину покинули за допомогою автомобіля марки «ВАЗ21099», державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився на відстані приблизно 300 метрів від місця вчинення злочину по АДРЕСА_2 , в якому перебував ОСОБА_10 та всі разом направились вказаним автомобілем у напрямку руху до м. Коломия.

В поданій АС апелянт ОСОБА_10 вважає , що оскаржуваний вирок суду ухвалено помилково, внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноти судового розгляду, без врахування дійсних обставин справи, а висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд також не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки. Також зазначає, що суд, розглядаючи справу за обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості, без його участі, і фактично визнав його винуватим з неодноразовим вказуванням в оскаржуваному вироку його прізвища та обставин, які щодо нього нічим не доведені, порушив принцип презумпції невинуватості, позбавив його права на захист та справедливий суд і оскарження судового рішення, яке безпосередньо стосується його інтересів та впливає на вирішення в майбутньому факту наявності чи відсутності в його діях складу злочину.

Просить скасувати оскаржуваний вирок Коломийського міськрайонного суду від 22.05.2018 року та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

До початку апеляційного розгляду від апелянта ОСОБА_10 надійшли зміни та доповнення до поданої ним АС, в якій вказує, що в діях ОСОБА_8 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК. Просить скасувати вирок Коломийського міськрайонного суду від 22.05.2018 року та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В поданому запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_10 , представник потерпілого ОСОБА_16 адвокат ОСОБА_18 зазначає, що вирок Коломийського міськрайонного суду від 22.05.2018 року є законним та обгрунтованим і постановлений без порушення вимог кримінального процесуального закону. Просить апеляційну скаргу ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок щодо ОСОБА_8 без змін.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення апелянта ОСОБА_10 та його захисника адвоката ОСОБА_11 , які підтримали подану АС із змінами та доповненнями, просять задовольнити апеляційні вимоги; пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_12 , прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_13 які заперечили проти задоволення поданої АС; перевіривши матеріали справи та додані, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів приходить до висновку, що АС слід задовольнити частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах АС. Відповідно до ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таких вимог закону суд першої інстанції не дотримався. Згідно ст. 94 КПК, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. З матеріалів провадження вбачається, що вирок винесено щодо ОСОБА_8 , в той же час, вироком суду встановлено, що ОСОБА_8 вчиняв злочини разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , хоча останні не мають по вказаному кримінальному провадженню чітко визначеного процесуального статусу, між тим, такий виклад фактичних обставин справи у вироку суду, порушує їхні права та інтереси, а тому вони, на переконання колегії суддів, мають право на апеляційне оскарження вироку. На думку колегії суддів, оскаржуваний вирок суду першої інстанції постановлений з порушенням вимог процесуального закону. Як видно з тексту вироку, саме ОСОБА_8 по вказаному кримінальному провадженню є обвинуваченим. Відповідно до положень ч.2 ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого. Якщо розгляд апеляційної скарги не дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобовязаний прийняти таке рішення. В той же час, у вироку суду фігурують прізвища й інших осіб, зокрема ОСОБА_10 , що подав АС, а також ОСОБА_9 , який не подавав АС, і вирок щодо яких, по даному кримінальному провадженню не постановлявся, та ці особи не є обвинуваченими цьому кримінальному провадженні. В такому випадку, на переконання колегії суддів. суд першої інстанції не мав правових підстав для зазначення їх прізвищ у вироку. При таких обставинах, на думку колегії суддів, суд першої інстанції повинен у вироку суду не зазначати конкретні прізвища осіб, а лише посилатись у ньому на те, що матеріали щодо інших осіб, виділені в окреме провадження, та не описувати конкретні дії цих осіб, тільки викласти твердження, що ці особи фігурували, без опису того, які саме дії вони при цьому вчиняли, оскільки вказане провадження фактично не стосується цих осіб. Проте, формулювання обставин визнаних судом доведеними, у вироку суду першої інстанції викладено таким чином, що доводить фактично винуватість ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , тому твердження апелянта в цій частині, зокрема про преюдиційне встановлення його винуватості у вчиненні вказаного кримінального правопорушенні, істотно обмежує їх права, свободи та закони інтереси, є слушними.

Окрім цього, як вбачається із доданих прокурором документів під час апеляційного розгляду, зокрема копій обвинувальних актів та копії ухвали Коломийського міськрайонного суду від 22.05.2018 року, що в провадженні Коломийського міськрайонного суду знаходяться кримінальні провадження про обвинувачення ОСОБА_9 за ч.4 ст. 296, ч.2 ст. 121 КК та ОСОБА_10 за ч.ч. 3,4,5 ст. 27, ч.2 ст. 121, ч.ч.3,4,5 ст. 27, ч.4 ст. 296 КК, і вказані справи вищезазначеною ухвалою суду об`єднані в одне кримінальне провадження.

Щодо інших доводів і мотивів АС щодо скасування вироку слід заначити наступне.

Колегія суду вважає, що вимога щодо скасування судового вироку, який набув законної сили та виконаний засудженим, не відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Право обвинуваченого на визнання своєї вини у вчинені кримінального правопорушення та укладення угоди про визнання винуватості передбачено діючим кримінальним процесуальним законом і може бути вільно використано ним відповідно до принципу диспозитивності.

Невизнання своєї вини іншими співучасники кримінального правопорушення не може бути підставою, яка унеможливлює або ускладнює реалізацію права обвинуваченого на укладання угоди про визнання винуватості і не може бути правовою підставою для скасування вироку на підставі угоди про визнання винуватості.

Разом з тим, зазначення у вироку суду як співучасників злочину конкретних осіб, стосовно яких вирок суду не ухвалювався і які відповідно до вимог ст. 63 Конституції України з урахуванням принципу презумпції невинуватості, вважаються невинуватими у вчиненні злочину, є неприпустимим і свідчить про наявність правових підстав для зміни вироку суду в цій частині.

Ухвалюючи вирок на підставі угоди про визнання винуватості суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 63 Конституції України не має право зазначати конкретні дані про інших співучасників злочину, якщо вони існують, стосовно яких вирок не ухвалюється, а повинен тільки обмежитись вказівкою на те, що злочин вчинено обвинуваченим разом з іншими особами, питання про обвинувачення стосовно яких розглядається в окремому провадженні.

За таких обставин, вирок Коломийського міськрайонного суду від 22 травня 2018 року слід змінити. З урахуванням вищевикладеного, АС ОСОБА_10 із змінами та доповненнями підлягає до часткового задоволення, оскільки ОСОБА_10 не наділений правом оскаржувати вирок щодо ОСОБА_9 .

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу із змінами та доповненнями ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 травня 2018 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 змінити.

На підставі ч.2 ст. 404 КПК виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду на те, що ОСОБА_8 вчинив злочин разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_9 та вказавши, що злочин вчинено з особами, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу проголошення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5