Справа № 466/1453/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/591/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката: ОСОБА_8 ,
потерпілого: ОСОБА_9 ,
представника потерпілого адвоката: ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Новосільці Жидачівського району Львівської області, громадянки України, українки, із середньою спеціальною освітою, неодруженої, працюючої на посаді водія трамваю у Львівському комунальному підприємстві «Львівелектротранс», раніше не судимої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч.2 ст.286 КК України

з апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_9 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 31 травня 2019 р.,

ВСТАНОВИЛА:
Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
Відповідно до ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 :
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задоволено частково.
Стягнути солідарно із ОСОБА_7 та Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» на користь ОСОБА_9 70000 (сімдесят тисяч) гривень відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином.
Вирішено питання із речовими доказами та судовими витратами у справі.
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_7 не обирався.
За вироком суду ОСОБА_7 30 листопада 2016 року приблизно о 17:00 год., керуючи трамваєм марки КТ 440 №1153 та рухаючись по трамвайних коліях проїзної частини дороги вул. Б. Хмельницького в напрямку до вул. Жовківської у м. Львові, біля будинку № 99, порушила чинні вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 136 від 06 березня 2013 року), а саме: Розділу 1 п.1.5, п.1.10 (в частині значення термінів «пішохідний перехід», «небезпека для руху»), Розділу 2 п. 2.3 п.п. «б» і «д», Розділу 12 п.12.3 та Розділу 18 п.18.1 Правил дорожнього руху України, що проявилось у тому, що вона будучи неуважною, не стежила за дорожньою обстановкою, відповідно не реагувала на її зміну, створила загрозу безпеці дорожнього руху, при виникненні небезпеки для руху не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, по якому в цей час переходив проїзну частину дороги справа наліво відносно напрямку руху транспортного засобу потерпілий - пішохід ОСОБА_9 , не зупинилась, щоб дати дорогу пішоходу, для якого могла бути створена небезпека, внаслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода - наїзд на пішохода ОСОБА_9 , в результаті чого потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді гострої епідуральної гематоми потиличної ділянки справа, забою головного мозку, перелому потиличної кістки справа, підапоневротичної гематоми потиличної ділянки голови справа, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Вирок суду оскаржено потерпілим ОСОБА_9 в частині вирішення заявленого ним цивільного позову. На думку апелянта, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд недостатньою мірою врахував характер і глибину моральної шкоди, заподіяної злочином. Так, потерпілий звертає увагу на те, що після отримання травми йому присвоєно на рік другу групу інвалідності, а в подальшому третю групу безстроково. При цьому, стан його здоров`я, незважаючи на проведене лікування, значно погіршився, зокрема, він втратив спокійний сон, відчуває часті запаморочення, шум в голові, приступи нудоти, затерпання рук та ніг, швидку втомлюваність. У зв`язку з цим у своєму молодому віці він обмежений у професійному виборі, адже потребує подальшого систематичного лікування в неврології, йому протипоказана робота із значними емоційними навантаженнями, рекомендовано лікарями проведення повторного хірургічного втручання. За таких обставин апелянт наполягає на тому, що внаслідок вчиненого злочину його нормальні життєві зв`язки порушено через неможливість подальшого продовження активного громадського життя, а крім цього, він зазнає значних моральних переживань у зв`язку з ушкодженням його здоров`я. Враховуючи наведене потерпілий ОСОБА_9 просить вирок суду в частині вирішення питання заявленого цивільного позову змінити і стягнути солідарно із обвинуваченої ОСОБА_7 та ЛКП «Львівелектроранс» на його користь 200000 (двісті тисяч) грн. відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Обвинувачена ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, її захисник адвокат ОСОБА_8 заявив про можливість розгляду справи за її відсутності. Інші учасники провадження підтримали думку захисника, з урахуванням чого колегією суддів прийнято рішення щодо розгляду справи у відсутності ОСОБА_7 , яка до суду не прибула і докази поважності причин неявки якої відсутні.

Заслухавши доповідача, доводи потерпілого ОСОБА_9 та його представника адвоката ОСОБА_10 на підтримання поданої апеляційної скарги, пояснення захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на її спростування, думку прокурора про законність і обґрунтованість оскаржуваного вироку, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілого не підлягає задоволенню.

Вирок суду оскаржено потерпілим виключно в частині вирішення заявленого ним цивільного позову про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином. Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З оскаржуваного вироку слідує, що, ухвалюючи рішення про часткове задоволення заявленого потерпілим ОСОБА_9 цивільного позову у кримінальному провадженні, судом першої інстанції враховано характер, глибину душевних, фізичних, емоційних та моральних страждань, які переніс і переносить потерпілий у зв`язку із спричиненням йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тяжких тілесних ушкоджень.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

В ході апеляційного розгляду з`ясовано, що вказані положення матеріального закону враховані судом при ухвалені вироку, а присуджена до стягнення сума 70000 грн. відповідає критеріям розумності та справедливості.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 31 травня 2019 р. щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4