Дата документу 18.07.2019 Справа № 337/1086/18
ЗапоріЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-сс/807/342/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 337/1086/18Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 липня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26 березня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26 березня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 21.00 години до 06.00 години наступного дня строком на 60 днів, тобто до 25 травня 2019 року.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки: прибувати за викликом до слідчого СВ Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області за першим викликом і у призначений час; не залишати своє житло - квартиру АДРЕСА_1 з 21-00 години до 06-00 години ранку наступного дня без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Згідно зі змістом судового рішення, слідчий Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 звернулася до суду з клопотанням про обрання ОСОБА_8 , підозрюваному у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Органом досудового розслідування встановлено, що 19.03.2019 року, приблизно о 17 годині 45 хвилин, ОСОБА_8 , знаходячись біля торгівельних кіосків, розташованих поруч з будинком АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_11 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, впав на землю, відкрито з кишені куртки останнього заволодів грошовими коштами у сумі 600 грн. та мобільним телефоном «Ірhone 5с», вартістю 2000 грн.

Після цього, продовжуючи свої злочинні дії направлені на відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_8 зняв з плеча потерпілого ОСОБА_11 чоловічу шкіряну сумку коричневого кольору, вартістю 500 грн., в якій знаходився гаманець зі шкірозамінника коричневого кольору, вартістю 200 грн., без грошових коштів, та зарядний пристрій для мобільного телефону «Ірhone 5с», вартістю 200 грн.

За даним фактом розпочато досудове розслідування, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000491 від 20.03.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначила, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та вважає, що у справі наявні ризики, передбачені п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого та обираючи підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 21.00 години до 06.00 години наступного дня, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення та наявність ризиків, але не доведено що до підозрюваного не може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою для запобігання цим ризикам. Суд погодився, що застосування до підозрюваного запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання та особистої поруки не зможе забезпечити належної поведінки підозрюваного та запобігти будь-яким ризикам, враховуючи обставини справи, а також особу підозрюваного, натомість вважає, що до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною покидати житло з 21-00 години до 06-00 години наступного дня, оскільки підозрюваний офіційно працює.

В апеляційній скарзі прокурор вказує, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як незаконна у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення. Вважає, що слідчим суддею в повній мірі не враховані дані про особу підозрюваного, а саме останній раніше неодноразово судимий, судимість не знята та не погашена, лише 21.08.2018 року звільнився з місць позбавлення волі, та знову вчинив ряд корисливих злочинів, будучи обізнаним про те, що йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, з метою уникнення від притягнення до кримінальної відповідальності може зникнути та переховуватись органів досудового розслідування та/або суду.

Крім того, в проваджені Хортицького районного суду м. Запоріжжя знаходиться декілька кримінальних проваджень відносно ОСОБА_8 , остаточне рішення за якими ще не було прийнято, шо свідчить про можливість вчинення підозрюваним іншого злочину.

Також зазначає, що злочин, в якому підозрюється ОСОБА_8 , вчинено 19.03.2019 року о 17 годині 45 хвилин, тобто у робочий день та час. Таким чином, наявність місця роботи та обмеження не залишати житло не зможе запобігти ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; прокурора, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги; підозрюваного та його захисника, які проти задоволення апеляційної скарги заперечували, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає у зв`язку з наступним.

У відповідності з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Згідно вимогам ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, з урахуванням того, що обґрунтованість висунутої стосовно ОСОБА_8 підозри в апеляційній скарзі та при апеляційному перегляді не оспорюється, зазначені висновки слідчого судді перевірці не підлягають.

В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.194 КПК України, враховано наявність обґрунтованої підозри, перевірені обставини щодо існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також оцінено сукупність обставин, які враховуються при обранні обмежувальних свободу заходів, зокрема, можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам визначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання, поставлене слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , слідчий суддя врахував вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26 червня 1991 року у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», рішенні від 29 вересня 2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Враховуючи факти, встановлені у судовому засіданні та матеріали, на які посилався слідчий та прокурор, слідчий суддя постановляючи ухвалу прийшов до висновку, що при розгляді клопотання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу, прокурор довів обставини, передбачені п.1 ч.1 ст.194 КПК України, тобто, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, проте на переконання слідчого судді, слідчий і прокурор в судовому засіданні не довели недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного для запобігання ризикам передбаченим п.п.1, 5 ст.177 КПК України, на наявність яких, міститься посилання в клопотанні.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена кримінальним процесуальним кодексом.

Зважаючи на обставини, встановлені у судовому засіданні, зокрема, вагомість наявних доказів, що вказують на обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкості покарання, яке йому загрожує, даних про особу підозрюваного, який провину свою у вчиненні злочину визнав, має намір активно сприяти розкриттю злочину, раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення корисливих злочинів проти власності, судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку, проте має постійне місце проживання, де проживає разом з матір`ю, офіційно працює, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків, обставини досудового розслідування, беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, що передбачені ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу менш суворого, ніж тримання під вартою (про який клопотав слідчий), у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, що може в достатній мірі гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 слідчий суддя, керуючись дискреційними повноваженнями, прийшов до висновків, які колегія суддів вважає обґрунтованими і такими, що узгоджуються з вимогами кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідають практиці Європейського суду з прав людини.

Що стосується доводів прокурора, які зазначені в апеляційній скарзі, то вони в більшій мірі є аналогічними тим, які були зазначені в клопотанні слідчого. Слідчим суддею їм була дана належна оцінка, з якою фактично не погоджується апелянт. Натомість, колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді, на відміну від доводів прокурора, є правильними, вмотивованими і обґрунтованими.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на тяжкість вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення та можливу міру покарання у виді позбавлення волі у випадку визнання його винуватості мають місце, однак хоч суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризиків, визначених ст.177 КПК України, потребу позбавлення особи волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину (правові позиції ЄСПЛ, викладені в п.74 рішення у справі «Мамедова проти Росії»).

Колегія суддів, з урахуванням даних, щодо особи підозрюваного, який раніше судимий, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, погоджується з можливістю існування ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду та можливого вчинення іншого кримінального правопорушення. При цьому, колегія суддів погоджується з тим, що під час розгляду клопотання, та під час апеляційного розгляду провадження, стороною обвинувачення не було доведено, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти заявленим ризикам.

Посилання прокурора на наявність в провадженні Хортицького районного суду м. Запоріжжя ще декілька кримінальних проваджень щодо ОСОБА_8 не спростовують висновків слідчого судді про можливість застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурором в судовому засіданні не було надано доказів, що підозрюваний після застосування запобіжного заходу вчинив інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого та обираючи відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя, з дотриманням вимог ст.ст.177, 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив всі обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу і належним чином вмотивував своє рішення.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів, оскільки, вказуючи про наявність ризиків, слідчий не навів будь-яких переконливих доводів щодо їх існування, обставини, викладені в клопотанні слідчого, які вказують на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України є лише припущеннями, які жодним чином не підтверджені.

Не впливає на правильність висновку слідчого судді і доводи прокурора про те, що ОСОБА_8 знаходився у розшуку, оскільки на момент розгляду клопотання слідчого, підозрюваний не перебував у розшуку, а слідчий суддя виходив виключного з обставин встановлених в ході розгляду зазначеного клопотання.

Крім того, в судове засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_8 з`явився самостійно, що також свідчить про правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

Також, на момент апеляційного розгляду встановлено, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 спрямовано до суду для розгляду кримінального провадження по суті, тобто досудове розслідування по кримінальному провадженню завершено. В подальшому питання щодо запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 має вирішуватися судом першої інстанції у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку. До того ж, ухвалою слідчого судді був встановлений строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 до 25 травня 2019 року, який на теперішній час вже сплинув, а тому апеляційний суд позбавлений можливості ухвалити інше рішення за результатом розгляду наявного в матеріалах справи клопотання слідчого.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26 березня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та до останнього застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 21.00 години до 06.00 години наступного дня строком на 60 днів, тобто до 25 травня 2019 року, - без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4