Справа № 463/34/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/340/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження № 463/34/17 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області ОСОБА_9 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 15 березня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 15 березня 2019 року ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України та йому призначено покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі; за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України 4 роки позбавлення волі; за ч. 2 ст. 187 КК України 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання призначених покарань до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 14.07.2016 й ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 17.02.2017, якою скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено засудженого для відбуття покарання, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 7 (семи) років 1 (одного) місяця позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 залишено без розгляду. Вирішено питання щодо речових доказів.

ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що він 19 червня 2016 року приблизно о 17.00 год., за попередньою змовою групою осіб з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, маючи умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, перебуваючи на залізничній колії поблизу будинку № 3 на вул. Сушкевича у м. Львові, реалізовуючи свій злочинний умисел, вчинили напад на потерпілого ОСОБА_10 , в ході якого спричинили йому тілесні ушкодження шляхом здійснення вистрілів із пневматичної зброї в ліву руку потерпілого, які відносяться до легкого ступеня тяжкості з короткочасним розладом здоров`я і легкого ступеня тяжкості, а в подальшому заволоділи його рюкзаком марки «Goldbе» вартістю 150 грн., в якому були наступні речі: гаманець чорного кольору, який матеріальної цінності не становить, в якому знаходились посвідчення муніципальної дружини, два службових посвідчення «Львівавтодор», видані на ім`я ОСОБА_10 , банківська картка банку «БТА», 4 банківські картки банку «ПриватБанк», 2 банківські картки банку «Ощадбанк», 1 банківська картка банку «Русский Стандарт», 1 банківська картка банку «Михайлівський», 1 банківська картка банку «Банк Кіпру», гроші у сумі 1600 грн, ліхтарик тактичний, електрошокер «Скорпіон Polісе ВL-1102» вартістю 350 грн., степлер вартістю 20 грн., мобільний телефон марки «Самсунг» модель «В 350Е», Імеі НОМЕР_1 , вартістю 1170 грн., чорного кольору, із сім картками мобільного оператора «Київстар» з абонентським номером № НОМЕР_2 та мобільного оператора «Лайф», мобільний телефон марки «LG» модель «L60і», Імеі НОМЕР_3 , Імеі НОМЕР_4 , чорного кольору, вартістю 1600 грн. із сім картками мобільного оператора «Лайф» з абонентським номером № НОМЕР_5 та оператора «МТС» з абонентським номером № НОМЕР_6 , три упаковки медичного препарату «Ізокет» загальною вартістю 1200 грн., два блокноти, дві пари окулярів для зору у футлярах вартістю 100 грн. кожна, паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_10 в шкіряній обкладинці вартістю 250 грн., пенсійне посвідчення, видане на ім`я ОСОБА_10 в шкіряній обкладинці вартістю 150 грн. Також під час нападу особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, було зірвано із шиї ОСОБА_10 золотий ланцюжок довжиною 50 см., вагою 10 грам, вартістю 6000 грн., на якому висів золотий хрестик із розп`яттям «Ісуса Христа» вагою 3 грами вартістю 1800 гривень, а ОСОБА_5 намагався заволодіти золотим перснем вагою 3 грами, вартістю 1500 грн., однак свій умисел із заволодіння перснем не довів до кінця через активний спротив потерпілого. В загальному ОСОБА_5 з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, заволоділи майном потерпілого ОСОБА_10 на загальну суму 14490 грн.

Крім того, ОСОБА_5 17.08.2018 в період з 09.30 год. до 10.00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, повторно, перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Кукурудзяна, 1, на ринку «Торпедо», скориставшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу із кишені шортів потерпілого ОСОБА_11 , в які останній був одягнутий, викрав мобільний телефон марки «Huawei Y6II» золотистого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_7 , ІМЕІ2: НОМЕР_8 , чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 4499 грн., після чого із викраденим майном покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, ОСОБА_5 05.09.2018 приблизно о 14.00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, повторно, проїжджаючи у трамваї № 2 з пл. Митної у напрямку вул. Личаківської у м. Львові, скориставшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу викрав з рюкзака потерпілої ОСОБА_12 мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J5», ІМЕІ: НОМЕР_9 , та аксесуари до нього, чим спричинив потерпілій ОСОБА_13 майнову шкоду на загальну суму 7127 грн., після чого із викраденим майном покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, ОСОБА_5 08.09.2018 приблизно о 14.00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, повторно, перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Кукурудзяна, 1, на ринку «Торпедо», скориставшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон марки «Nokia 6», ІМЕІ1: НОМЕР_10 , ІМЕІ2: НОМЕР_11 , чорного кольору, та аксесуари до нього, гаманець коричневого кольору, які знаходились у зовнішній кишені куртки потерпілого ОСОБА_14 , в яку останній був одягнутий, чим спричинив потерпілому ОСОБА_14 майнову шкоду на загальну суму 7845 грн., після чого із викраденим майном покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, ОСОБА_5 03.10.2018 приблизно о 19.00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, повторно, проїжджаючи у трамваї № 2, який рухався з пл. Митної у напрямку вул. Личаківської у м. Львові, скориставшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу викрав із правої кишені куртки потерпілої ОСОБА_15 , в яку остання була одягнута, мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J5 Neo», сірого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_12 , ІМЕІ2: НОМЕР_13 , чим спричинив потерпілій ОСОБА_15 майнову шкоду на загальну суму 4900 грн., після чого із викраденим майном покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, ОСОБА_5 12.10.2018 приблизно о 11.50 год., маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно, діючи з корисливих мотивів для власного безпідставного збагачення, проходячи тротуаром повз будинок № 2 на вул. Студентській у м. Львові, де в цей час проходила потерпіла ОСОБА_16 , з метою реалізації свого злочинного умислу підійшов до останньої зі спини, схопив обома руками та намагався вирвати сумку, марки «Fashion» вартістю 1000 грн., котру потерпіла утримувала у правій руці, та у якій знаходилися наступні речі: мобільний телефон марки «Samsung J1», Iмеі1: НОМЕР_14 , Iмеі2: НОМЕР_15 вартістю 2500 грн., на якому був чохол вартістю 100 грн., у якому знаходились 2 сім-карти мобільних операторів «Київстар», абонентський номер НОМЕР_16 вартістю 50 грн., та «Лайф-селл», абонентський номер НОМЕР_17 , вартістю 50 грн., зарядний пристрій до мобільного телефону вартістю 100 грн., ємність з туалетною водою марки «Avon Pur Blanca» вартістю 500 грн., гаманець червоного кольору вартістю 600 грн., у якому знаходились грошові кошти в сумі 1000 грн., паспорт громадянина України серії НОМЕР_18 , виданий на ім`я ОСОБА_16 , картка платника податків видана на ім`я ОСОБА_16 , 2 банківські картки «ПриватБанк» № НОМЕР_19 , № НОМЕР_20 , які для потерпілої матеріальної цінності не становлять. Під час вчинення протиправних дій потерпіла ОСОБА_16 впала на землю, однак сумку з рук не відпустила та почала кричати. В цей час поруч проходили працівники поліції, які почули вказані крики, після чого затримали ОСОБА_5 на місці вчинення кримінального правопорушення, відтак останній вчинив усі дії, які вважав за необхідне, однак свого умислу не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі.

На вирок суду заступник прокурора Львівської області ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 ККК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі із конфіскацією майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, визначеного вироком Шевченківського районного суду від 14.07.2016, із врахуванням ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 17.02.2017, більш суворим покаранням, визначеним цим вироком, призначити ОСОБА_17 покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі із конфіскацією майна; визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст, 186 КК України, та призначити йому покарання: за ч, 2 ст. 185 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі; за ч. 2 ст. 15, с. 2 ст. 186 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання за сукупністю злочинів у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі; на підставі ч. 5 ст. 71 КК України доданого покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 14.07.2016 та призначити ОСОБА_17 остаточне покарання у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі із конфіскацією майна; у решті вирок залишити без змін.
Не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, прокурор вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.
Зазначає, що як вбачається з вироку суду першої інстанції, 14.07.2016 ОСОБА_18 засуджено Шевченківським районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 186 КК України. При цьому, кримінальне правопорушення за вироком суду від 15.03.2019, передбачене ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_19 вчинено 19.06.2016, тобто до ухвалення зазначеного вироку, а кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 15,ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України- 17.08.2018, 05.09.2018, 08.09.2018, 03.10.2018, 12.10.2018 після ухвалення вказаного вироку. Зазначених обставин суд першої інстанції не врахував, внаслідок чого допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме: не застосував закон, який підлягає застосуванню.
З огляду на викладене, вважає, що суд, при призначенні ОСОБА_17 покарання повинен був спочатку призначити покарання за ч. 2 ст. 187 КК України, після цього, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 14.07.2016, призначити покарання за сукупністю злочинів,потім призначити покарання окремо за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 186, ч.2 ст.185 КК України та відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначити покарання за сукупністю злочинів, після чого, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, приєднати невідбуту частину покарання за вказаним вироком від 14.07.2016 та призначити остаточне покарання за сукупністю вироків.
Окрім цього, звертає увагу, що суд першої інстанції, визначивши ОСОБА_17 , на підставі ч.1 ст. 71 КК України, покарання за сукупністю вироків у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі із конфіскацією майна, фактично приєднав обвинуваченому лише 1 місяць позбавлення волі невідбутого покарання за попереднім вироком. Таке покарання за сукупністю вироків, з огляду на неодноразові судимості обвинуваченого за корисливі злочини проти власності, вчинення нових злочинів, у тому числі тяжкого, під час невідбутого покарання за вироком від 14.07.2016, ухилення від виконання обов`язків, передбачених при звільненні від відбування покарання з випробуванням, у зв`язку із чим скасовано таке звільнення (ухвала суду від 17.02.2017), не відповідає тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого через м`якість, а також загальним засадам призначення покарання, визначеним у ст. 65 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечили проти скасування вироку, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.
Апеляційний суд переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги на підставі ч.1 ст. 404 КПК України.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції за згодою учасників судового розгляду розглянув справу у відповідності з вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та підтвердив обставини його вчинення, а тому суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, описаних у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і є обґрунтованим.
У своїй апеляційній скарзі прокурор не оспорює доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 , однак вважає рішення суду першої інстанції незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до п.4 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Також, відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно за сукупністю вироків.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 14 липня 2016 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України.

При цьому, кримінальне правопорушення за вироком Личаківського районного суду м. Львова від 15 березня 2019 року, передбачене ч. 2 ст. 187 КК України вчинено ОСОБА_5 19 червня 2016 року, тобто до ухвалення вироку Шевченківським районним судом м. Львова, а кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України, вчинено 17 серпня 2018 року, 05 вересня 2018 року, 08 вересня 2018 року, 03 жовтня 2018 року та 12 жовтня 2018 року після ухвалення зазначеного вироку.

Зазначені обставини не були враховані судом першої інстанції, внаслідок чого суд допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме: не застосував закон, який підлягає застосуванню.

З огляду на викладене, при призначенні ОСОБА_5 покарання спочатку слід призначити покарання за ч. 2 ст. 187 КК України, після чого, з урахуванням вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 14 липня 2016 року, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання за сукупністю злочинів, із врахуванням ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 17 лютого 2017 року, далі призначити покарання окремо за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити покарання за сукупністю злочинів; відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 14 липня 2016 року, призначеного на підставі ч. 4 ст. 70 КК України та визначити ОСОБА_20 остаточне покарання за сукупністю вироків.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає слушними доводи прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону про кримінальну відповідальність.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з твердженням прокурора в апеляційній скарзі про те, що призначене судом першої інстанції остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого, не відповідає тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого через м`якість.

При призначенні ОСОБА_5 покарання суд з дотриманням вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, пом`якшуючі обставини щире каяття та сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих обставин, дійшов вірного висновку, що виправлення і попередження нових злочинів обвинуваченим ОСОБА_5 можливе в умовах ізоляції його від суспільства та призначив остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Крім того, як вбачається з довідки, наданої Львівською міською медичною частиною № 19, ОСОБА_5 перебуває на диспансерному обліку в медичній частині № 19 у лікарів фтизіатра та інфекціоніста з діагнозом: В 20 (4 кл.ст.), ЗЗТБ (2010 р.) верхньої частки лівої легені (щільні вогнища, фіброз) кат. 5.1., хронічний вірусний гепатит В і С.
Враховуючи наведене в цій частині апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Згідно з п.4 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

У зв`язку з наведеним вирок Личаківського районного суду м. Львова від 15 березня 2019 року щодо ОСОБА_5 в частині призначення покарання підлягає зміні.

Крім цього, апеляційний суд враховує, що на час вчинення ОСОБА_5 злочину за епізодом від 19 червня 2016 року діяла редакція ч. 5 ст. 72 КК України визначена Законом України від 26.11.2015 № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання». За змістом цього закону строк попереднього ув`язнення зараховувався до строку покарання у виді позбавлення волі із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Законом України від 18.05.2017 № 2046-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», який набрав чинності із 21.06.2017, редакція ч.5 ст. 72 КК України була змінена в частині співвідношення попереднього ув`язнення та покарання у виді позбавлення волі у випадку зарахування попереднього ув`язнення до строку покарання, яке стало зараховуватись день за день.
Наведене вказує на те, що Законом України від 18.05.2017 № 2046-VIII було погіршено становище обвинувачених (засуджених), щодо яких застосовувалось попереднє ув`язнення і яким призначене покарання у виді позбавлення волі, оскільки їм до строку відбутого покарання став зараховуватись менший проміжок часу, ніж під час дії Закону України від 26.11.2015 № 838-VIII.
Оскільки як Закон України від 18.05.2017 № 2046-VIII, так і ч.5 ст. 72 КК України є законом про кримінальну відповідальність і ними погіршується становище обвинуваченого (засудженого), то вони не поширюються на осіб, які вчинили злочин до 21.06.2017 та на цей момент перебували під вартою. Наведене вказує на те, що особам, які вчинили злочин до 21.06.2017 увесь строк попереднього ув`язнення зараховується до строку призначеного покарання у виді позбавлення волі із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 12 жовтня 2018 року фактичне затримання ОСОБА_5 відбулося 12 жовтня 2018 року о 11 год. 50 хв.
Враховуючи наведене, ОСОБА_20 слід зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 12 жовтня 2018 року по 18 листопада 2019 року (постановлення ухвали апеляційного суду й набрання вироком законної сили) включно.
У решті вирок слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Личаківського районного суду м. Львова від 15 березня 2019 року щодо ОСОБА_5 в частині призначення покарання змінити.

Вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, визначеного вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 14 липня 2016 року, із врахуванням ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 17 лютого 2017 року, більш суворим покаранням, визначеного цим вироком, призначити ОСОБА_5 покарання у виді 7 років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

Вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю злочинів - 4 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 14 липня 2016 року, призначеного на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, та визначити ОСОБА_20 остаточне покарання у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

На підставі ч. 5 ст. 72 України в редакції закону № 838-VIII від 26.11.2015 зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 12 жовтня 2018 року по день набрання вироком законної сили, а саме 18 листопада 2019 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з часу отримання копії ухвали.

.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4