Справа №№ 148/422/19
В И Р О К
Іменем України

05 червня 2019 року Тульчинський районний суд
Вінницької області
В складі головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду міста Тульчина матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000602 від 05.11.2017 відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Буша, Ямпільського району, без постійного місця проживання, гр. України, освіта середня-спеціальна, розлучений, відбуває покарання, раніше судимий:
- 26.10.2016, Тульчинським р/с за ст. 185 ч.3, 75 КК України до 3 років 6 міс. п/в з встановленням іспитового строку на 1 рік 6 міс.,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 162 ч.1 КК України,
В С Т А Н О В И В:

02.11.2017 року, у вечірній час, більш точного часу в ході досудового

розслідування встановити не представилось можливим, громадянин

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являючись особою без постійного

місця проживання ведучи бродяжницький спосіб життя, перебував в

АДРЕСА_1 , яке відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом

серія та номер 2-797, виданого 07.05.2018 року належить

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительці АДРЕСА_2

побачив, що в приміщенні будинку не горіло світло і у нього виник умисел на

незаконне проникнення в приміщення будинку зазначеного домогосподарства, після

чого ОСОБА_4 , зайшов на територію подвір`я вказаного домоволодіння з

ціллю проникнення в приміщення будинку з метою тимчасового проживання та

пошуку продуктів харчування, скориставшись відсутністю господарів, керуючись

раптово виниклим умислом на незаконне проникнення до будинку, шляхом розбиття

склопакету пластикового вікна, діючи умисно та усвідомлюючи протиправний

характер своїх дій, за відсутності визначених законом підстав, всупереч волі

законного володільця, потрапив в будинок, тим самим незаконно проник в середину

житла особи всупереч ст. 30 Конституції України, яка гарантує право про не

допущення проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них

огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Після чого ОСОБА_4 на протязі трьох днів незаконно перебував та проживав у приміщенні зазначеного будинку та 04.11.2017 року був виявлений власницею та працівниками поліції.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованому йому злочину передбаченого ст.162 ч.1 КК України визнав повністю і суду показав, що всі обставини зазначенні в обвинувальному акті повністю відповідають фактичним обставинам справи. Він дійсно 02.11.2017 проник в приміщення будинку ОСОБА_5 з метою тимчасового проживання, так як його побили невідомі особи, і йому не було де жити. Однак, всі обставини проникнення він не пам`ятає, так як перебував в нетверезому стані. Пам`ятає, що до будинку проник через вікно, а що відбувалось на протязі трьох днів його перебування там, він не пам`ятає. У вчиненому щиро кається, просить суд суворо не карати.
У відповідності до вимог ст. 349 КПК України, приймаючи до уваги добровільність позицій учасників судового розгляду, роз`яснивши їм права та відповідні наслідки, суд визначив обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням протоколу огляду місця події, характеризуючих особу обвинуваченого матеріалів справи.
Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в незаконному проникненні до житла в судовому засіданні доведена в повному обсязі тому його дії підлягають кваліфікації за ст. 162 ч.1 КК України.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку скоєного злочину, особу обвинуваченого, а також обсяг і характер вчиненого кримінально-караного діяння.
До обставин, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого суд відносить щире каяття в скоєному злочині.
Обтяжуючими вину обставин в судовому засіданні встановлено вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, так як вказані обставини визнанні самим обвинуваченим.
За таких обставин, з метою попередження нових злочинів, виправлення засудженого, з врахуванням вимог ст. 50 КК України, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання ОСОБА_4 в межах санкції визначеної ст. 162 ч.1 КК України у виді обмеження волі, яке останній повинен відбувати. В свою чергу призначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Крім того, на підставі ст. 71 КК України, з врахуванням вироку Тульчинського районного Вінницької області від 26.10.2016, яким останнього засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки і шість місяців та на підставі ухвали цього ж суду від 11.02.2019 направлено для відбування покарання, остаточне покарання ОСОБА_4 необхідно призначити за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, за правилами встановленими ст. 72 КК України.
Так, згідно статті 72 ч.1 КК України, при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
В зв`язку з цим, обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання має бути призначеного з врахуванням вказаного співвідношення.
Враховуючи ті обставини, що обвинувачений відбуває покарання за попереднім вироком Тульчинського районного суду від 26.10.2016, строк відбування покарання ОСОБА_4 за вказаним вироком необхідно рахувати з часу його проголошення, тобто з 05.06.2019.
Приймаючи до уваги ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_4 відбуває покарання за попереднім вироком у виді позбавлення волі, враховуючи позицію учасників судового розгляду, суд вважає, що до вступу вироку в законну силу підстав для обрання запобіжного заходу не має.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 65, 71, 72, 162 КК України, ст. ст. 369-374, 377 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 162 ч.1 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік і шість місяців.
З врахуванням вироку Тульчинського районного Вінницької області від 26.10.2016, остаточне покарання ОСОБА_4 призначити за сукупністю вироків, на підставі ст. 71 КК України, з врахуванням вимог ст. 72 КК України перевівши покарання обмеження волі в позбавлення волі із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком у виді позбавлення волі строком на три роки і дев`ять місяців.
Строк відбування остаточного покарання ОСОБА_4 рахувати з часу проголошення вироку, з 05.06.2019.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити сторонам.

Суддя: