Справа № 520/3910/17
Провадження № 1-кп/520/23/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2019 року м.Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі судді ОСОБА_1 , який здійснює кримінальне провадження одноособово,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду об`єднанні кримінальні провадження №0000376 від 02.02.2016, №0004189 від 06.10.2017, №0001734 від 09.05.2017 в редакції від 23.02.2018, за обвинуваченням

неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Одеси, українець, громадянин України, учень 9 кл. вечірньої школи №24, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,

та неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м.Одеси, українець, громадянин України, з базовою середньою освітою, учень 12 класу вечірньої школи №25, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , його законного представника ОСОБА_6 та захисника адвоката ОСОБА_7 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , його законного представника ОСОБА_8 та захисника адвоката ОСОБА_9 ,

представника служби у справах дітей Одеської міської ради ОСОБА_10 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , 01.02.2016, приблизно о 18.00 год., знаходячись у приміщенні магазину «КРОП» належного ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП», що розміщений в ТЦ «Сіті центр», який розташований за адресою: м.Одеса, пр.Маршала Жукова, буд.2а, з метою особистої наживи, маючи корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з вітрини торгівельного залу кросівки чорного кольору 009 ML, вартістю 999 грн., спричинивши ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» матеріальний збиток на вказану суму. Однак, ОСОБА_3 , виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, не зміг розпорядитись викраденим майном з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий на виході з ТЦ «Сіті центр» співробітниками охорони магазину «КРОП».
Вказані умисні дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України за ознаками: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Крім того, повторно, в березні 2017, точний час не встановлено, ОСОБА_3 , знаходячись в приватному будинку, за адресою: АДРЕСА_3 , з метою особистої наживи, маючи корисливий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, викрав мобільний телефон марки «Samsung G7», вартістю 1800 грн., належний ОСОБА_11 , спричинивши потерпілій ОСОБА_11 матеріальний збиток на вказану суму. Після чого з місця вчинення злочину ОСОБА_3 зник, отримавши можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.
Вказані умисні дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Крім того, 06.10.2017 у м.Одеса, більш точний час та місце не встановлено, неповнолітній ОСОБА_3 запропонував неповнолітньому ОСОБА_4 з відомого йому місця викрасти чуже майно, яке далі здати на металобрухт, отримавши таким чином кошти, на що останній погодився. Вступивши в злочинну змову між собою, неповнолітній ОСОБА_3 діючи повторно, та неповнолітній ОСОБА_4 з метою реалізації своїх злочинних намірів, того ж дня, приблизно о 10.40 год., направились до огородженої території вивільненого військового містечка № НОМЕР_1 , яке розташовано за адресою: АДРЕСА_4 , яка використовується військової частиною НОМЕР_2 для зберігання майна. Скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає та вони залишаться непоміченими, через огорожу вони проникли на територію вказаного військового містечка, звідки таємно викрали майно, що належить військовій частині НОМЕР_2 , а саме: аеродромні плити в кількості 4 одиниці вартістю 835,25 грн. за одиницю, на загальну суму 3341,52 грн., спричинивши військовій частині НОМЕР_2 матеріальні збитки на вказану суму. Однак ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , виконавши всі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, не змогли розпорядитись викраденим майном з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були затримані за огорожею військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 .
Вказані умисні дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.15, ч.З ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до сховища, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб.

Вказані умисні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.15, ч.З ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до сховища, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Наведене обвинувачення щодо неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтверджується наступними доказами, безпосередньо дослідженими судом у судовому засіданні.
Так, обвинувачений ОСОБА_3 вину у скоєні інкримінованих йому злочинів визнав повністю, щиро покаявся та показав, що 01.02.2016 приблизно о 18.00 год., знаходячись у приміщенні магазину «КРОП», який розміщений в ТЦ «Сіті центр», що розташований за адресою: м.Одеса, пр.Маршала Жукова, буд.2а, побачив кросівки чорного кольору, які він вирішив викрасти, оскільки вони йому сподобалися, а грошей на їх придбання не було. Впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, він викрав з вітрини магазину кросівки, які сховав та виніс, не сплативши їх вартість. Разом з тим, на виході з ТЦ «Сіті центр» його затримали співробітники охорони.
В продовження обвинувачений ОСОБА_3 повідомив, що в березні 2017, точний час він не пам`ятає, він, знаходячись в приватному будинку, за адресою: АДРЕСА_3 , побачив у ОСОБА_11 телефон марки «Samsung G7», який вирішив викрасти, щоб продати, а виручені кошти витратити для задоволення власних потреб. Впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, він викрав цей мобільний телефон, з яким залишив будинок. Згодом телефон він заклав в ломбард.
Крім того, ОСОБА_3 повідомив, що 06.10.2017, більш точний час та місце він не пам`ятає, він запропонував ОСОБА_4 з території військового містечка викрасти аеродромні плити, які здати на металобрухт, а виручені кошти витратити на себе. ОСОБА_4 погодився і вони направились до військового містечка, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_4 . Скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає вони перелізли через огорожу на територію військового містечка, звідки викрали 4 аеродромні плити, які перемістили за огорожу. Але в цей час їх помітив військовослужбовець, який затримав їх.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро покаявся та по епізоду, який мав місце 06.10.2017, надав покази аналогічні показам обвинуваченого ОСОБА_3 .
Вина ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненому, крім їх зізнання і показань, підтверджується також іншими доказами дослідженими в судовому засіданні:
- витягами з ЄРДР про реєстрацію кримінальних правопорушень по вказаних епізодах;
- заявами про вчинення злочину від потерпілих: представника ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП», представника військової частини НОМЕР_2 та потерпілої ОСОБА_11 ;
- чеком і накладною на мобільний телефон марки «Samsung G7», надані потерпілою ОСОБА_11 ;
- протоколом огляду місця події, згідно якого оглянуто місце викрадення ОСОБА_3 сумісно з ОСОБА_4 аеродромних пліт з території військового містечка, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_4 ;
- протоколами огляду предметів, якими оглянуті викрадені ОСОБА_3 кросівки і мобільний телефон, та викрадені ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 - аеродромні пліти;
- протоколами пред`явлення осіб для впізнання, згідно яких свідок ОСОБА_12 спізнав ОСОБА_3 , як особу, яка викрала кросівки в магазині «КРОПП», а свідок ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_3 , як особу, яка здала мобільний телефон в ломбард «Онікс»;
- витягами і копіями наказів командира в/ч НОМЕР_2 , згідно яких нормативно організована охорона і зберігання військового майна із визначенням відповідальних осіб;
- довідкою рахунком в/ч НОМЕР_2 , згідно якої вартість аеродромної плити складає 835,25 грн. за одиницю;
- звітом про незалежну оцінку, згідно якого вартість мобільного телефону «Samsung G3», який належить потерпілій ОСОБА_11 , складає 1800 грн.;
- протоколом огляду предмету відеозапису на СД диску, на якому зображено викуп з ломбарду ОСОБА_3 у присутності ОСОБА_11 належного їй мобільного телефону.
- протоколом слідчого експерименту, під час якого ОСОБА_3 відтворив обставини викрадення кросівок в магазині «КРОП».
Оцінюючи вищезазначені докази, суд приходить висновку, що всі вони належні, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчинені інкримінованих їм злочинів доведена в повному обсязі і знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.

При призначенні покарання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд відповідно до ст.66 КК України враховує обставинами, які пом`якшують покарання: явки із зізнанням, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім. Крім того, суд враховує, що викрадене ОСОБА_3 та ним сумісно з ОСОБА_4 майно фактично повернуто потерпілим, які не мають до обвинувачених претензій та не наполягають на їх суворому покаранні. Суд також враховує, що обвинувачені дали негативну оцінку вчинених ними дій, принесли публічне вибачення та обіцяли стати на шлях виправлення.

Згідно висновків сектору пробації перевиховання ОСОБА_3 і ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства за умови здійснення з боку органу пробації за ними інтенсивного нагляду і виконання ними пробаційної програми «Зміна прокримінального мислення».

Наведені дані про осіб винних в їх сукупності з урахуванням наявності у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 реєстрації і постійного місця проживання, батьків, соціальних зв`язків, характеру, тривалості і обставин вчинення злочину, суд дійшов висновку, що вони не являються суспільно небезпечними особами, які потребують обов`язкової ізоляції від суспільства, а тому їх виправлення можливе в рамках звільнення від покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України із покладенням на них певних обов`язків згідно ст.76 КК України.

Питання щодо речових доказів вирішується в порядку ст.100 КПК України.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст.369-370, 373-374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, на підставі яких призначити йому покарання у виді:
- за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України позбавлення волі на строк один рік;

- за ч.2 ст.185 КК України - позбавлення волі на строк два роки;

- за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України - позбавлення волі на строк три роки.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_3 за сукупністю злочинів визначити шляхом часткового складання призначених покарань позбавлення волі на строк три роки три місяця.

На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Зміна прокримінального мислення».

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_3 строк перебування його під вартою у цій справі в період з 13.11.2017 по 12.02.2018.

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді - позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Зміна прокримінального мислення».

На момент ухвалення вироку заходи забезпечення кримінального провадження, по яких необхідно суду приймати рішення, відсутні.

Речові докази після набрання вироком законної сили, зазначені в постановах слідчого:

від 14.04.2017 пара кросівок чорного кольору «Кроп», передані на відповідальне зберігання під розписку представнику ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП», вважати повернутими за належністю потерпілому ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» (т.2 а.с.125, 124);
від 18.10.2017 чотири аеродромних плити, передані на відповідальне зберігання під розписку представнику в/ч НОМЕР_2 , вважати повернутими за належністю потерпілому в/ч НОМЕР_2 (т.2 а.с.101, 102);
від 15.05.2017 мобільний телефон марки «Samsung G7», переданий на відповідальне зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_11 , вважати повернутими за належністю потерпілій ОСОБА_11 (т.2 а.с.152, 153);
від 13.05.2017 - CD диск (т.2 а.с.167-168, 166) - зберігати в матеріалах справи.

На вирок учасниками кримінального провадження може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1