Справа № 199/6949/19
ВИРОК
іменем України

29 серпня 2019 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю, секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі кримінальне провадження №0001188 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.07.2019 року відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чільчі Тиндінського району Амурської області СРСР, громадянина України, маючого базову загальну середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, не маючого на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, не зареєстрованого, фактично проживаючого у будинку АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 14.02.2019 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин,

у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 389 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_3 , будучи судимим вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.02.2019 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт, 19.03.2019 вказаний вирок суду набрав законної сили та 29.03.2019 був прийнятий до виконання Амур-Нижньодніпровським РВ філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області.

Далі, 20.05.2019 ОСОБА_3 прибув до Амур-Нижньодніпровського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області, де отримав направлення до відділу комунального господарства Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради для відбування з 21.05.2019, визначеного вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.02.2019 покарання та був попереджений про притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України, у разі ухилення від відбування покарання у виді 200 годин громадських робіт.

У подальшому, 27.05.2019 начальником відділу комунального господарства Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради ОСОБА_5 винесено наказ № 31, відповідно до якого необхідно: забезпечити неоплачуваною роботою з 27.05.2019 ОСОБА_3 , пов`язаною з прибиранням зупинок на території; закріпити ОСОБА_3 за головним спеціалістом відділу комунального господарства Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ОСОБА_6 ; щомісячно надсилати до АНД РВ філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області графік та табель виходу на роботу ОСОБА_3 .

Цього ж дня, тобто 27.05.2019 ОСОБА_3 був ознайомлений із зазначеним вище наказом № 31 від 27.05.2019, у якому міститься відповідне підтвердження, після чого на виконання вироку суду та наказу начальника відділу комунального господарства Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпро ради, ОСОБА_7 складено графік виходу ОСОБА_3 на громадські роботи в травні 2019 року, з встановлення кількості годин та часу їх відпрацювання, з яким ОСОБА_3 теж був ознайомлений.

Далі, приблизно у період часу з 27.05.2019 по 28.05.2019 у невстановлений час та місці у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на ухилення від відбування покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.02.2019 у виді громадських робіт, а саме 196 невідпрацьованих годин. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, ОСОБА_3 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, передбачених ч. 2 ст. 389 КК України, ознайомленим з наказом начальника відділу комунального господарства Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпро ради № 31 та графіком виходу ОСОБА_3 на громадські роботи в травні 2019 року, діючи умисно, починаючи з 28 травня 2019 року припинив відбувати покарання у виді громадських робіт без поважних причин, тобто став ухилятись від його відбування.

Згідно з наявним табелем виходу на роботу засудженого до громадських робіт у травні 2019 року, ОСОБА_3 відпрацьовано лише 4 години. У подальшому, у зв`язку з неявками ОСОБА_3 на відпрацювання громадських робіт відповідні графіки та табеля не складались.

Таким чином, ОСОБА_3 , будучи належним чином ознайомлений про порядок і умови відбування покарання у виді громадських робіт, призначених йому за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.02.2019, та достовірно знаючи про наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, а також, порушуючи порядок і умови відбування покарання, передбачені ст. 37 Кримінально-виконавчого кодексу України, у період часу, а саме з 28.05.2019 по 11.07.2019, умисно ухилявся від відбування невідпрацьованих 196 годин громадських робіт.

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразились в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, кваліфікуються за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.

2. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 , наданих безпосередньо у суді.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 свою провину визнав повністю. Суду показав, що дійсно він, будучи ознайомленим про негативні наслідки ухилення від відбування покарання у виді громадський робіт допустив ухилення від призначеного судом покарання та в період з 28.05.2019 року по 11.07.2019 рі не відбув 196 годин громадських робіт. При цьому, ОСОБА_3 просив суд суворо його не карати.

Крім вказаного, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується, письмовими доказами дослідженими у судовому засіданні.

У відповідності до подання начальника Амур Нижньодніпровського відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області від 01.07.2019 року, через злісне ухилення ОСОБА_3 від відбування покарання у виді громадських робіт за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.02.2019 року за ч.1 ст.185 КК України, яке станом на 01.07.2019 р. ОСОБА_3 відбув лише у кількості 4 години, вважається за доцільне направити матеріали щодо засудженого до прокуратури для вирішення питання про притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

Згідно вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.02.2019 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочину відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Відповідно підписки ОСОБА_8 від 20.05.2019 року, останній ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, а також попереджений, що у разі ухилення від відбування покарання його може бути притягнуто до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України.

Згідно попередження про притягнення до кримінальної відповідальності від 20.05.2019 року, ОСОБА_3 було ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання і попереджено про можливість притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України за порушення порядку та умови відбування покарання.

У відповідності до направлення від 20.05.2019 року за №21/1/2569-19, яке було надіслано на ім`я начальника ВКГ АНД районної в м. Дніпропетровську ради, та яке було отримано ОСОБА_3 в день його складання про, що свідчить його підпис, останнього було направлено до відбування покарання з 21.05.2019 року.

Згідно наказу від 27.05.2019 року за №31 «Про відбування покарання у виді громадських робіт, призначених судом», було вирішено забезпечити роботою ОСОБА_3 з 27.05.2019 року з розрахунку не більше 4х годин на день.

Відповідно повідомлення від 28.05.2019 року №147, засуджений ОСОБА_3 28.05.2019 року для відбування покарання у виді громадських робіт не з`явився.

У відповідності до Табелю виходу на роботу у травні місяці 2019 року, ОСОБА_3 фактично відпрацював 27.05.2019 року 4 години.

Згідно пояснень від 06.06.2019 року ОСОБА_9 , яка є матір`ю ОСОБА_3 , остання пояснила, що її сина вдома немає, де він перебуває їй не відомо, залишив записку в якій зазначив, що уїхав, проте куди невідомо, при цьому вказала, що він ніде непрацює.

Відповідно до листа КНП «Дніпровський центр первинної медико санітарної допомоги №11» від 18.06.2009 року №3/15, на запит від 28.05.2019 року №21/1/2745-19 Амур Нижньодніпровського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Дніпропетровській області, повідомлено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 за амбулаторною медичною допомогою в період з 06.05.2019 року до теперішнього часу, не звертався.

Відповідно до листа КЗ «Міська клінічна лікарня №9» за №1052, на запит від 28.05.2019 року №21/1/2745-19 Амур Нижньодніпровського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Дніпропетровській області, повідомлено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 в амбулаторних або стаціонарних умовах, у період часу з 01.03.2019 року по теперішній час, не перебував.

3. Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України, як такі, що виразилися в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
4.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Суд відносить визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, та каяття обвинуваченого до обставин, що пом`якшують покарання, оскільки він визнав свою вину, проявив дійове каяття, що характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

До обставини, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно ст. 67 КК України, суд визнає: рецидив злочинів, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 вчинив новий умисний злочин, маючи судимість за умисний злочин, передбачений ч.1 ст. 185 КК України.
5.Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, який скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочину невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, щиро розкаявся, офіційно не працює, має постійне місце проживання, за місцем проживання на останнього скарг не надходило, не одружений, на утриманні малолітніх і непрацездатних осіб не має, у лікарів нарколога-психіатра на обліку не перебуває, раніше судимий.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді арешту, обвинуваченого, який просив суворо не карати, також суд враховує наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому, дані про його особу, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді арешту в межах санкції ч.2 ст. 389 КК України, при цьому суд враховує, що 14.02.2019 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин, що в свою чергу створює необхідність призначення обвинуваченому покарання у відповідності до вимог ст. 71 КК України та з урахуванням п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України відповідно до якої одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

Так, саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч.2 ст.389 КК України і призначити йому покарання у виді арешту строком на 2 (два) місяці.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 14.02.2019, та остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді арешту строком на 2 (два) місяці 20 (двадцять днів).

Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_10 -Почтовик

29.08.2019