Справа №523/4693/17
Провадження №1-кп/523/1121/19
УХВАЛА
про повернення обвинувального акту прокурору
(повний текст)

02 грудня 2019 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт від 23.03.2017 року та додані до нього документи у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000771 від 19.02.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
07.08.2019 року в провадження судді Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи, надійшли зазначений обвинувальний акт й додані до нього документи у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які ухвалою судді від тієї ж дати призначені для розгляду в підготовчому судовому засіданні.

В підготовче судове засідання потерпілий ОСОБА_8 , будучи заздалегідь належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, про що свідчить наявна в матеріалах судового провадження телефонограма №615т від 08.10.2019 року, - не з`явився, про причини своєї неявки до суду не повідомив та не звернувся з будь-яким клопотанням щодо відкладення судового засідання або можливості його проведення без його участі, внаслідок чого, суд з метою дотримання розумності строків судового провадження та за результатами попереднього обговорення означеного питання з іншими учасниками процесу, вирішив провести підготовче засідання за відсутності вказаного потерпілого.

З`ясувавши позицію прокурора ОСОБА_3 щодо можливості призначення до судового розгляду обвинувального акту, вислухавши з цих же питань думку захисників ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , дослідивши надані до суду відповідні процесуальні документи та вивчивши матеріали судового провадження, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має повернути прокурору обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ст.7 вказаного Кодексу, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань, речей і документів, диспозитивність судового провадження, а згідно зі ст.2 цього Кодексу, завданнями кримінального провадження, наряду із захистом особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, є охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, застосування до них лише належної правової процедури.

Положення ст.291 наведеного Кодексу встановлюють, що обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором, у випадку погодження з ним останнього, а у самому обвинувальному акті, наряду з іншим, повинні бути викладені: фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а за ч.4 цієї ж норми закону, надання до суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

З огляду на ст.ст.110, 283 зазначеного Кодексу, всі рішення органів досудового розслідування, прокурора є процесуальними рішеннями, які оформлюються постановами та обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчинення кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відомості про що вносяться прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписами ч.1 ст.337 означеного Кодексу, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, а за змістом п.13 ч.1 ст.3 цього ж Кодексу, обвинуваченням є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленим цим Кодексом.

Отже, за наведених вимог Кримінального процесуального закону, суд в підготовчому судовому засіданні має перевірити обвинувальний акт на предмет його відповідності не тільки положень ст.291 цього закону, а й дотримання слідчим чи прокурором під час складення обвинувального акту засад кримінального провадження.
Проте, при складенні й погодженні наданого на розгляд суду обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 і ОСОБА_6 , ані старшим слідчим СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , ані прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 наведені вище вимоги закону дотримані не були, оскільки викладене у розглядуваному обвинувальному акті формулювання обвинувачення містить посилання на висновки судово-медичної експертизи з визначення ступені тяжкості отриманих потерпілим ОСОБА_8 тілесних ушкоджень (№385 від 20.02.2017 року), які є в розпорядженні органу досудового розслідування та які ще до початку судового розгляду кримінального провадження по суті розкривають сутність означених доказів обвинувачення, що суперечить положенням ч.ч.2, 4 ст.291 КПК України, відповідно, та у свою чергу свідчить про порушення принципів неупередженості суду і безпосередності дослідження ним доказів, що за переконанням суду, є неприпустимим.

Зазначені вище обставини суперечать принципам верховенства права і неупередженості суду, безпосередності дослідження ним доказів, що закріплено у ст.ст.7, 8, 22, 23 КПК України та практиці Одеського апеляційного суду, викладеній в ухвалах від 26.04.2017, 20.09.2018, 09.10.2018, 14.11.2019 року у провадженнях №№11-кп/785/332/17, 11-кп/785/965/18, 11-кп/785/863/18, 11-кп/813/1552/19, відповідно.
Разом із тим, викладені обставини, а саме розкриття стороною обвинувачення сутності наведених вище доказів до початку судового розгляду кримінального провадження по суті, фактичне ставить ще на стадії підготовчого провадження сторону захисту у нерівноправне в зрівнянні зі стороною обвинувачення становище, що суперечить принципам рівноправності та змагальності сторін під час судового розгляду, практиці Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч.2 ст.7 КПК України, підлягає обов`язковому застосуванню.

Так, Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Рожков проти РФ» від 31.10.2013 року, в якій були встановлені порушення п.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначив, що принцип «рівності зброї» у наданні сторонами доказів, передбачає зрівнювання сторін не за кількісними ознаками наданих повноважень, а за процесуальним статусом в ході усього процесу, в тому числі і в суді, а також встановлює, що кожній зі сторін повинна бути надана розумна можливість представляти свою правову позицію, включаючи свої докази таким чином, щоб вона не була поставлена в значно менш вигідне становище ніж інша сторона.

Викладені вище обставини невідповідності обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 і ОСОБА_7 вимогам ч.ч.2, 4 ст.291 КПК України, у контексті приписів ст.ст.2, 7-9, 22-23, 110, 283 цього ж Кодексу, за своєю сукупністю, визнаються судом істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які фактично нівелюють принципи безсторонності та неупередженості суду, безпосередності дослідження ним під час судового розгляду кримінального провадження по суті доказів сторін, принципів рівноправності та змагальності сторін, що унеможливлюють призначення до судового розгляду означеного обвинувального акту у цьому кримінальному провадженні, а відтак єдиним можливим й законним судовим рішенням, уявляється повернення зазначеного акту прокурору Одеської місцевої прокуратури №4.

Втім, позиція сторони захисту щодо можливості призначення судового розгляду обвинувального акту, не впливає на остаточні висновки суду про необхідність повернення цього акту прокурору для усунення недоліків, адже у протилежному випадку, таке положення піддасть сумніву справедливість судового провадження загалом та призведе до недотримання конвенційних принципів верховенства права і ефективності права на захист.

Керуючись ст.ст.2-3, 7-9, 22-23, 91-92, 291, 314, 369-372, ч.2 ст.376 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт від 23.03.2017 року й додатки до нього у кримінальному провадженні №0000771, внесеному до ЄРДР 19.02.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, - повернути прокурору Одеської місцевої прокуратури №4, для усунення в розумні строки виявлених порушень КПК України, викладених у мотивувальній частині ухвали.
Копії ухвали направити для виконання прокурору Одеської місцевої прокуратури №4 та надати іншим заінтересованим особам.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м.Одеси до Одеського апеляційного суду, протягом 7 днів з дня проголошення.

С у д д я: ОСОБА_1