Справа № 357/9572/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.12.2019 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області:

у складі: головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Біла Церква Київської області, кримінальне провадження за № 0002332 від 16.08.2019 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області: ОСОБА_4 ,

обвинувачений: ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:
Формулювання обвинувачення, визначеного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Судом встановлено, що 14.08.2019 приблизно об 11.00 годині ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку № 4 по вул. Східній в м. Біла Церква Київської області, на пішохідній доріжці побачив автомобіль марки «MAN» державний номерний знак НОМЕР_1 , в якому відпочивав водій автомобіля ОСОБА_5 , та маючи намір на незаконне заволодіння чужим майном, переслідуючи при цьому корисливий мотив, ОСОБА_3 підійшов до вказаного автомобіля та скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_5 спав та не міг спостерігати за його діями, через незачинені двері, шляхом вільного доступу проник всередину автомобіля, звідки таємно від оточуючих з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, викрав мобільний телефон марки «Samsung» SM-J320Н/DS imeil: НОМЕР_2 imeil2: НОМЕР_3 , який належав потерпілому ОСОБА_5 вартістю 1887,70 грн. з сім карою, яка матеріальної цінності для потерпілого не становить.

В подальшому ОСОБА_3 з місця злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на суму 1887,70 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 належить кваліфікувати за статтею 185 ч. 1 КК України, за ознаками таємного викрадання чужого майна (крадіжка).

Докази на підтвердження встановлення судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого, який будучи допитаний в судовому засіданні свою вину визнав повністю, щиро каявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, зазначивши час, місце, спосіб і мету його вчинення. Зокрема він пояснив, що 14.08.2019 приблизно об 11.00 годині перебував біля будинку № 4 по вул. Східній в м. Біла Церква Київської області, де він побачив автомобіль марки «MAN» державний номерний знак НОМЕР_1 , в якому спав водій автомобіля та через незачинені двері проник всередину вказаного автомобіля, звідки викрав мобільний телефон марки «Samsung». Після чого викраденим розпорядився на власний розсуд. В скоєному розкаюється, просив суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення цього злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумніві суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутністю, зазначивши, що матеріальних претензій до ОСОБА_3 не має, оскільки останній повернув йому мобільний телефон, цивільний позов не заявляв.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального провадження, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за вище встановлених обставин.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22.03.2018 у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд уважає, установленими усі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185 КК України, в таємному викраданні чужого майна (крадіжка).

Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і його основоположних свобод не встановлено.

Мотиви призначення відповідного покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами статей 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлені.

Також суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що останній раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не працює, але на життя заробляє неофіційними заробітками, не одружений, але має постійне місце проживання та реєстрації, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає допустимі соціальні зв`язки; враховуючи позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; позицію потерпілого викладеної у заяві, повернення останньому майна; відношення обвинуваченого до вчиненого, який під час судового засідання неодноразово просив пробачення за вчинений злочин, щиро каявся, його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 185 ч. 1 КК України у виді мінімального штрафу, оскільки зазначене покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, яке можливе без ізоляції обвинуваченого від суспільства та попередження нових злочинів.

Таким чином, суд вважає, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України дане покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Питання речових доказів у кримінальному провадженні вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 під час досудового слідства не обирався.

Отже, встановлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні. Цивільний позов по справі не заявлений.

Керуючись статтями 368-370, 373, 374, 392, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні по ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає вісімсот п`ятдесят гривень.

Речовий доказ по справі, а саме мобільний телефон марки «Samsung» SM-J320Н/DS, переданий ОСОБА_5 , залишити у останнього, як у власника майна.

Дві копії договору, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження № 0002332, залишити зберігати у кримінальному провадженні, яке зберігається у прокурора.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1