Справа № 461/7798/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/834/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду у складі:
Головуючої судді ОСОБА_2 ,
Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши по кримінальному провадженні №0000758 від 15 жовтня 2019 року у відкритому судовому засіданні у м. Львові, в залі судових засідань Львівського апеляційного суду апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 захисника підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17 жовтня 2019 р. про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7

встановила:

ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17 жовтня 2019 р. застосовано до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» на строк до 13 грудня 2019 року включно.
Мотивуючи своє рішення слідчий суддя, зокрема вказав, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 стверджується зібраними доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до яких зафіксована слідова інформація вчиненого злочину; показанням свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які пояснили, що вони були очевидцями як автомобіль марки «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_12 на правому краю проїзної частини дороги.
Проаналізувавши та оцінивши досліджені докази, суд вважав, що всі вищезазначені докази є належними та допустимими. Вищеперелічені докази є достатніми для висновку суду про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 , оскільки існують факти, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане кримінальне правопорушення. Питання щодо наявності чи відсутності в діях підозрюваного ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, а також більш вагомі докази причетності до кримінального правопорушення, належність та допустимість цих доказів, можуть бути більш ретельно досліджені в подальшому органами досудового розслідування та/або судом при розгляді кримінального провадження в судовому засіданні.
Крім цього, на думку слідчого судді, слідчим доведено, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. При цьому, слідчий суддя враховує позицію Європейського Суду з прав людини у справі «В. проти Швейцарії», зокрема те, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення «Бекчиєв проти Молдови»).
Керуючись наведеним, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного. ОСОБА_7 , який одружений, є пенсіонером, має постійне місце проживання, тобто у останнього наявні соціальні зв`язків. У разі визнання винуватим ОСОБА_7 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого і це може стимулювати підозрюваного до втечі. Більше того, після вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 місце події залишив, намагався перетнути державний кордон України, однак був затриманий у пункті пропуску ЛМ ДФС «Рава-Руська». Все вищезазначене в сукупності підтверджує ризик переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду.
Слідчий суддя вважав, що існують обставини, які свідчать про обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, про достатність підстав вважати, що існує ризик, передбачений статтею 177 цього Кодексу, про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеним у клопотанні. Тому, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. При цьому, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини та спосіб вчинення злочину підозрюваним, тяжкі наслідки у вигляді смерті особи, враховуючи, що після вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 місце події залишив та намагався перетнути державний кордон України, наявність вищевказаного ризику, передбаченого, статтею 177 цього Кодексу, суд не вбачав підстав застосувати більш м`який запобіжний захід. За вказаних обставин, підозрюваному необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризику, передбаченому статтею 177 цього Кодексу. Тому слідчий суддя відмовив в задоволенні клопотання підозрюваного, захисника про обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу.
При цьому слідчий суддя зазначив, що відповідно до клопотання, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Тобто, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини. Тому суд вважав за необхідне не визначати ОСОБА_7 розміру застави.
На дану ухвалу слідчого судді адвокат ОСОБА_6 захисник підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17 жовтня 2019 р. про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскаржувану ухвалу скасувати, ухвалити нову ухвалу, за якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний із обмеженням його волі.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що підозрюваний не має наміру переховуватись від слідства чи суду, впливати на свідків чи іншим чином перешкоджати досудовому розслідуванню. Вважає, що цілодобовий домашній арешт у повній мірі забезпечить виконання підозрюваним своїх обов`язків відповідно до КПК України.
Наголошує, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання та праці, тісні соціальні зв`язки та осіб, які перебувають на утриманні.
На думку апелянта, враховуючи сімейне положення та майновий стан сімї підозрюваного, застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є недоцільним та обтяжливим для подальшого існування сім`ї.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказує, що при оголошенні повного тексту 22.10.2019 р. оскаржуваної ухвали ні ОСОБА_7 , ні адвокат ОСОБА_13 присутні не були. Між ним, адвокатом ОСОБА_6 та підозрюваним укладено договір про надання правової допомоги 24.10.2019 р. та 28.10.2019 р. отримано копію ухвали про обрання запобіжного заходу.
Заслухавши доповідь судді, виступ захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги захисника і просив ухвалу слідчого судді залишити без зміни, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального та судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до п.2 ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Згідно матеріалів клопотання, ОСОБА_7 , 15 жовтня 2019 року, приблизно о 18 годин 00 хвилин, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним по вул. Равській, що у м. Жовква в напрямок до м. Рава-Руська Жовківського району, поблизу електроопори №22, порушив вимоги Розділу 1 п.1.5, Розділу 2 п.п. 2.3 б), д); 2.10; Розділу 12 п.п. 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що він керуючи вищевказаним автомобілем, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не урахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, з моменту появи в полі його зору небезпеки у вигляді пішохода ОСОБА_12 , який вів велосипед з правого по ходу руху транспорту краю дороги, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки або безпечного для інших учасників руху об`їзду, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_12 . Після наїду на пішохода водій ОСОБА_7 в порушення вимог місце події залишив. В результаті порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_7 , пішохід ОСОБА_12 від отриманих травм помер.
15.10.2019 о 23 год. 00 хв., ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України.
16.10.2019 о 18 год. 20 хв., ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Санкцією ч.2 ст. 286 КК України, передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд відповідно до вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення у якому підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги слідчим суддею дотримані в повній мірі.
Обираючи відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею вірно з`ясовано, що в матеріалах провадження є достатні дані для підтвердження обґрунтованої підозри в тій мірі в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає цього від слідчого судді.
На переконання колегії суддів, слідчим суддею належно перевірено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, клопотання слідчого містить виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини досудового розслідування для застосування запобіжного заходу.
Також слідчим суддею перевірено та враховано, дані про особу підозрюваного. ОСОБА_7 , який одружений, є пенсіонером, має постійне місце проживання, тобто у останнього наявні соціальні зв`язків. У разі визнання винуватим ОСОБА_7 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого і це може стимулювати підозрюваного до втечі. Більше того, після вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 місце події залишив, намагався перетнути державний кордон України, однак був затриманий у пункті пропуску ЛМ ДФС «Рава-Руська». Все вищезазначене в сукупності підтверджує ризик переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду.
Так, відповідно до ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігти їм іншим шляхом, ніж взяття під варту, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного.
На думку колегії суддів, слідчий суддя даних вимог дотримався та всупереч покликанням в апеляційній скарзі про необґрунтованість ризиків, належним чином їх мотивував.
Враховуючи вищенаведене в сукупності, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зокрема не пов`язаний із обмеженням його волі, про що просить апелянт, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відтак, колегія суддів вважає, що відносно ОСОБА_7 обґрунтовано застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в зв`язку з чим відмовляє захиснику в задоволенні поданої апеляційної скарги.
При цьому, колегія суддів вважає за необхідне поновити адвокату ОСОБА_6 захиснику підозрюваного ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17 жовтня 2019 р., оскільки ним копію ухвали про обрання запобіжного заходу отримано 28.10.2019 р., договір про надання правової допомоги укладено 24.10.2019 р., відтак колегія суддів вважає такі причини пропуску поважними.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

постановила:

Поновити адвокату ОСОБА_6 захиснику підозрюваного ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17 жовтня 2019 р.
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 захисника підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17 жовтня 2019 р. про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4