Дата документу 22.07.2019 Справа № 328/1373/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 328/1373/18 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/886/19 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8

розглянула 22 липня 2019 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 21 січня 2019 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Токмак Запорізької області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини:

В першій декаді квітня 2018 року, приблизно о 01.00 годин, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , за попередньою змовою на таємне викрадення чужого майна в групі між собою, проникли, а саме ОСОБА_9 та ОСОБА_7 перелізли через шиферну огорожу на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , після чого передав дублікат ключа ОСОБА_10 , який відчинив двері морозильної камери розташованої на території вказаного домоволодіння. Звідки ОСОБА_9 та ОСОБА_7 з корисливих мотивів, таємно, а ОСОБА_11 крім того повторно, викрали майно, яке належить ОСОБА_12 , а саме дві упаковки четвертини задньої курчати-бройлера, напівфабрикату кулінарного замороженого, масою по 14 кг. в кожній упаковці, вартістю по 30 гривень 11 копійок за один кілограм. З місця скоєння злочину зникли, та викраденим розпорядилися на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 843 гривні 8 копійок.

Вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 21 січня 2019 року, зокрема
ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і йому призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з дня взяття його під варту.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Даним вироком засуджено і ОСОБА_9 , вирок відносно якого не оскаржується.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , не погоджується з оскаржуваним вироком в частині призначення йому покарання.

В обґрунтування своїх вимог зазначає про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, та вказує про наявність підстав застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України, що узгоджується з висновком органу пробації, яку суд фактично проігнорував.

Вважає, що суд безпідставно не взяв до уваги матеріали, які позитивно характеризують обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_13 має сім`ю, яка складається з матері, яка є особою похилого віку та потребує його допомоги, має середню освіту, добровільно повністю відшкодував потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 420 гривень, перебуває на обліку в центрі зайнятості, виключно позитивно характеризується за місцем проживання.

Вказує, що під час досудового слідства та судового провадження ОСОБА_13 свою вину у скоєному правопорушенні визнав у повному обсязі, щиросердно розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, добросовісно приймав участь у всіх слідчих діях, не ухилявся від слідства та суду, та зазначає про відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Крім того вважає, що судом не взято до уваги що ОСОБА_13 вчинив один епізод злочинної діяльності та мотиви його вчинення були саме через брак коштів на їжу.

Просить вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 змінити, звільнивши останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України. В решті вирок суду залишити без змін.

У судове засідання апеляційної інстанції потерпілий, обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце апеляційного розгляду, не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Апеляційний суд з урахуванням відсутності заперечень учасників процесу та у відповідності до ч.4 ст. 405 КПК України проводить апеляційний розгляд за відсутності вказаних осіб.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.
Обвинувачений у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, вказавши про відсутність роботи, просив задовольнити апеляційну скаргу.
Прокурор у судовому засіданні висловив заперечення вимогам апеляційної скарги, вказавши про обґрунтованість вироку, оскільки призначене покарання є мінімальним, а наявний висновок досудової доповіді в матеріалах кримінального провадження свідчить не на користь обвинуваченого, просив вирок суду залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину, про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.3 ст. 185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі та представленими сторонами доказами, які у повному обсязі досліджувалися у суді першої інстанції.

Зазначені висновки місцевого суду не оспорюються сторонами кримінального провадження, а тому відповідно ч.1 ст. 404 КК України, не є предметом апеляційного розгляду. Відтак суд апеляційної інстанції не проводить їх детальний аналіз та перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Стосовно вимог апеляційної скарги щодо звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України судова колегія виходить з наступного.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Визначений судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 вид та розмір покарання в повному обсязі відповідає зазначеним вище вимогам закону.

При обранні розміру покарання суд першої інстанції, згідно вироку та матеріалів кримінального провадження, врахував ступінь і характер громадської небезпеки скоєного кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином.
При цьому, відповідно до ст. 66 КК України, обставини, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, а обставину, що обтяжує покарання відповідно до положень ст. 67 КК України, суд не встановлено.

Місцевий суд також взяв до уваги особистість обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, проживає з матір`ю, перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога з 18.08.1994 року з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності.
Судом першої інстанції в повній мірі дослідженні усі обставини, які характеризують обвинуваченого, його ставлення до скоєного та надана відповідна обґрунтована та вмотивована оцінка вказаному.

З урахуванням сукупності всіх наведених вище обставин, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_7 лише в умовах ізоляції від суспільства.

Крім того, слушно зауважено судом першої інстанції з урахуванням висновку досудової доповіді (т.1 а.п 54-56) щодо неможливості виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі на певний строк, що становитиме небезпеку для суспільства, оскільки наявний великий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, що в свою чергу спростовує доводи сторони захисту стосовно ігнорування судом висновку органу пробації і можливості виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання.
Отже, колегія суддів не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням.

На користь цього висновку свідчать відомості щодо неодноразових притягнень обвинуваченого до кримінальної відповідальності, і застосування до нього іспитового строку, що з урахуванням подальшого вчинення аналогічних злочинів засвідчує неефективність звільнення обвинуваченого від покарання з випробуванням.

Стосовно обставин, на які посилається апелянт, як на підстави для застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, то вони вже були належним чином враховані судом першої інстанції під час призначення покарання в мінімальній межі, визначеної санкцією інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення.

Аргументи захисника щодо позитивних відомостей відносно особи обвинуваченого, його працевлаштованості, з урахуванням інших відомостей щодо особистості ОСОБА_7 , які районний суд сприймав у їх сукупності, не здатні спростувати висновок місцевого суду щодо призначення покарання обвинуваченому, яке слід відбувати реально.
Враховуючи наведене, на переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_10 у мінімальному розмірі, встановленого санкцією ч.3 ст. 185 КК України є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин, апеляційний суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України з мотивів, які наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого, призначене покарання відповідає вимогам кримінального закону, засновано на підставі об`єктивно з`ясованих обставинах, з наведенням належних і достатніх мотивів, що обумовлює відмову у задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 21 січня 2019 року, яким ОСОБА_7 визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4