Категорія: ч.1 ст.187 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 липня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілої на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 листопада 2018 року,

В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецька, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , не працюючого, з середньою освітою, одруженого, українця, громадянина України, раніше не судимого,
засуджено за ч.1 ст.187 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Вироком вирішено долю речового доказу.
ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що він 14.07.2018 року, близько 17.00 год., діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою заволодіння чужим майном, знаходячись у під`їзді №1, будинку АДРЕСА_3 , вчинив напад, поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_9 , який виразився у оголенні предмету, зовні схожого на ніж та погрозою застосування насильства, яку потерпілий сприйняв як реальну, після чого ОСОБА_7 відкрито викрав із лівої зовнішньої кишені джинсів потерпілого грошові кошти в сумі 100 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вище вказану суму.
У своїй апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі винного. Вважає, що суд у вироку не дав належну оцінку тому, що ОСОБА_7 вчинив напад, поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, яке виразилось в оголенні предмету, ззовні схожого на ніж, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку вчиненого злочину та особи, що його вчинила. Також, суд не надав належну оцінку тому, що ОСОБА_7 не відшкодував завдану злочином матеріальну шкоду, а відсутність у нього роботи та законного джерела існування свідчить про високу ймовірність повторного вчинення злочину. За таких обставин, вважає рішення суду про застосування положень ст.75 КК України при призначенні ОСОБА_7 покарання немотивованим, а призначене йому покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, і є явно недостатнім для виправлення останнього і попередження вчинення ним нових злочинів.
Просить вирок суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України та призначити покарання за цим вироком у виді позбавлення волі на строк 3 роки. В решті вирок суду залишити без змін.
Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, прокурора, яка апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить до наступного висновку.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), зроблений судом на підставі об`єктивно досліджених доказів, які всебічно і повно перевірені судом із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, і ніким з учасників судового провадження не оспорюється.
Кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1 ст.187 КК України є правильною і також учасниками судового провадження не оскаржується.
Твердження апелянта про призначення ОСОБА_7 надто м`якого покарання апеляційний суд вважає безпідставними.
Як убачається з вироку, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, а саме, те, що хоча ОСОБА_7 вчинив злочин, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, не відшкодував завдану злочином матеріальну шкоду, однак раніше не судимий, вперше притягається до кримінальної відповідальності, вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, має постійне місце проживання, де позитивно характеризується, на утриманні має неповнолітню дитину, що на думку апеляційного суду свідчить про міцні соціальні зв`язки по місцю проживання.
Крім того, при апеляційному розгляді матеріалів провадження встановлено, що збитки обвинуваченим потерпілому не відшкодовано із-за невідомого йому місцезнаходження останнього та відсутності потерпілого в судовому засіданні суду при постановленні вироку.

Також судом враховуються обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_7 злочину, поведінку потерпілого, яка передувала його вчиненню та самі обставини застосування погрози потерпілому.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_10 , суд визнав щире каяття.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Врахувавши ці та інші обставини справи, зокрема і ті, на які посилається в апеляційній скарзі прокурор, в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому мінімального покарання за ч.1 ст.187 КК України, та про можливість звільнення обвинуваченого в даному конкретному випадку від його відбуття на підставі ст.75 КК України, з призначенням іспитового строку, яке на думку апеляційного суду відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а тому підстав для скасування вироку з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі прокурора, суд не вбачає.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 листопада 2018 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: