справа №176/2730/19
провадження №1-кс/176/915/19
УХВАЛА
Іменем України

09 грудня 2019 р. Слідчий суддя Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , судовому розпоряднику ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовті Води в залі суду клопотання слідчого СВ Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000033, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 січня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціально освітою, не працюючого, не одруженого, утриманців не маючого, проживаючого за адресою: квартира АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз судимого вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2014 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 4 місяці, ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2017 року звільненого від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 3 місяці 13 днів,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання слідчого СВ Жовтоводського ВП ГУНП Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000033, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12січня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 .

Дане клопотання мотивоване тим, що 07 січня 2018 року приблизно о 10 год. 20 хв., ОСОБА_6 , маючи злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), прийшовши до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться на АДРЕСА_2 .

В цей же період часу, знаходячись у вказаному місці, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою наживи, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_6 , взяв бритвений станок «Джилет» та коробку цукерок «Фереро Престиж», що належали товариству з обмеженою відповідальністю «Фундук», представником якого є ОСОБА_8 , після чого пройшов повз касу магазину не заплативши, тим самим незаконно заволодів викраденим майном.

Викрадене майно ОСОБА_6 обернув на власну користь, розпорядилася ними на власний розсуд, з місця скоєння злочину зник, спричинивши ТОВ «Фундук» матеріального збитки на загальну суму 532,46 грн., яка відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №290/18 від 30.01.2018 становить: бритвений станок «Джилет» 42 грн. та коробки цукерок «Фереро Престиж» 490.46 грн.

05 грудня 2019 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Жовті Води Дніпропетровської області, громадянин України, було повідомлено про підозру у вчиненні таємного викрадення чужого майна вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Будучи допитаним у якості підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 від дачі будь-яких показів відмовився.

Обставини Вчинення ОСОБА_6 таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, яке мало місце 07 січня 2018 року о 10 год. 20 хв. із в магазину «Велика Кишеня», що розташований по вул. Кропоткіна, буд. 35-а в м. Жовті Води Дніпропетровської області, підтверджуються зібраними в ході досудового розслідування доказами:

- заявою про вчинення кримінального правопорушення від 07.01.2018;

- протоколом, допиту свідка ОСОБА_9 від 26.01.2018;

- висновком судово-товарознавчої експертизи №290/18 від 30.01.2018;

- протоколом огляду предмету від. 08.11.2018;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 12.11.2018;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із свідком ОСОБА_10 від 12.11.2018;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 27.11.2018;

- протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_8 від. 03.12.2019;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 06.12.2019.

Також встановлено, що ОСОБА_6 на обліку у лікаря-нарколога перебуває з 19.08.1991 по теперішній час, а у лікаря-психіатра не перебуває та раніше не перебував. Слух та зір в нормальному стані. Черепно-мозкових травм не має. Дійсність сприймає адекватно та повністю відповідає за свої дії та вчинки.

ОСОБА_6 мешкає самостійно за адресою: АДРЕСА_3 . За вищевказаним адресом, відповідно до відповіді міського голови ОСОБА_12 , ніхто не зареєстрований.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_6 не має місця реєстрації, власного майна, в нього відсутні сталі соціальні зв`язки, тому є підстави вважати, що з метою ухилення від притягнення його до кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а отже наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливість підозрюваного незаконно впливати на свідків, оскільки останній знайомий зі свідками у даному кримінальному проваджені та він може вплинути на них за місцем проживання і переконати змінити свої покази.

Крім того, ОСОБА_6 посередньо характеризується за місцем проживання, зловживає спиртними напоями, з 19 серпня 1991 року перебуває на обліку у лікаря-нарколога через наркотичну залежність, наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливість підозрюваного вчинити інше кримінальне правопорушення.

На думку слідчого, викладені факти свідчать про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_5 та слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримали клопотання за обставин викладених в ньому та просили застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , заперечуючи у задоволенні клопотання слідчого, просив застосувати до його підзахисного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_6 підтримав клопотання свого захисника. Одночасно вказував на те, що проживає з матір`ю та працює неофіційно.

Слідчий суддя, заслухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Так, згідно із п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Частиною 1 статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Оскільки поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини.

Так, за загальною практикою Європейського суду з прав людини, що склалась з рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Анологічна позиція Європейського суду з прав людини викладена у рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року. Одночасно, у даному рішенні наголошується на тому, що підозра буде вважатися обґрунтованою лише у випадку, коли вона ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із вчиненим кримінальним правопорушенням. Це означає, що у слідчого мають бути докази, які вказують на причетність особи до вчинення кримінального правопорушення (показання свідків, потерпілих, речові докази, протоколи слідчих дій тощо).

Із всього вище викладеного слідує, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною.

В судовому засіданні встановлено, що 06 грудня 2019 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, про яке іде мова в клопотанні підтверджується:

- заявою про вчинення кримінального правопорушення від 07.01.2018;

- протоколом, допиту свідка ОСОБА_9 від 26.01.2018;

- висновком судово-товарознавчої експертизи №290/18 від 30.01.2018;

- протоколом огляду предмету від 08.11.2018;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 12.11.2018;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із свідком ОСОБА_10 від 12.11.2018;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 27.11.2018;

- протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_8 від. 03.12.2019.

Таким чином, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, виходячи лише з фактичних даних, що містяться в матеріалах клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо можливої причетності ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Другою складовою підставою застосування запобіжних заходів, зокрема, тримання під вартою, є наявність ризиків, що дозволяють обґрунтовано вважати, що особа може перешкоджати здійсненню кримінального провадження або вчинити інше кримінальне правопорушення та ін.

Виходячи із аналізу правових позицій ЄСПЛ, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд у кожному випадку повинен принципово та критично ставитися до доводів прокурора, якими він обґрунтовує необхідність застосування саме цього запобіжного заходу, об`єктивно оцінюючи їх переконливість. При цьому для застосування тримання під вартою як запобіжного заходу прокурор повинен довести, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

Врахувавши дійсні обставини справи те, що ОСОБА_6 є особою неодноразово судимою, офіційно не працює, з 19 серпня 1991 року перебуває на обліку у лікаря нарколога через наркотичну залежність, слідчий суддя погоджується з наявністю ризиків щодо переховування від органів досудового розслідування або суду та вчинення ним нового кримінального правопорушення.

Разом з тим, слідчий суддя вважає необґрунтованими, безпідставними та здебільшого абстрактними доводи слідчого щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Будь-яких підтверджуючих доказів того, що ОСОБА_6 будь-коли раніше намагався або буде намагатися незаконно впливати свідків органом досудового розслідування не надано.

Таким чином, у своєму клопотанні слідчим загалом доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому слідчий суддя вважає, що дані ризики є не надто високими, а тому відносно підозрюваного можливо застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Вирішуючи питання про наявність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя враховує вимоги п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
За глибоким переконанням слідчого судді застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є достатнім для уникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.
Застосування зазначеного запобіжного заходу з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного наразі не встановлено.
Зважаючи на викладене, з метою не допущення ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, а також вчинення ним інших кримінальних правопорушень, вважаю необхідним застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобово домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 173, 176-178, 181, 183, 193, 196 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Жовтоводського ВП ГУНП Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000033, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 січня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , відмовити.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 06 лютого 2020 року включно, заборонивши йому цілодобово залишати квартиру АДРЕСА_1 .
На період застосування цілодобового домашнього арешту покласти на ОСОБА_6 обов`язки:
-не відлучатися з міста Жовті Води Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

-носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Копію ухвали направити до Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, для належного виконання.
Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Жовтоводського міського суду
Дніпропетровської області ОСОБА_1