КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/5665/2019 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 201 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27 серпня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27.08.2019 року повернуто клопотання сторони кримінального провадження, захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу.
Не погоджуючись з таким рішенням, вважаючи його незаконним, захисник ОСОБА_6 подав в інтересах ОСОБА_7 апеляційну скаргу, у якій просить відкрити апеляційне провадження та скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27.08.2019 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначає, що 27.08.2019 року без призначення судового розгляду та повідомлення сторони захисту, якою було подано клопотання, слідчим суддею вказане клопотання про зміну запобіжного заходу повернуто з посиланням на відсутність у ньому у відповідності до вимог ч. 3 ст. 201 КПК України переліку свідків, яких підозрюваний, обвинувачений вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання, із зазначенням відомостей, які вони можуть надати, та обґрунтуванням значення цих відомостей для вирішення питання.
Виходячи з положень чинного Кримінального процесуального кодексу України можливість ухвалення рішення щодо повернення клопотання про зміну запобіжного заходу підозрюваному жодною статтею не передбачена, що свідчить про істотне порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону.
В судове засідання прокурор та захисник не з`явилися, причини своєї неявки суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дане провадження за відсутності прокурора та захисника, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів судового провадження,22.08.2019 року захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 звернувся з клопотання до Печерського районного суду міста Києва про зміну застосованого щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт, який в повній мірі забезпечить виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням електронного засобу контролю.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27.08.2019 року повернуто клопотання сторони кримінального провадження, захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу, мотивуючи його тим, що клопотання захисника не містить відомостей, передбачених ч. 3 ст. 201 КПК України.
З такими висновками слідчого судді, колегія суддів погодитися не може, з огляду на наступне.
Відповідно до вимог п.18 ст. 3 КПК України слідчий суддя - це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Тобто, за змістом вказаної норми однією з головних функцій слідчого судді є насамперед здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження під час досудового розслідування.
За положеннями ч.3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Тобто, враховуючи сферу дії принципу диспозитивності, процесуальний закон чітко зазначає у який спосіб суд, слідчий суддя вирішують питання. Таким чином, слідчий суддя має вирішувати питання, які віднесені до його повноважень процесуальним законом і саме в спосіб, передбачений процесуальними нормами.
Частина 1 статті 201 КПК України регламентує, що підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Відповідно до ч. 5 ст. 201 КПК України слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.
Постановлення слідчим суддею ухвали про повернення клопотання стороні захисту, поданого в порядку ст. 201 КПК України не передбачено нормами КПК України.
Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу поза межами його процесуальних повноважень, з порушенням вимог щодо кримінального провадження, передбачених Кримінальним процесуальним законом, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали і призначення нового розгляду у суді першої інстанції.
Щодо апеляційного перегляду ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.08.2019 року, слід зазначити наступне.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує наявність у національному праві засобу правового захисту для забезпечення прав і свобод, викладених у Конвенції.
Згідно з цією статтею, національний засіб юридичного захисту має бути таким, що дозволяє компетентному національному органу як розглянути «небезпідставну скаргу», подану на підставі Конвенції так і забезпечити відповідну сатисфакцію. Держави наділені певним полем розсуду щодо способу, в який вони забезпечують виконання своїх зобов`язань за цим положенням («De Souza Ribeiro v. France» п. 78, заява №22689/07, рішення 13.12.2012 року, «Байсаков проти України» п. 70, заява №54131/08, рішення 18.02.2010 року).
Викладену у статті 13 Конвенції вимогу щодо «ефективного засобу правового захисту» належить тлумачити як таку, що має на увазі настільки ефективний засіб захисту, наскільки це можливо з огляду на притаманні конкретному контексту обмеження можливостей для оскарження ( «Klass and Others v/ Germany», п. 69 ).
У змісті статті 13 Конвенції не існує будь-яких обмежень для застосування до будь-якого з аспектів «права на судовий розгляд», зафіксованого в пункті 1 статті 6 Конвенції («Kudla v. Poland» (GC) п.151).
Будь-які обмеження, що містяться у національному законодавстві про право на перегляд, повинні за аналогією з правом на доступ до суду, що міститься в пункті 1 статті 6 Конвенції, мати законну мету і не порушувати саму суть цього права («Galstyan v. Armenia» п. 125, «Gurepka v. Ukraine» п. 59, «Krombach v. France» п. 96, «Shvydka v. Ukraine» п. 49).
Беручи до уваги вищезазначену аналогію, доречним є повторення встановленого принципу Суду про важливість права на доступ до суду, з урахуванням важливої ролі права на справедливий судовий розгляд у демократичному суспільстві. У випадках, де існує право на оскарження відповідно до статті 2 Протоколу №7, воно має бути настільки ж ефективним (Airey v. Ireland», п. 24, «Shvydka v. Ukraine» п. 49).
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Конституції України норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Згідно з ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Пунктом 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та, у визначених законом випадках, на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд.
Порядок та перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, визначено Главою 31 Кримінального процесуального кодексу України. Згідно ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
В ст. 309 КПК України наведено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, та визначено, що скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
В даному випадку для захисника «справа» в розумінні п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України зводиться виключно до питання повернення слідчим суддею клопотання про зміну запобіжного заходу, що вирішене оскарженою ухвалою.
При цьому, іншого механізму судового захисту, ніж звернення до апеляційного суду для захисту порушених прав, апелянт не має.
Тому слід зробити висновок, що засобом правового захисту для забезпечення прав і свобод ОСОБА_7 , в інтересах якого діє захисник ОСОБА_6 в даному випадку є апеляційний перегляд відповідної ухвали про повернення клопотання про зміну запобіжного заходу.
З огляду на викладене, слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.08.2019 року є такою, що підлягає апеляційному перегляду.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню з призначенням нового розгляду слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва матеріалів клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу.
Керуючись ст. ст. 201, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27 серпня 2019 року, якою повернуто клопотання сторони кримінального провадження, захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу, - скасувати.
Призначити новий судовий розгляд за клопотанням захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу по суті цього клопотання слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________ ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3