Провадження № 1-кп/643/895/19
Справа № 643/3081/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2019 року Московський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

представника цивільного відповідача ПАТ «ХМСК» - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000644 від 19.06.2018року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Черкаські Тишки Харківського району Харківської області, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, маючого малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, раніше судимого:

- 13.08.2013року Харківським районним судом Харківської області за ч.5 ст.185, ч.5 ст.186, ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 18.04.2014року Харківським районним судом Харківської області за ч.3 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого умовно-достроково на невідбутий строк 5 місяців 6 днів на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.05.2015року, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , 07.03.2018року, приблизно о 19 год. 50 хв. керуючи технічно справним автомобілем «ГАЗ-3307», р.н. НОМЕР_1 , рухався по вул. Василя Стуса м. Харкова зі сторони вул. Гвардійців Широнінців в напрямку вул. Академіка Павлова зі швидкістю приблизно 30 км/год. Під час руху по вказаній вулиці, в районі будинку № 39-Д, по вул. Василя Стуса, ОСОБА_6 діючи необережно, проявив необачність, не врахував дорожню обстановку та стан проїжджої частини, при виникненні небезпеки у виді нерухомого автомобіля «Daewoo Lanos», р.н. НОМЕР_2 який стояв попереду, в попутному напрямку для здійснення маневру, своєчасно не застосував гальмування, при цьому рухаючись не обрав безпечну дистанцію до вказаного автомобіля, внаслідок чого порушив вимоги п.п. 13.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:
- п.12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;
- п. 13.1 «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу», та допустив зіткнення із вказаним вище автомобілем.
Відповідно до підсумків комісійної судово-медичної експертизи № 08-417/2018 від 30.10.2018року у потерпілої ОСОБА_4 , пасажира автомобіля «Daewoo Lanos», р.н. НОМЕР_2 , в зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою 07.03.2018року мала місце закрита тупа травма шийного відділу хребта у вигляді ротаційного підвивиху атланта ліворуч, підвивиху другого шийного хребта зі зміщенням до заду, яка супроводжувалась різко вираженим больовим синдромам (цервікобрахіалгія). За ступеням тяжкості, закрита тупа травма шийного відділу хребта відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які спричинили за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня) згідно (п.п.2.2.1 а,б,в і 2.2.2 «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року). Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 1010/18 від 24.09.2018року у даній дорожній обстановці водій автомобіля «ГАЗ-3307», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України. У даній дорожній обстановці в діях водій автомобіля «ГАЗ-3307» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 беззаперечно визнав себе винним у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, та показав суду, що дійсно при зазначених вище обставинах він допустив зіткнення із автомобілем «Daewoo Lanos», внаслідок чого постраждала пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_4 . У скоєному щиро кається. Цивільний позов ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди визнав частково, посилаючись на те, що сума визначена потерпілою є для нього занадто великою. Просив його не карати суворо та не позбавляти права керування транспортними засобами.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, враховуючи те, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_6 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим злочину, підстав для самообмови судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення доведена у повному обсязі та кваліфікує його дії за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Суд, керуючись ст. 65 КК України, при призначені покарання обвинуваченому, враховує ступінь тяжкості скоєних ним кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно класифікації злочинів, передбаченій ст.12 КК України, ОСОБА_6 вчинив злочин, який відносяться до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Вивченням в процесі судового розгляду даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , встановлено, що він раніше судимий, не працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

У відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Відповідно до роз`яснень п. 20 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», в яких зазначено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також особу винного.

З урахуванням обставин справи, характеру та ступеню суспільної небезпечності скоєного злочину, особи обвинуваченого, який скоїв необережний злочин, що не належить до категорії особливо тяжких, раніше судимий, має на утриманні малолітню дитину, не працює, позицію потерпілої щодо призначення ОСОБА_6 покарання, тому суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_6 в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України у вигляді обмеження волі із застосуванням ст.ст.75,76 КК України. Саме таке покарання, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, а також буде сприяти запобіганню вчиненню ним нових злочинів.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.
В суді було встановлено, що порушення ПДР України, допущені обвинуваченим знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Крім того, скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286 КК України віднесено до злочинів проти безпеки руху.

Суд вважає необхідним застосувати до ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так як даний злочин пов`язаний з експлуатацією транспортного засобу та протиправні дії обвинуваченого пов`язані з грубим порушенням вимог Правил дорожнього руху України, призвели до скоєння дорожньо-транспортної пригоди, в наслідок чого потерпілій ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Потерпіла ОСОБА_4 та її представник в судовому засіданні підтримали заявлений цивільний позов та просили стягнути з Приватного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія» на користь ОСОБА_4 майнову та моральну шкоду в розмірі 14 396грн.03коп. з яких: 6825грн.50коп. шкода пов`язана з лікуванням, 685грн.53коп. моральна шкода та 6885,00грн. не отримані доходи у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності. Стягнути із ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 49 314грн.47коп. та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Представник цивільного відповідача ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» - ОСОБА_7 в судовому засіданні позов визнала частково, не заперечувала проти стягнення на користь потерпілої ОСОБА_4 суми страхового відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 4839,90грн., суми страхового відшкодування моральної шкоди у розмірі 243грн.00коп. та суми неотриманих доходів у розмірі 6 885грн.00коп. з підстав викладених у відзиві.

Суд заслухавши цивільного позивача та її представника, цивільних відповідачів, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Так, судом встановлено, що автомобіль ГАЗ-3307, державний номер НОМЕР_1 яким керував ОСОБА_6 був забезпечений у ПрАТ «ХМСК», що підтверджується полісом АК/7537925 від 13.09.2017року.

26.03.2019року ОСОБА_4 звернулася до ПрАТ «ХМСК» з заявою про страхове відшкодування.

Відповідно до п.п. 24.2, 24.3 ст.24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті.

Станом на 07.03.2018року розмір мінімальної заробітної плати складав 3723грн., тому мінімальний розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілої складає 124,10грн. (3723/30) за кожний день лікування.

Так, ОСОБА_4 надано листки непрацездатності, відповідно до яких, кількість днів її лікування становить 39 днів, а не 55днів як зазначає потерпіла. Таким чином, сума страхового відшкодування матеріальної шкоди заподіяної здоров`ю яка підлягає стягненню з ПрАТ «ХМСК» складає 4839,90грн. (124,10грн. х 39).

Відповідно до ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Таким чином, сума страхового відшкодування моральної шкоди яка підлягає стягненню з ПрАТ «ХМСК» складає 242,00грн. (4839,90грн. х 5 відсотків).

Крім того, з ПрАТ «ХМСК» підлягає стягненню на користь ОСОБА_4 , відповідно до ст.25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», неотримані доходи за час втрати працездатності за період з 09.03.2018року по 16.04.2018рік у розмірі 6885,00грн.

Щодо вимог ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_6 моральної шкоди суд зазначає наступне.

Згідно вимог ст.ст.23, 1167, 1168 ЦК України, суд враховуючи, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 , які полягали у порушенні Правил безпеки дорожнього руху, що призвели до дорожньо-транспортної пригоди, потерпілій ОСОБА_4 заподіяно моральну шкоду, а наслідки для потерпілої є психотравмуючими та обумовили порушення фізичної, психоемоційної та соціальної сфер існування, перешкоджали можливості активної і повноцінної життєдіяльності та викликали формування негативних психологічних переживань. Також судом прийнято до уваги і те, що потерпіла перенесла фізичний біль, обумовлений спричиненими їй середньої тяжкості тілесними ушкодженнями, переживала емоційний стрес, у зв`язку з чим у неї виникала необхідність адаптуватися до нових, дискомфортних умов існування та життєдіяльності, а негативні наслідки вчинення злочину потягли за собою тривале нераціональне витрачання життєвого часу, обумовили необхідність залучення фізичних, душевних та матеріальних ресурсів на їх подолання і компенсацію. Таким чином, виходячи із принципів виваженості, розумності, справедливості, з урахуванням вищевказаних обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_6 підлягають задоволенню частково та стягує з ОСОБА_6 на її користь на відшкодування моральної шкоди 30000,00грн.

В іншій частині позовних вимог суд відмовляє.

Крім того не підлягають задоволенню вимоги про розподіл судових витрат, оскільки ОСОБА_4 не надано доказів на підтвердження здійсненню нею таких витрат.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді від 12.02.2019року до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці, термін дії якого закінчився і згідно ч. 6 ст.194 КПК України вважається скасованим.

Керуючись ст. ст. 349, 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Відповідно до ст. 75 КК України, ОСОБА_6 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, та згідно ст. 76 КК України, покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія», ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія» на користь ОСОБА_4 суму страхового відшкодування матеріальної шкоди завданої здоров`ю у розмірі 4839,90грн., суму страхового відшкодування моральної шкоди у розмірі 242,00грн., неотримані доходи за час втрати працездатності у розмірі 6885,00грн., а всього: 11 966,90грн. /одинадцять тисяч дев`ятсот шістдесят шість грн 90коп./.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 30000,00грн. /тридцять тисяч грн./.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення експертизи №980/18 від 21.09.2018року у розмірі 1287,00грн., за проведення експертизи 1010/18 від 24.09.2018року у розмірі 1144,00грн., а всього: 2431,00грн.

Речові докази:

- автомобіль «ГАЗ-3307», реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на зберігання ОСОБА_9 залишити у власності власника;

- автомобіль «Daewoo Lanos», р.н. НОМЕР_2 , переданий на зберігання ОСОБА_10 , залишити у власності останньої.

Вирок суду може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Роз`яснити учасникам судового провадження право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя - ОСОБА_1