Провадження №1-кс/712/7049/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси клопотання слідчого Черкаського районного ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 про накладення арешту в кримінальному провадженні №0000981 від 15.09.2019, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в ході огляду місця події від 15.09.2019 на автомобіль LDV Convoy, д.н.з. НОМЕР_1 вказуючи, що до Черкаського районного відділу поліції надійшло повідомлення від сільського голови с. Думанці, Черкаського району ОСОБА_4 про те, що невідомі особи 15.09.2019 в АДРЕСА_1 , здійснюють паління ламп та зберігають ємкості з невідомою речовиною, що призводить до забруднення або іншої зміни природних властивостей атмосферного повітря шкідливими для життя, здоров`я, або для довкілля речовинами, відходами або іншими матеріалами промислового чи іншого виробництва внаслідок порушення спеціальних правил.

15.09.2019 року проведено невідкладний огляд прибудинкової території в АДРЕСА_1 під час якого було виявлено та вилучено автомобіль LDV Convoy, д.н.з. НОМЕР_1 .

По даному факту розпочато досудове розслідування за ч.31 ст.241 КК України.

16.09.2019 автомобіль визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що даний автомобіль є предметом вчинення злочину, має істотне значення для розслідування даного кримінального провадження, визнаний речовим доказом по ньому, просить накласти арешт на дане майно.

У судове у засідання слідчий не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя вважає, що дане клопотання не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України передбачає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною другою статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
В даному випадку слідчим не надано доказів та відомостей кому належить даний автомобіль на праві власності чи хто на відповідній правовій підставі користується даним автомобілем. Не зазначено ні номер двигуна, ні інші дані, які ідентифікують дане майно.

Керуючись ст.ст. 170-174, 369 - 372, 376 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчого Черкаського районного ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 про накладення арешту в кримінальному провадженні №0000981 від 15.09.2019 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1