Номер провадження: 21-з/813/1/19
Номер справи місцевого суду: 515/2820/14-к
Головуючий у першій інстанції
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяви засудженого ОСОБА_8 про виправлення описок, очевидних арифметичних помилок в ухвалах Апеляційного суду Одеської області від 20.04.2017 року та 18.08.2017 року, а також про роз`яснення судового рішення Апеляційного суду Одеської області від 20.04.2017 року у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 ,

встановив:

20.04.2017 р. колегією суддів апеляційного суду були розглянуті апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_10 на вирок Татарбунарського районного суду Одеської області від 10.12.2015 р. у кримінальному провадженні №0000346.

Ухвалою від 18.08.2017 р апеляційний суд Одеської області за заявами засудженого ОСОБА_8 частково задовольнив його вимоги та вніс виправлення в текст ухвали апеляційного суду Одеської області від 20.04.2017 р.

Згодом, 16.10.2018 р. від засудженого ОСОБА_8 надійшла заява про виправлення описок в ухвалах Апеляційного суду Одеської області від 20.04.2017 р. та 18.08.2017 року.

Крім того, 05.11.2018 р. до апеляційного суду надійшла заява засудженого ОСОБА_8 , в якій міститься вимога про роз`яснення судового рішення, а саме ухвали Апеляційного суду Одеської області від 20.04.2017 р.

У заяві засудженого від 16.10.18 р. зазначено, що у зв`язку із його не доставленням у судове засідання, яке відбувалось 18.08.2017 р., він не згоден з ухвалою Апеляційного суду Одеської області від вказаної дати, а також у зв`язку з тим, що апеляційним судом не виправлені всі допущені описки та помилки у судовому рішенні від 20.04.2017 р., а саме:

1) на другому та восьмому аркушах ухвали не правильно зазначено: «після повернення обвинувального акту прокурору на підставі ухвали суду від 23.06.2014 року», а на його думку, має бути вказано: «після направлення кримінальної справи №1 прокурору для проведення досудового розслідування в порядку ст. ст. 273, 281, 315-1 КПК України (в ред. 1960 р.) на підставі постанови головуючого судді Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_11 від 23 червня 2014 року, слідчий СВ Татарбунарського РВ ГУМВС України в Одеській області капітан міліції ОСОБА_12 не виконав вимоги прокурора ОСОБА_13 (провести якісне додаткове розслідування) викладені в постанові суду щодо перевірки та уточнення фактичних даних, отриманих цим слідчим під час досудового слідства, а не усунення неповноти та неправильності, де порушуючи провів незаконне розслідування згідно з нормами КПК України (в ред. 2012 р.), в супереч вимогам ст.ст. 281 ч. 3, 315-1 ч. 2 КПК України (в ред. 1960 р.), зфальсифікувавши матеріали справи, в результаті чого свідомо не повернув матеріали кримінальної справи №1 до Малиновського райсуду м. Одеси, який винесеною постановою від 23.06.2014 р. дав доручення»;

2) на другому та восьмому аркушах ухвали необґрунтовано та невірно зазначено, що він виїхав за межі Одеської області 02.07.2008 р., мотивуючи свої висновки в ухвалі від 18.08.2017 р. тим, що у апеляційній скарзі обвинуваченого неодноразово зазначено, що слідчий відпустив його 02.07.2008 р., однак в цей день проводились слідчі дії, після проведення яких слідчий відпустив його, щоб він поїхав 03.07.2008 р. додому, саме тому в ухвалі має бути зазначено 03.07.2008 р.

У заяві засудженого від 05.11.2018 р. про роз`яснення судового рішення, а саме ухвали Апеляційного суду Одеської області від 20.04.2017 р. ОСОБА_8 просить роз`яснити наступне:

1) чому на восьмому аркуші ухвали апеляційний суд посилається на те, що в апеляційній скарзі його доводи (викладені на другому аркуші ухвали) про те, що після повернення обвинувального акту прокурору на підставі ухвали суду від 23.06.2014 р., слідчий не виконав вимоги, викладені в ній, щодо перевірки та уточнення фактичних даних, отриманих під час досудового розслідування у 2008 році та проводив розслідування згідно з нормами КПК від 2012 року, фальсифікувавши матеріали справи, апеляційний суд вважає їх безпідставними, адже обвинувальний акт повертається не для проведення досудового розслідування, а для усунення його недоліків. Однак, на думку засудженого, 23.06.2014 р. суддя ОСОБА_11 виніс постанову про повернення саме кримінальної справи для проведення додаткового розслідування, в якій містився обвинувальний висновок, а не обвинувальний акт, на який посилається апеляційний суд в тексті ухвали від 20.04.2017р. на другому та восьмому аркушах;

2) чому суд апеляційної інстанції, посилаючись на шостому аркуші ухвали від 20.04.2017 р., незважаючи на невизнання ним своєї вини дійшов до висновку про те, що вина повністю доведена дослідженими в ході судового розгляду в суді 1-ої інстанції та в процесі апеляційного розгляду доказами, натомість свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 нічого фактично не пам`ятали?; чи є законним відібрання ОСОБА_16 у ОСОБА_8 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, явки з повинною?; що таке протокол явки з повинною, та заява про явку з повинною?; висновком почеркознавчої експертизи не підтверджено, що саме він підписував протокол явки з повинною та інші документи від 29.06.2008 р.;

3) яким чином протокол ВООП від 14.07.2008 р., коли статус ОСОБА_8 не визначений ні як підозрюваний, ні як обвинувачений, може вважатись законним та яким чином з вказаного протоколу випливає, що він добровільно розказав та показав на місці події обставини заволодіння на базі відпочинку «Прибой» саме асенізаційним автомобілем «САЗ-3507» д/н НОМЕР_1 (шостий аркуш ухвали), адже в протоколі огляду місця події зазначено, що огляд проводився на підставі заволодіння автомобілем «ГАЗ-53» д/н НОМЕР_2 , який знаходився навпроти бару «Каприз», а не на території бази відпочинку «Прибой»?;

4) на якій підставі апеляційним судом взято до уваги заяву ОСОБА_17 від 29.06.2008 р. про угон з території бази відпочинку «Прибой» належного йому асенізаційного автомобілю (шостий аркуш ухвали), якщо він власником цього автомобілю не являється, та на час надання показів в апеляційному суді 20.04.2017 р. достеменно не знав, де саме знаходився автомобіль?;

5) чому суд апеляційної інстанції вважав, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 мають бути перекваліфіковані з ч. 2 ст. 289 на ч. 1 ст. 289 КК України, та яким саме транспортним засобом він заволодів?;

6) роз`яснити обставини, на які колегія суддів посилається на 9 аркуші вищевказаної ухвали від 20.04.2017 р. з приводу того, що твердження обвинуваченого відповідають дійсності в частині не вилучення відбитків пальців рук на місці події, не проведення судових експертиз, чому апеляційний суд не вказав, що експертом не проводилась експертиза по відбиткам пальців з кабіни та салону автомобіля, та чому суд не встановив, що експертом не проводилась експертиза щодо факту зміни ОСОБА_17 переднього бамперу на асенізаційному автомобілі;

7) яким чином заява ОСОБА_17 , про яку йде згадка на 5 арк., та договір оренди землі від 01.07.2008 р., про яку йде згадка на 6 арк. ухвали апеляційного суду від 20.04.2017 р., є доказом його вини у інкримінованому йому злочині та повністю доводить його вину?;

8) чому в протоколі явки з повинною від 29.06.2008 р., про яку йде мова на 7 аркуші ухвали, текст написано ним, а не посадовою особою ОСОБА_18 , адже письмова заява про явку з повинною повністю відрізняється від усної заяви, яка заноситься до протоколу?;

9) чи було порушено його право на захист 29.06.2008 р. під час відібрання явки з повинною та при проведенні ВООП 14.07.2008 р. та чому суд не взяв до уваги той факт, що вказані документи не містять час початку та закінчення дії?;

10) чому апеляційний суд, кваліфікувавши його дії за ч. 1 ст. 289 КК України, не звільнив його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до відповідальності, про що в своїй Постанові від 29.08.2018 р. зазначає Верховний Суд?;

11) чому в тексті ухвали (аркуш 7) апеляційний суд вказав, що необхідності в допиті слідчого ОСОБА_12 з приводу написання протоколу явки з повинною не має необхідності, адже на його думку, це не одне питання, яке мало бути поставлено слідчому для з`ясування обставин справи?;

12) чому на 8 аркуші ухвали від 20.04.2017 р. колегія суддів зазначила, що питань про надання йому захисника він не заявляв, а також не робив письмових зауважень до протоколу ВООП від 14.07.2008 р., оскільки на той момент він не мав процесуального статусу та не знав, які він має права, та про наявність останніх йому не повідомлялось.

В судовому засіданні апеляційного суду засуджений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_9 підтримали заяви обвинуваченого та просили їх задовольнити, натомість, прокурор ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення заяв засудженого.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши доводи заяв ОСОБА_8 , апеляційний суд встановив наступне.

Відповідно до приписів ст. 379 КПК України, суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.
Питання про внесення виправлень суд вирішує в судовому засіданні. Учасники судового провадження повідомляються про дату, час і місце засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.
Перевірка заяви засудженого з приводу виправлення описок в ухвалах Апеляційного суду Одеської області від 20.04.2017 р. та 18.08.2017 р. показала, що ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18.08.2017 р. раніше вже розглядалось питання щодо виправлення аналогічних описок в ухвалі від 20.04.2017 р., які під час розгляду заяви ОСОБА_8 не знайшли свого підтвердження, а вказані обґрунтування суду відповідають дійсності (т. 2, а.с. 239-240). В касаційному порядку засуджений ОСОБА_8 відповідно до вимог ч. 3 ст. 379 КПК України, не звертався зі скаргою на вищевказану ухвалу апеляційного суду від 18.08.2017 р. про часткове задоволення його вимог.

Окрім того, будь-яких нових обставин, що можуть істотно вплинути на виправлення таких описок, апеляційним судом не встановлено, а заява ОСОБА_8 з цього приводу аналогічна (щодо вказаних виправлень) його заяві від 04.07.2017 р. (т. 2, а.с. 219-220).

Таким чином, доводи заяви засудженого ОСОБА_8 від 16.10.2018 р. про виправлення описок в судових рішеннях суду апеляційної інстанції фактично зводяться до незгоди із ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 18.08.2017 р. та її поза процесуальним оскарженням, оскільки доводи, наведені в заяві є необґрунтованими та вже один раз, відповідно до вищевикладеного, були предметом розгляду апеляційного суду.

Що стосується заяви засудженого ОСОБА_8 від 05.11.2018 р. щодо роз`яснення судового рішення, а саме ухвали Апеляційного суду Одеської області від 20.04.2017 р., колегія суддів доводить до відома наступне.

Приписами ст. 380 КПК України визначено, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

З огляду на зміст заяви засудженого ОСОБА_8 , останній просить не роз`яснити судове рішення, а внести до нього зміни в частині його мотивування, надати іншу оцінку доказам по справі, фактично змінивши його суть та зміст.

Роз`яснення рішення - це викладення рішення у більш ясній та зрозумілій формі. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

У ході роз`яснення рішення суд повинен тлумачити юридичні терміни, а не загальновживані слова.

Більш того, тлумачення та докази, якими суд апеляційної інстанції обґрунтовував своє рішення від 20.04.2017 р., та які викладені ОСОБА_8 в його заяві від 05.11.2018 р. повністю досліджені, роз`яснені та аргументовані судом касаційної інстанції, а саме в Постанові Верховного суду від 29.08.2018 р. (далі Постанова) за результатами розгляду спільної касаційної скарги засудженого та його захисника на вирок Татарбунарського райсуду Одеської області від 10.12.2015 р. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 20.04.2017 р. та на яку він сам посилається у своїй заяві (т. 3, а.с. 74-77).

Так, відповідно до Постанови від 29.08.2018 р.: «При розгляді справи в апеляційному суді були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення справи. В цій частині ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст.ст. 370, 419 КПК України… Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення, в тому числі й тих, про які зазначили засуджений та його захисник у касаційних скаргах, не встановлено».

Окрім того, що стосується вимог засудженого ОСОБА_8 щодо необхідності роз`яснення колегією суддів, чому саме конкретними доказами в ухвалі суду апеляційної інстанції від 20.04.2017 р. зроблені висновки про його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, апеляційний суд звертає засудженого увагу на приписи ст. 94 КПК України, відповідно до яких суд приймає відповідне процесуальне рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Апеляційний суд вважає, що численні заяви засудженого ОСОБА_8 про роз`яснення судових рішень та виправлення описок, з обов`язковою його участю в судових засіданнях, направлені на затягування виконання вироку Апеляційного суду Хмельницької області від 21.05.2009 року, а саме утримання його в спеціалізованому закладі пенітенціарної системи, в якому відбувають покарання особи, засуджені до довічного позбавлення волі.

Отже, враховуючи викладене у своїй сукупності, заяви засудженого ОСОБА_8 про виправлення описок у судових рішеннях суду апеляційної інстанції від 20.04.2017 р. та 18.08.2017 р. та роз`яснення ухвали Апеляційного суду Одеської області від 20.04.2017 р. не підлягають задоволенню з підстав, наведених вище.

Керуючись ст.ст. 370, 379, 380, 405, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 від 16.10.2018 р. про виправлення описок, очевидних арифметичних помилок в ухвалах Апеляційного суду Одеської області від 20.04.2017 р. та 18.08.2017 р.

Відмовити у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 від 5.11.2018 р. про роз`яснення судового рішення, а саме ухвали Апеляційного суду Одеської області від 20.04.2017 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим у той самий строк з моменту отримання її копії.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3