ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2454/19 Справа № 209/2658/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 червня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001414 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не одружений, не працевлаштований, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не має судимості,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 червня 2019 року ОСОБА_8 було визнано невинуватим за пред`явленим йому обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та виправдати його за цим обвинуваченням.
Визнано ОСОБА_8 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначено йому покарання в виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років з конфіскацією належного йому майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 вираховувати з дня його затримання після набрання вироком законної сили.
Обрано відносно ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому в нічний час з 21.00 години до 06.00 години залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням на нього обов`язку - прибувати до суду за першою вимогою.
Вирішено питання щодо речових доказів та щодо розподілу судових витрат.
Як встановлено судом, ОСОБА_8 з метою незаконного збагачення шляхом вчинення незаконного збуту особливо небезпечного наркотичного засобу «опій ацетильований» на території м. Кам`янське, у невстановлений під час досудового розслідування час та в невстановленому під час досудового розслідування місці, незаконно придбав у невстановленої слідством особи особливо небезпечний наркотичний засіб «опій ацетильований» з метою його подальшого збуту, який переніс до адреси свого мешкання: АДРЕСА_2 , де почав незаконно зберігати особливо небезпечний наркотичний засіб з метою збуту .
18 липня 2017 року о 16 годині 40 хвилин працівники поліції, відповідно до ст. 5 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», з метою документування злочинної діяльності ОСОБА_8 , пов`язаної з незаконним збутом наркотичних засобів, передали громадянину під вигаданими даними ОСОБА_9 , який здійснював оперативну закупку на підставі постанови прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області №830т від 12 серпня 2017 року грошові кошти на загальну суму 100 (сто) гривень Національного банку України, купюрами номіналом по 50 (п`ятдесят) гривень, серія та номер першої купюри ТБ 3231437, серія та номер другої купюри СВ 3244158.
18 липня 2017 року о 17 годині 45 хвилин ОСОБА_9 зайшов до лісосмуги, яка розташована навпроти будинку № 20 по проспекту Івана Франка в м. Кам`янське, де перебував ОСОБА_8 , підійшов до нього та, перебуваючи у зазначеному місці, у лісосмузі, розташованій навпроти будинку № 20 по проспекту Івана Франка в м. Кам`янське, 18 липня 2017 року приблизно о 17 годині 45 хвилин передав ОСОБА_8 грошові кошти на загальну суму 100 (сто) гривень Національного банку України, купюрами номіналом по 50 (п`ятдесят) гривень, серія та номер першої купюри ТБ 3231437, серія та номер другої купюри СВ 3244158, в якості оплати за наркотичний засіб «опій ацетильований» та новий пластиковий медичний шприц об`ємом 2 мл. Одночасно з цим, 18 липня 2017 року приблизно о 17 годині 45 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи в лісосмузі, розташованій навпроти будинку № 20 по проспекту Івана Франка в м. Кам`янське, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу «опій ацетильований», з метою особистого збагачення, заповнив зі свого медичного шприца об`ємом 20 мл. медичний шприц ОСОБА_9 об`ємом 2 мл. рідиною коричневого кольору масою 0,9414 г., що містила особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований масою 0,0539 г.
Цього ж дня, тобто 18 липня 2017 року о 17 годині 55 хвилин ОСОБА_9 , повернувшись до автомобіля співробітників поліції, в присутності двох понятих, добровільно видав працівникам поліції медичний шприц об`ємом 2 мл., що містив рідину коричневого кольору масою 0,9414 г., яку йому незаконно збув ОСОБА_8 .
Згідно висновку експерта № 1/8.6/2477 від 26 липня 2017 року Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України, надана на експертизу 24 липня 2017 року рідина коричневого кольору масою 0,9414 гр. містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено «опій ацетильований», маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,0539 гр.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 червня 2019 року ОСОБА_8 , за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненим злочинам та особі обвинуваченого.
З метою надання належно оцінки дослідити в суді апеляційної інстанції наступні докази:
- допитати обвинуваченого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_10 ;
- дослідити протокол обшуку з додатком до нього від 22 серпня 2017 (а.с. - 79-81), доручення на проведення слідчих (розшукових) дій (а.с.-11), протокол ознайомлення з матеріалами досудового розслідування (а.с. 157-158), характеристика обвинуваченого (а.с.-23-24), доручення слідчому на проведення розслідування (а.с. - 4,77), висновок експерта (а.с. - 66-69, 119-123), відповідь щодо ознайомлення з речовими доказами (а.с. - 102-105).
- дослідити диски із записами судового провадження та журнали судового засідання.
Ухвалити новий вирок, за яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 309 КК України - 4 роки позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 307 КК України - 8 років позбавлення волі із конфіскацією всього належного майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у вигляді 8 років позбавлення волі із конфіскацією всього належного майна.
Свою апеляційну скаргу прокурор мотивує тим, що висновки суду про те, що пред`явлене прокурором обвинувачення відносно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 309 України недоведене, а речові докази у кримінальному провадженні недопустимі є необґрунтованими, так, зокрема, суд не спростував доводи обвинувачення щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 309 КК України, не надав належної оцінки показанням свідка ОСОБА_10 , яка є зацікавленою особою в результатах розгляду справи, оскільки обвинувачений її колишній чоловік і вона не бажає настання для нього кримінальної відповідальності так як підтримує тісні зв`язки з ним, необґрунтовано взято до уваги пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що останньому перед обшуком працівниками поліції покладено шприц з наркотичним засобом - опій ацетильований, однак обвинувачений з моменту обшуку до правоохоронних органів щодо незаконних дій не звертався, а тому такі твердження останнього є лише позицією захисту і жодним чином не можуть бути взяті судом в основу виправдувального вироку.
Також, прокурор посилається на те, що суд допустив вибірковість в оцінці досліджених доказів, надавши перевагу показанням сторони захисту, не дав належну оцінку всім дослідженим доказам винуватості ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 309 КК України в їх сукупності та ухвалив немотивований вирок, а докази сторони обвинувачення за ч. 2 ст. 309 КК України відхилив без належного спростування. Також судом надана неналежна оцінка речовим доказам, до яких на стадії досудового розслідування стороні захисту було надано доступ, а тому останні мають бути визнані допустимим доказом і покладені в основу обвинувального вироку відносно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України.
Також, прокурор вважає що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом недостатньо враховані ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які, у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до злочину середньої тяжкості та до тяжкого злочину відповідно, а також характер суспільної небезпеки кримінального правопорушення.

Обвинувачений в своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 червня 2019 року та ухвалити новий, яким виправдати ОСОБА_8 за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Так, обвинувачений вважає, що вирок суду в частині обвинувачення за ч. 2 ст. 307 КК України, ухвалений з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, грубими порушеннями правами обвинуваченого, зазначає, що суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи недопустимим доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване застосування закону України про кримінальну відповідальність та призначення покарання.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній. Проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого заперечував.
Обвинувачений в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечував.
Захисник апеляційну скаргу обвинуваченого підтримав, проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданих апеляційних скарг, обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 червня 2019 року скасуванню із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, з огляду на наступне.
Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, що передбачено ч. 1 ст. 404 КПК України.
Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно переглянути справу і ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Статтею 374 КПК України визначено, що у мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Вимоги вищевказаних норм закону судом першої інстанції не були виконані в повному обсязі.
Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Суд першої інстанції в порушення закладених у зазначеній нормі закону завдань, не провів стосовно ОСОБА_8 повного та неупередженого судового розгляду, вимог кримінального процесуального законодавства України не дотримався.
Так, суд першої інстанції на підтвердження доведеності вини ОСОБА_8 у скоєнні злочинів, передбачених положеннями ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України посилався на досліджені в ході судового провадження докази, а саме, протокол огляду покупця та вручення грошових купюр від 18 липня 2017 року, згідно якого в період часу з 16.40 год. до 17.20 год. був проведений огляд особистих речей ОСОБА_9 , який дав свою згоду на проведення оперативної закупки наркотичного засобу опій у ОСОБА_8 , після чого ОСОБА_9 було видано грошові кошти в сумі 100 гривень: дві купюри по 50 гривень, серійні номера ТБ3231437, СВ3244158, а також одноразовий медичний шприц об`ємом 2 мл. для проведення оперативної закупки наркотичного засобу опій у ОСОБА_8 .
Протокол оперативної закупки від 18 липня 2017 року, згідно якого після проведення огляду та вручення ОСОБА_9 грошових коштів в розмірі 100,00 грн. номіналом по 50,00 грн. кожна та одноразового медичного шприцу об`ємом 2 мл., ОСОБА_11 разом із співробітниками поліції та двома понятими на автомобілі поїхали в лівобережну частину міста Кам`янське до лісосмуги розташованої навпроти будинку №20 по проспекту І. Франка, де приблизно о 17.45 год. ОСОБА_11 пішов до лісосмуги, в якій підійшовши до групи осіб (чоловіків), одним з яких був ОСОБА_8 , придбав в обвинуваченого рідину світло-коричневого кольору об`ємом 1 мл., що бачили поняті, які знаходились на узбіччі.
Протокол огляду добровільно виданих предметів від 18 липня 2019 року, згідно якого ОСОБА_11 повернувся разом з понятими до автомобіля співробітників поліції та у присутності понятих добровільно видав медичний шприц об`ємом 2 мл. з рідиною світло-коричневого кольору об`ємом 1 мл., пояснивши, що вказаний наркотичний засіб він придбав у ОСОБА_8 за 100 грн. Виданий Бєлкіним шприц було поміщено в спеціальний пакет, опечатано та вилучено до Кам`янського ВП.
А також, на висновки експертів №1/8.6/2477 від 26 липня 2017 року, №1/8.6/3036 від 26 вересня 2017 року, покази свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_10 .
Дослідивши безпосередньо під час судового провадження вищевказані докази, суд першої інстанції дійшов висновку про їх належність і допустимість, та оцінивши їх за своїми внутрішніми переконаннями вважав, що ОСОБА_8 18 липня 2017 року дійсно збув ОСОБА_11 за 100,00 грн. наркотичний засіб - опій ацетильований, за який ОСОБА_11 розрахувався з обвинуваченим купюрами номіналом 50,00 грн. кожна, серійні номера ТБ3231437, СВ3244158, тобто вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 307 КК України, а саме, збув особливо небезпечний наркотичний засіб.
Водночас, в рамках розгляду даного судового провадження, суд першої інстанції визнав як недопустимий доказ протокол обшуку квартири АДРЕСА_3 , яким було зафіксовано результати проведення 22 серпня 2017 року обшуку, в ході якого було виявлено та вилучено купюру номіналом 50,00 грн., серійний номер СВ3244158, яка передавалась 18 липня 2017 року працівниками поліції ОСОБА_9 для проведення оперативної закупівлі наркотичного засобу у обвинуваченого та медичний шприц об`ємом 2 мл. З рідиною світло-коричневого кольору, об`ємом 1 мл, який згідно висновку експерта №1/8.6/3036 від 26 вересня 2017 року є наркотичним засобом опій ацительований.
Обґрунтовуючи прийняте рішення суд першої інстанції посилався на те, що в судовому засіданні досліджувалися надані стороною обвинувачення речові докази, в тому числі: грошова купюра номіналом 50,00 грн., серійний номер СВ3244158, що зберігається в управлінні фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП у Дніпропетровській області; вилучений у ОСОБА_11 18 липня 2017 року медичний шприц об`ємом 2 мл. з рідиною світло-коричневого кольору об`ємом 1 мл. Зазначена вище грошова купюра була вилучена під час обшуку квартири АДРЕСА_3 22 серпня 2017 року, який було проведено з порушеннями вимог КПК України, а тому суд вважає протокол проведення обшуку від 22 серпня 2017 року недопустимим доказом у кримінальному провадженні. Окрім цього в рішенні суду вказано, що у суду взагалі викликає сумнів те, що в квартирі, на поличці біля входу вгорі, могла зберігатися ця купюра - серійний номер СВ 3244158, що передавалася ОСОБА_9 для проведення оперативної закупівлі наркотичного засобу 18 липня 2017 року, до часу її виявлення 22 серпня 2017 року, враховуючи, що з початку серпня 2017 року ОСОБА_8 не проживав в цій квартирі, про що вказував він та свідок ОСОБА_10 , а також з урахуванням його пояснень про те, що цю купюру могли підкласти працівник поліції, який заходив до квартири перед обшуком, або оперуповноважені поліції в процесі обшуку. Вказані сумніви щодо достовірності та допустимості речового доказу трактуються судом на користь обвинуваченого.
Визнавши вказаний протокол обшуку неналежним доказом, суд першої інстанції виправдав ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 309 КК України.
В порушення вимог ст. ст. 410, 411 КПК України суд першої інстанції провів неповний судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, ухвалив рішення, яке не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, тобто, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші, та навів висновки у судовому рішенні, що містять істотні суперечності.
Так, суд першої інстанції допустив суперечливість, пославшись на один і той же доказ як на допустимий, обґрунтовуючи доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 та як на недопустимий доказ доках при виправданні ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 309 КК України.
Також, суд першої інстанції не усунув суттєві протиріччя в показах свідка ОСОБА_10 , які визнав як належний та допустимий доказ, в тій частині, що обвинувачений є її колишнім чоловіком та на момент проведення працівниками поліції обшуку 22 липня 2017 року в її квартирі АДРЕСА_3 вже не проживав, а переїхав проживати до квартири своїх батьків по АДРЕСА_1 .
Викладаючи мотивувальну частину вироку, суд першої інстанції зазначив, що по епізоду за ч. 2 ст. 307 КК України свідок ОСОБА_10 пояснила, що обвинувачений є її колишнім чоловіком, який проживав з нею в її квартирі АДРЕСА_3 до початку серпня 2017 року. Водночас, згідно пояснень свідка ОСОБА_10 по епізоду за ч. 2 ст. 309 КК України вбачається, що обвинувачений нібито проживав за вказаною адресою до червня 2017 року, після чого переїхав проживати до своїх батьків по АДРЕСА_1 .
Тобто, із наведеного вбачається розбіжності в показах свідка ОСОБА_10 щодо того, до якого моменту фактично проживав обвинувачений ОСОБА_8 в квартирі АДРЕСА_3 до початку червня 2017 року чи до початку серпня 2017 року.
Таким чином, суд першої інстанції не встановив час до якого ОСОБА_8 мав доступ до квартири АДРЕСА_3 , де проживав разом з дружиною ОСОБА_10 , а саме до початку червня 2017 року чи до початку серпня 2017 року, що має суттєве значення, оскільки негласні слідчі розшукові дії контрольна закупка відбулась 18 липня 2017 року. Вказані обставини мають суттєве значення для ухвалення правильного вироку по справі, оскільки якщо ОСОБА_8 не мав доступу до квартири з червня 2017 року, то він не мав можливості зберігати там свої речі, а тому не з`ясовано як там взагалі могла опинитись купюра номіналом 50,00 грн., серійний номер СВ 3244158, що по версії органів досудового слідства передавалася ОСОБА_9 для проведення оперативної закупівлі наркотичного засобу 18 липня 2017 року в обвинуваченого і яку він передав останньому за придбання наркотичного засобу.
Відповідно до законодавства України, зокрема вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких доказів.
При цьому визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальному провадженні можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Перевірка ж доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі для ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Аналогічну позицію займає й Європейський суд з прав людини, який, зокрема, в рішенні від 01 грудня 2008 року у справі «Мирилашвілі проти Росії» зазначив, що у змагальному процесі повинні розглядатися не лише докази, які безпосередньо стосуються фактів справи, а й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти останніх.
Колегія суддів позбавлена можливості усунути вказані розбіжності, зясувати всі обставини справи та дослідити наявні в матеріалах кримінального провадження докази, оскільки жоден із учасників кримінального провадження клопотання щодо повторного дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, у зв`язку з тим, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями не заявляв. Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог пунктів 4 і 7 ч. 2 ст. 412 і п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України допущені судом порушення вимог кримінального процесуального закону є безумовною підставою для скасування судового рішення і призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Водночас, оскаржуваним вироком суду обвинуваченому до набрання вироку законної сили було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із накладенням заборони в нічний час з 21.00 години до 06.00 години залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням на нього обов`язку - прибувати до суду за першою вимогою.
З урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України та з метою запобігання в подальшому переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду, колегія суддів приходить до висновку про необхідність продовжити обраний судом першої інстанції запобіжний захист у вигляді домашнього арешту до проведення судом першої інстанції попереднього судового засідання, але не більше ніж 60 діб.
Тож, враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне вирок щодо ОСОБА_8 скасувати і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.
На підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 177, 178, 404, 409, 410, 411, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області задовольнити частково.
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 червня 2019 року відносно ОСОБА_8 , ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Продовжити ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши обвинуваченому в нічний час з 21.00 години до 06.00 години залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням на нього обов`язку - прибувати до суду за першою вимогою до проведення судом першої інстанції попереднього підготовчого засідання, але не більше ніж на 60 діб.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4