Справа № 199/6991/17
УХВАЛА

25.11.2019 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001782 від 19.07.2017 відносно ОСОБА_3 за його обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.
В даному судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив, що слідчий Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 та оперативні працівники вказаного відділу поліції з метою визнання ним своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, надавали йому під час досудового слідства психотропну речовину білого кольору, у зв`язку з чим він визнав свою вину. В подальшому, під час судового розгляду кримінального провадження, перебуваючи під вартою, побачив, що прокурор ОСОБА_4 , зрозумівши, що він не буде визнавати свою вину, щось написав в своєму телефоні, після чого конвой відвів його до конвойного приміщення, куди прийшли оперативні працівники Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області та почали йому погрожувати, в разі, якщо він не визнає свою вину в пред`явленому обвинуваченні. Він злякався та продовжив визнавати вину у вчиненні крадіжки мобільного телефону, яку він ніколи не вчиняв, оскільки в день, коли, начебто, він вчинив в місті Дніпрі крадіжку, тобто 18.07.2017 о 13:05 годині, він вже зранку цього ж дня перебував як затриманий в Баглійському відділі поліції міста Кам`янське, про що свідчить відповідний запис в журналі затриманих, зроблений об 11:00 годині, та не міг фізично вчинити цей злочин, оскільки більше Баглійський відділ поліції він не залишав та в цей же день йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 заявив про вчинення працівниками поліції службових злочинів, що потягло за собою фальсифікацію матеріалів кримінального провадження.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_7 вважав необхідним розслідувати факт Державним бюро розслідувань неправомірних дій з боку працівників поліції по відношенню до обвинуваченого ОСОБА_3 .
Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 погодилися з думкою прокурора.
Суд, вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши зміст обвинувального акта та матеріали кримінального провадження, вважає, що заяви обвинуваченого ОСОБА_3 щодо незаконних методів слідства по відношенню до нього підлягають ретельній перевірці, шляхом відповідного розслідування, виходячи з наступного.
Так, Верховний Суд в своїй постанові від 06.11.2018 по справі № 567/513/16-к дійшов наступного висновку: виходячи із положень статті 3 Конвенції, за обставин, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з нею, а саме застосування недозволених методів під час проведення слідства та дізнання, у поєднанні із загальним обов`язком держави за статтею 1 Конвенції, слід провести ефективне офіційне розслідування. Це означає, що таке розслідування повинно бути ретельним, а органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (правова позиція ЄСПЛ, викладена в рішеннях у справах «Яременко проти України» (п. 57 рішення від 12.06.2008), «Вергельський проти України» (п. 97 рішення від 12.03.2009), «Олексій Михайлович Захарків проти України» (рішення від 24.06.2010), «Нечипорук і Йонкало проти України» (рішення від 21.04.2011). Як визначив Європейський суд з прав людини у справі «Вергельський проти України» (п. 97 рішення від 12.03.2009) та у справі «Яременко проти України» (п. 57 рішення від 12.06.2008), в тих справах, коли особа висуває небезпідставну скаргу про те, що вона була піддана поганому поводженню зі сторони суб`єктів владних повноважень в порушення ст. 3 Конвенції, це положення, якщо його тлумачити у світлі загального обов`язку держави відповідно до ст. 1 Конвенції, вимагає за своїм змістом, щоб було проведено ефективне офіційне розслідування.
Таким чином, Верховний Суд наголосив, що суд повинен забезпечити проведення відповідної перевірки заяви особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, в установлений законом спосіб.
На цей час в Україні діє Державне бюро розслідувань правоохоронний орган, до якого від прокуратури перейшли функції досудового розслідування злочинів вчинених, зокрема, працівниками правоохоронних органів.
За таких обставин Державне бюро розслідувань в особі його Територіального управління, розташованого у місті Полтаві, яке поширює свою діяльність на Дніпропетровську область, повинно перевірити, шляхом розслідування, заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про застосування до нього незаконних методів досудового розслідування працівниками Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, що потягло за собою фальсифікацію матеріалів кримінального провадження, про результати такої перевірки повідомити суд та заявника.
Керуючись ч.ч. 6, 7 ст. 206, ст.ст. 214, 216, 350, 369, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Доручити Державному бюро розслідувань в особі його Територіального управління, розташованого у місті Полтаві, перевірити заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про застосування до нього незаконних методів досудового розслідування працівниками Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, вжити заходів для проведення відповідної перевірки зазначених фактів та про результати такої перевірки повідомити суд та заявника ОСОБА_3 , для чого виконати вимоги ст. 214 КПК України.
Ухвала набирає чинності негайно та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1