Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 531/1224/18
Провадження № 1-кп/553/56/2019
В И Р О К
Іменем України

30.10.2019м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали об`єднаних кримінальних проваджень № 0000277 від 16.05.2018 року та №0000435 від 08.08.2018 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Попівка,Карлівського р-ну, Полтавської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 10.03.2009 року Карлівським районним судом Полтавської області за ст. 185 ч.3 КК України на 1 рік позбавлення волі, на підставі ст.104 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном на 1 рік;

- 23.04.2010 року Карлівським районним судом Полтавської області за ст.ст.185 ч.3,ст. 71 КК України на 1 рік 8 місяців позбавлення волі;

- 28.08.2012 року Карлівським районним судом Полтавської області за ст.185 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік 6 місяців;

- 28.09.2017 року Полтавським районним судом Полтавської області за ст. 185 ч. 2 КК України на 1 рік позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено з іспитовим строком 1 рік;

- 12.04.2018 року Полтавським районним судом Полтавської області за ст. ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 70 ч.1,70 ч.4 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

- 04.09.2019 року Чутівським районним судом Полтавської області за ст.ст.185 ч.2, 71 ч.1 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі, -

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 185 ч.2, 125 ч.2 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

30 квітня 2018 року, близько 22.00 години, обвинувачений ОСОБА_5 , знаходячись в господарстві ОСОБА_7 , по АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно, з метою заподіяння тілесного ушкодження, поваливши потерпілого ОСОБА_8 на землю, сів на останнього зверху та кулаком правої руки наніс два удари в обличчя, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми, струсу головного мозку та параорбітальної гематоми, які у відповідності до висновку експерта судово медичної експертизи №857 від 24.09.2018 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Своїми умисними діями, які виразилися у нанесенні потерпілому ОСОБА_8 умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

Крім того, 15 травня 2018 року, близько 22.00 год., обвинувачений ОСОБА_5 , знаходячись на задньому сидінні автомобіля потерпілої ОСОБА_9 , з дозволу останньої, під час руху автодорогою Карлівка Федорівка, в напрямку с. Федорівка, Карлівського району, Полтавської області, користуючись тим, що водій потерпіла ОСОБА_9 , була зосереджена на керуванні автомобілем і не помічала дій та маніпуляцій останнього, знаходячись в адміністративних межах Федорівської сільської ради,обвинувачений ОСОБА_5 , умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, з сумочки потерпілої ОСОБА_9 , що знаходилась на задньому сидінні, вчинив крадіжку шкіряного гаманця червоного кольору, вартістю 233,33 грн. та грошових коштів в сумі 950 грн., що знаходились в гаманці.

Після чого, покинувши автомобіль в населеному пункті с. Федорівка, Карлівського району, Полтавської області, гаманець залишив на зберігання в хащах неподалік місця проживання, а грошові кошти витратив на власні потреби, таким чином викраденим розпорядився на власний розсуд в повному обсязі, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1183,33 грн.

Своїми умисними діями, що виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, підтвердивши факт їх скоєння за викладених вище обставин. Щиро розкаявся у вчиненому та просив його суворо не карати. Пояснив, що він 30 квітня 2018 року, близько 22.00 години, знаходився в господарстві ОСОБА_7 , та в ході сварки повалив потерпілого ОСОБА_8 на землю, сів на останнього зверху та кулаком наніс декілька ударів йому в обличчя. Крім того, 15 травня 2018 року, близько 22.00 год., він їхав в автомобілі в напрямку свого місця проживання, який належав потерпілій ОСОБА_10 . Сидячи на задньому сидінні автомобілі та бачачи, що остання не бачить його дій, викрав з її сумочки шкіряний гаманець та грошові кошти близько 1000 гривень, які він витратив на власні потреби.
Крім повного визнання своєї винуваності обвинуваченим ОСОБА_5 , його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст.185, ч. 2 ст.125 КК України підтверджується обставинами, встановленими в судовому засіданні, а також сукупністю доказів безпосередньо дослідженими та перевіреними судом в процесі розгляду даного кримінального провадження:
- показаннями допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_8 , який суду показав, що 30 квітня 2018 року, близько 22.00 години, вони разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у дворі останнього розпивали алкогольні напої. В процесі розпиття горілки він нагадав ОСОБА_5 про його борг. В процесі розмови між ними виник конфлікт та обвинувачений ОСОБА_5 почав до нього чіплятися та хватати його за одяг. Він його відштовхнув від себе, після чого обвинувачений ОСОБА_5 звалив його на землю, сів на нього на почав бити кулаком в обличчя. Зазначив, що цивільний позов не подавав, при вирішенні питання щодо виду та міру покарання обвинуваченого покладався на розсуд суду.

- показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 , який суду показав, що 30.04.2018 року, близько 22.00 год., вони на подвір`ї його будинку разом із обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_8 розпивали алкогольні напої. В процесі розпиття горілки між потерпілим та обвинуваченим виникла сварка з приводу боргових зобов`язань. Після чого почалася штовханина, а в подальшому обвинувачений ОСОБА_5 повалив потерпілого ОСОБА_8 на землю та наніс йому декілька ударів в обличчя. Після бійки потерпілий попросив у нього води, умився та пішов із подвір`я.

Крім повного визнання вини, винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185 ч.2, 125 ч.2 КК України також підтверджується сукупністю обставин, встановленими та безпосередньо перевіреними судом в судовому засіданні, доказами, повністю дослідженими та перевіреними в процесі розгляду кримінального провадження, а саме:
-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000277 від 16.05.2018 року (т.2, а.с.88);
-протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення № 1666 від 16.05.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_9 звернулася до Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області із заявою про те, що невідома особа, перебуваючи у салоні її автомобіля, викрала належний їй гаманець із грошовими коштами у сумі 950,00 грн. (т.2, а.с.89);
-дорученням про проведення досудового розслідування від 16.05.2018 року (т.2, а.с.90);
-постановою про здійснення досудового розслідування слідчою групою від 16.05.2018 року (т.2, а.с.91);
-постановою про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні (т.2, а.с.92-93);
-заявою потерпілої ОСОБА_9 про добровільну видачу для огляду працівникам поліції належного їй шкіряного гаманця (т.2, а.с.94);
-протоколом огляду від 16.05.2018 року з фототаблицею до нього шкіряного гаманця червоного кольору (т.2, 95-99);
-висновком експерта № 1305 від 08.08.2018 року разом з довідкою про витрати на проведення експертизи, відповідно до якого ринкова вартість жіночого шкіряного гаманця червоного кольору складає 233,33 грн. (т.2, 112-116);
-постановою про визнання та прилучення до справи речових доказів від 16.05.2018 року, відповідно до якого жіночий шкіряний гаманець червоного кольору визнано речовим доказом (т.2, а.с. 100);
-заявою потерпілої ОСОБА_9 від 16.05.2018 року про повернення належного їй шкіряного гаманця та заявою потерпілої ОСОБА_9 від 22.05.2018 року про отримання від ОСОБА_5 грошових коштів у сумі 950,00 грн. (т.2, а.с. 101-102);
-постановою про доручення призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням від 11.06.2018 року (т.2, а.с.104);
-дорученням про надання безоплатної вторинної правової допомоги від 11.06.2018 року №016-0002045, відповідно до якого призначено адвоката ОСОБА_6 (т.2, а.с. 105);
-постановою про залучення захисника від 11.06.2018 року (т.2, а.с. 106);
-постановою про перекваліфікацію складу кримінального правопорушення від 11.06.2018 року (т.2, а.с.107);
-повідомленням про підозру від 11.06.2018 року за ч.2 ст.185 КК України, яку вручено ОСОБА_5 (т.2., а.с.108-109);
-повідомленням про зміну раніше повідомленої підозри від 16.07.2018 року за ч.2 ст.185 КК України, яку вручено ОСОБА_5 (т.2, а.с.110-111);
-повідомленням про зміну раніше повідомленої підозри від 09.08.2018 року за ч.2 ст.185 КК України, яку вручено ОСОБА_5 (т.2, а.с.117-118);
-витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань від 08.08.2018 року (т.2, а.с.41-42);
-дорученням начальника СВ Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_11 про проведення досудового розслідування від 08.08.2018 року (т.2, а.с. 43);
-постановою про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні (т.2, а.с.44-45);
-протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення № 2790 від 08.08.2018 року разом з копією паспорта ОСОБА_8 , відповідно до якого ОСОБА_8 звернувся до Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області із заявою про те, що ОСОБА_5 наніс йому тілесні ушкодження (т.2, а.с.46-49);
-висновком експерта судово-медичної експертизи № 857 від 24.09.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та параорбітальної гематоми, які утворились від дії тупих предметів з обмеженими контактуючими поверхнями, не характерні для утворення при падінні і кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (т.2, а.с. 50-51);
-постановою про перекваліфікацію складу кримінального правопорушення від 02.10.2018 року (т.2, а.с.52);
-повідомленням про підозру від 02.10.2018 року за ч.2 ст.125 КК України, яку вручено ОСОБА_5 (т.2., 53-55);
-постановою про доручення призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням від 02.10.2018 року (т.2, а.с.58);
-дорученням про надання безоплатної вторинної правової допомоги від 02.10.2018 року №016-0003321, відповідно до якого призначено адвоката ОСОБА_6 (т.2, а.с. 56);
-спільними заявами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,відповідно до яких сторона захисту не володіє речовими доказами (т.2, а.с.87, 135);
-постановою про залучення захисника від 02.10.2018 року (т.2, а.с. 57);
-характеризуючими матеріалами на ОСОБА_5 : витяг з АМОРУ відносно ОСОБА_5 (т.2, а.с.124), копія запису акта про народження №13 від 27.05.1993 року ОСОБА_5 (т.2, а.с.125), довідкою характеристикою Федорівської сільської ради Карлівського району Полтавської області від 24.05.2018 року відповідно до якої ОСОБА_5 характеризується посередньо (т.2, а.с.126), довідкою Карлівської районної центральної лікарні ім. Л.В. Радевича №821 від 29.05.2018 року відповідно до якої ОСОБА_5 у лікаря нарколога на «Д» обліку не перебуває (т.2, а.с.127); вимогою ДІТ МВС України відповідно до якої ОСОБА_5 раніше судимий (т.2, а.с.128-129); копіями вироків відносно ОСОБА_5 (т.2, а.с.130-134, 136-139);актом судово-психіатричного експерта № 287 від 06.07.2018 року відповідно до якого ОСОБА_5 на даний час будь-яким хронічним психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності не страждає, а виявляє ознаки вродженого недоумства у вигляді легкої розумової відсталості. В період часу, що відноситься до інкримінованого протиправного діяння, не страждав будь-яким хронічним психічним захворюванням і не перебував у стані тимчасового розладу психічної діяльності. Ступінь недоумства є таким, що не позбавляв його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними у вказаний період часу і не позбавляє його такої здатності на даний час. ОСОБА_5 під дію ч. 2, ч. 3 ст. 19, ст. 20 КК України не підпадає, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т.2, а.с. 119-123) та актом судово-психіатричного експерта № 433 від 25.10.2018 року відповідно до якого ОСОБА_5 на даний час будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждає, як і не виявляє ознак тимчасового розладу психічної діяльності, а виявляє ознаки вродженого недоумства рівня легкої розумової відсталості. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння, будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждав, як і не перебував у стані тимчасового розладу психічної діяльності. Ступінь вродженого недоумства не позбавляв його можливості в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння, і не позбавляє можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними на даний час. ОСОБА_5 під дію ч. 2, ч. 3 ст. 19, ст. 20 КК України не підпадає, може постати перед слідством та судом. На даний час застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т.2, а.с.59-65).
За таких обставин, в сукупності наведених доказів та їх аналізу судвважає,що вирішуючи питанняпро кваліфікаціюдій ОСОБА_12 та даючиоцінку зібранимпо справідоказам вїх сукупностідії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ст.ст. 185 ч.2, 125 ч.2 КК України, а саме за:
-ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;
-ч.2 ст. 125 КК України як нанесення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, які йому вірно інкриміновані стороною обвинувачення.
Аналізом безпосередньо досліджених та перевірених судом доказів у їх взаємозв`язку між собою, в ході розгляду кримінального провадження встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, тананіс потерпілому ОСОБА_8 умисні легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, які викладені стороною обвинувачення.
Дана сукупність доказів повністю підтверджує висновки суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, які були встановлені в ході судового розгляду щодо часу, місця, мотиву, способу та інших обставин вчинення кримінальних правопорушень передбаченихст.ст.185 ч.2, 125 ч.2 КК України обвинуваченим ОСОБА_5 відповідно до ст. 91 КПК України.
Сукупність досліджених доказів також узгоджується із показаннями даними в судовому засіданні як самим обвинуваченим, так і потерпілим ОСОБА_8 , свідком ОСОБА_7 , так із іншими матеріалами кримінального провадження, безпосередньо дослідженими та перевіреними судом в ході судового розгляду та підтверджують вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 крадіжки майна потерпілої ОСОБА_9 та нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 обвинуваченим ОСОБА_5 , а саме: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення № 1666 від 16.05.2018 року, протоколом огляду від 16.05.2018 року з фото таблицею до нього;висновоком експерта № 1305 від 08.08.2018 року;постановою про визнання та прилучення до справи речових доказів від 16.05.2018 року;заявою потерпілої ОСОБА_9 від 16.05.2018 року та заявою потерпілої ОСОБА_9 від 22.05.2018 року про отримання від ОСОБА_5 грошових коштів у сумі 950,00 грн., що підтверджує відшкодування завданої злочином потерпілій майнової шкоди; протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення № 2790 від 08.08.2018 року; висновком експерта судово-медичної експертизи № 857 від 24.09.2018 року, щодо отриманих потерпілим ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.
Вказані докази в сукупності з показаннями обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_7 , не довіряти яким у суду немає жодних підстав, повністю підтверджують дані про місце, час, спосіб, мотив та обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 кримінальних правопорушень передбачених ст.ст.185 ч.2, 125 ч.2 КК України.
Зважаючи на викладене вище, суд приходить до обґрунтованого висновку про доведеність стороною обвинувачення винуватості ОСОБА_5 у вчиненні ним злочинів передбачених ст.ст.185 ч.2, 125 ч.2 КК України сукупністю доказів, які суд визнає належними, допустимими та достовірними, бере їх до уваги та кладе в основу обвинувального вирокувідносно обвинуваченого ОСОБА_5 , який повинен нести кримінальну відповідальність за вчинені ним злочини.
Відповідно до ч.1, 6 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Згідно ч.2 ст. 8 КПК України та ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд при розгляді даного кримінального провадження враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, викладену в рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України», «Коробов проти України» та «Ушаков проти України», щодо концепції доведення вини «поза розумним сумнівом» та вважає, що стороною обвинувачення в повній мірі доведено винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним злочинів передбачених ст. ст.185 ч.2, 125 ч.2 КК України належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності достатніми доказами по справі «поза розумним сумнівом», що також узгоджується із положеннями ст. 94 КПК України та які в повній мірі дають змогу суду зробити переконливий висновок щодо притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого.
Відповідно до ч.ч. 1,3 статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Проаналізувавши всі докази, досліджені в судовому засіданні, суд, з врахуванням вимог ст. 337 КПК України, вважає доказаною винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихст.ст. 185 ч.2, 125 ч.2 КК України.
Відповідно до ч.1 статті 368 КПК України ухвалюючи вирок суд, зокрема, повинен вирішити такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.
Згідно з вимогами ст.6 Конвенції про захист прав людини, ст.62 Конституції України і норм КПК України кожна людина має право на справедливий розгляд справи, ніхто не може бути підданий кримінальному покаранню поки не буде визнаний винним в законному порядку; обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах чи припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина підсудного у скоєнні конкретного злочину повністю доведена.
Оцінюючи всі докази за даною кримінальною справою в їх сукупності, суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.53 рішення ЄС від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 р. передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права».
З урахуванням викладеного, оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, керуючись ст. 62 Конституції України, суд приходить до переконливого висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбаченихст.ст. 185 ч.2, 125 ч.2 КК України є доведеною поза розумним сумнівом, що також узгоджується з положенням ст. 94 КПК України, та які в повній мірі дають змогу суду зробити переконливий висновок про притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності.
Зважаючи на викладене, суд вважає правильною кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_5 :
-за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;
та
-за ч.2 ст. 125 КК України як нанесення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправдання засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Суд, при вирішенні питання щодо призначення виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 враховує положення п. 1 ППВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», ст.ст. 50 та 65 КК України, та виходить з того, що особі враховуючи ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_9 .
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.
Так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року ) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було «свавільним».
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) європейський суд сказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Зважаючи на такі висновки Європейського суду з прав людини, виходячи з положень ст. 65 КК України, обираючи обвинуваченому ОСОБА_5 вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів,обставини кримінального провадження,особу обвинуваченого, те що ОСОБА_5 вину у вчиненні злочинів визнав в повній мірі, щиро розкаявся, відшкодував шкоду потерпілій ОСОБА_9 в повній мірі, бере до уваги акти судово-психіатричного експерта №287 від 06.07.2018 року та №433 від 25.10.2018 року, якими встановлено, що ОСОБА_5 на даний час будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждає, як і не виявляє ознак тимчасового розладу психічної діяльності, а виявляє ознаки вродженого недоумства рівня легкої розумової відсталості, проте рініше неодноразово судимий, злочини вчинив в період іспитового строку, не займається суспільно-корисною працею, характеризується посередньо, а також беручи до уваги висновки досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації відповідно до якої виправлення ОСОБА_5 без позбавлення полі або обмеження волі може становити дуже високу небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб) та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції, а тому суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді реального позбавлення волі та без застосування положень ст.ст. 75,76 КК України, яке буде необхідне та достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів та з застосування положень ч.4 ст. 70 КК України у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 04.09.2019 року був засуджений Чутівським районним судом Полтавської області.

Відповідно до ст. 124 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати по кримінальному провадженню підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 .
Долю речових доказів, які долучені до матеріалів кримінального провадження, суд вважає необхідним вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись статтями 369 -371, 373 та 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185 ч.2, 125 ч.2 КК України та призначити йому покарання:
-за ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;
-за ч.2 ст. 125 КК України у виді 1 року обмеження волі.
На підставі ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 покарання у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 ч.4 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання призначеним за даним вироком більш суворим покаранням призначеним вироком Чутівського районного суду Полтавської області від 04.09.2019 року, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 19.07.2019 року, тобто з дати обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою по даному кримінальному провадженню.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 до набрання даним вироком законної сили залишити без змін.
Речові докази шкіряний гаманець червоного кольору, який повернуто потерпілій ОСОБА_9 під зберігальну розписку залишити їй як її власність.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати пов`язані із проведенням експертизи у сумі 572 грн.
Вирок може бути оскаржений сторонами судового провадження до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1