Номер провадження: 11-кп/813/1399/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючий суддя ОСОБА_2
судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, від 14 серпня 2019 року, якою був продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України, у кримінальному провадженні № 0003874, внесеному до ЄРДР 23.06.2018 року,

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси, від 14 серпня 2019 року, був продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України, у кримінальному провадженні № 0003874, внесеному до ЄРДР 23.06.2018 року.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є необґрунтовано, відсутні докази неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, судом не було враховано відомості про стан здоров`я і вік обвинуваченого.

У зв`язку з викладеним захисник просить скасувати оскаржену ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, від 14.08.2019 року і постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений та захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив апеляційний
суд залишити оскаржену ухвалу без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Оскільки в апеляційній скарзі захисник не оспорює обґрунтованість обвинувачення, висунутого ОСОБА_8 , а також наявність ризиків, апеляційний суд не переглядає оскаржену ухвалу в цій частині.
Що стосується доводів апеляційної скарги стосовно можливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, апеляційний суд вважає, що зазначені доводи є необґрунтованими, з огляду на таке.
Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Зі змісту оскарженої ухвали вбачається, що вона відповідає приписам вказаної норми кримінального процесуального закону, оскільки в ній наведені положення кримінального процесуального закону, якими керувався суд при постановленні ухвали, а також мотиви прийнятого рішення і його обґрунтування.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 331 КПК України КК України до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовую, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
На думку апеляційного суду, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції виконав вимоги ст.ст.199, 331 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого з таких підстав.
Злочин, передбачений ч.2 ст. 187 КК України, відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі до десяти років з конфіскацією майна.
Крім того, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції прийняв до уваги той факт, що ОСОБА_8 не одружений, офіційно не працевлаштований, не має реєстрації, раніше судимий, крім того, обвинувачується у вчиненні злочину в період іспитового строку.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, стосовно існування ризику переховування обвинуваченого від суду, зважаючи на покарання, яке загрожує обвинуваченому, в разі визнання його винуватим.
Також апеляційний вважає вмотивованими доводи оскарженої ухвали відносно існування ризику перешкоджання кримінальному провадженню.
У судовому засіданні апеляційного суду прокурор вказував на те, що наявні ризики у зазначеному кримінальному провадженні не зменшилися.
На думку апеляційного суду, суд першої інстанції, взявши до уваги обставини вчинення злочину, прийшов до обґрунтованого висновку, що в цьому випадку суспільний інтерес перебування обвинуваченого під вартою, переважає особистий інтерес обвинуваченого.
Твердження сторони захисту про міцність соціальних зв`язків, а також про вік і стан здоров`я обвинуваченого, не спростовують викладених в оскарженій ухвалі висновків, а наявність зазначених ризиків не дає достатніх підстав вважати, що зазначений обставини можуть мати стримуючу дію та сприятимуть зменшенню або запобіганню існуючим ризикам.
Матеріали справи не містять інших даних про обставини, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.
Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, як судом першої інстанції, так і апеляційним судом не встановлено.
В оскарженій ухвалі зазначено, що строк тримання під вартою ОСОБА_8 продовжено на 60 діб, тобто до 12.09.2019 року, що фактично становить 30 діб.
Однак, 05.09.2019 року з Приморського районного суду м. Одеси надійшла ухвала, від 03.09.2019 року, якою було виправлено описку в оскарженій ухвалі Приморського районного суду м. Одеси, від 14.08.2019 року, в частині строку тримання під вартою і було зазначено, що строк тримання під вартою ОСОБА_8 визначено до 12.10.2019 року.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приймає до уваги характер та обставини кримінального правопорушення та особу обвинуваченого і вважає, що продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 є доцільним та обгрунтованим.
Відповідно до положень п.1) ч.1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін;
Керуючись статями 176, 177, 178,182, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 ,, залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, від 14 серпня 2019 року, якою був продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України, у кримінальному провадженні № 0003874, внесеному до ЄРДР 23.06.2018 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4