Справа № 524/6104/19
Провадження № 1-кп/524/387/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області

у складі: головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Кременчука Полтавської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002530 від 24.07.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, українця , громадянина України, не працюючого, не одруженого, невійськовозобов`язаного, із загальною середньою освітою , раніше не судимого , без місця реєстрації , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 ч.1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На початку квітня 2019 року точної дати органом досудового розслідування та судом не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік залізничного вокзалу міста Кременчука Полтавської області, знайшов посвідчення інваліда серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 з вихідними типографськими даними ПК Україна Зам. 15.36.90.2015 р. 4 кв., після чого останній маючи умисел на підроблення офіційного документу з метою подальшого використання, а саме пред`явленні підробленого посвідчення контролеру при користуванні громадським транспортом , у невстановлений органом досудового розслідування та судом час, керуючись корисливим мотивом та метою, знаходячсь у квартирі АДРЕСА_2 підробив офіційний документ шляхом видалення первинної фотокартки та наклеювання на її місце іншої фотокартки (заміни фотокартки) в знайденому посвідченні інваліда серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , після чого, неодноразово використовував дане посвідчення для безоплатного проїзду в громадському транспорті шляхом його пред`явлення контролеру.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини вчинення злочину, які викладені в обвинувальному акті і на питання суду пояснив , що він йдучи на роботу, по дорозі знайшов посвідчення інваліда на ім`я ОСОБА_5 , в якому він знаходячись за місцем свого проживання змінив фотокартку на свою та використовував його для того, щоб користуватися безкоштовним проїздом в громадському транспорті. Посвідчення він використовував приблизно 3 місяці. У скоєному щиро кається, просить його суворо не карати.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ст.349 ч.3 КПК України. При цьому судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доказаним у судовому засіданні скоєння обвинуваченим злочину невеликої тяжкості і кваліфікує його дії за ст. 358 ч.1 КК України, як підроблення посвідчення, яке видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, з метою використання його підроблювачем.

При призначенні покарання обвинуваченому , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особистість обвинуваченого , який задовільно характеризується за місцем проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягався , стан здоров`я обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Суд також при призначенні обвинуваченому покарання враховує практику Європейського суду з прав людини у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.), в яких Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

При призначенні обвинуваченому покарання враховується судом і те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Судом також враховується поведінка обвинуваченого за час досудового розслідування, де він активно сприяв розкриттю злочину, а також під час судового розгляду, де він щиро покаявся у вчиненому злочині.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого у відповідності зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст.67 КК України судом не встановлені.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи зазначені обставини, з урахуванням особи винного, суд прийшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, в межах санкції статті , по якій кваліфіковані дії обвинуваченого у вигляді обмеження волі, але не на максимальний строк , так як обвинуваченим скоєний злочин невеликої тяжкості, до кримінальної та адміністративної відповідальності раніше ОСОБА_4 не притягався. З урахуванням викладеного , суд приходить до висновку про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.75 КК України від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік . Також суд вважає відповідно до вимог ст.. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Призначення такого покарання вважає суд відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України пов`язані із проведенням по справі технічної експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави у сумі 1099 грн.

Речові докази по справі посвідчення інваліда серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , яке знаходиться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Кременчуцького ВП ГУНП у Полтавській області відповідно до ст. 100 КПК України знищити. DVD-R диск на якому записаний відеозапис з нагрудних відео реєстраторів співробітників БПП в м. Кременчука , який знаходиться на зберіганні при матеріалах кримінального провадження №0002530 від 24.07.2019 року відповідно до ст.. 100 КПК України зберігати при них.

Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України , суд,-

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину , передбаченого ст. 358 ч.1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1-го року обмеження волі.

На підставі ст.. 75 КК України ОСОБА_4 від призначеного судом покарання звільнити з випробувальним строком на 1 рік .

Відповідно до вимог ст.. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 процесуальні витрати у кримінальному провадженні відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України пов`язані із проведенням по справі технічної експертизи на користь держави у сумі 1099 грн.

Речові докази по справі посвідчення інваліда серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , яке знаходиться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Кременчуцького ВП ГУНП у Полтавській області відповідно до ст. 100 КПК України знищити. DVD-R диск на якому записаний відеозапис з нагрудних відео реєстраторів співробітників БПП в м. Кременчука , який знаходиться на зберіганні при матеріалах кримінального провадження №0002530 від 24.07.2019 року відповідно до ст.. 100 КПК України зберігати при них.

Вирок може бути оскаржений в Полтавський апеляційний суд, через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий суддя: