Номер провадження: 11-кп/813/1060/19
Номер справи місцевого суду: 513/274/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_10 на вирок Саратського районного суду Одеської області від 19.04.2019 року у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000058 від 13.02.2018 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кулевча Саратського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Кулевча Саратського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт Сарата Саратського району Одеської області, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Саратського районного суду Одеської області від 19.04.2019 року ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнанні винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та їм призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі статті 75 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були звільнені від відбування покарання, призначеного даним вироком, з випробуванням строком на 1 рік.
Відмовлено у задоволені цивільного позову Білгород-Дністровського міжрайонного управління водного господарства до ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 117 680 грн.
Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 9152 грн.
Вирішено питання з речовими доказами у кримінальному провадженні.
Оскаржуваним вироком встановлено, що 11 лютого 2018 року, приблизно о 19:00 год., ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , проникли через отвір дерев`яних вхідних дверей до насосної підкачувальної станції № 9 Білгород-Дністровського міжрайонного управління водного господарства, яка розташована на території Ярославської сільської ради Саратського району Одеської області, звідки таємно викрали майно Білгород-Дністровського міжрайонного управління водного господарства на загальну суму 13 115, 56 грн.
Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинувачених, а також призначене покарання, просив змінити оскаржуваний вирок суду в частині вирішення цивільного позову Білгород-Дністровського міжрайонного управління водного господарства.
Цивільний позов Білгород-Дністровського міжрайонного управління водного господарства задовольнити частково, стягнути солідарно з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 на користь Білгород-Дністровського міжрайонного управління водного господарства матеріальну шкоду у розмірі 13115, 56 грн.
Доводи апеляційної скарги прокурор обґрунтував тим, що судом першої інстанції, в порушення вимог ч.1 ст. 129 КПК України, не було частково задоволено цивільний позов управління водного господарствата стягнуто з обвинувачених заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 13115,56 грн., так як заподіяна матеріальна шкода підтверджується наданим цивільним позивачем кошторисним розрахунком ремонтно-відновлювальних робіт електродвигуна.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку обвинувачених, які заперечували про її задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно із ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно із ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
В ході судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,повністю визнали себе винуватими у вчиненні інкримінованого їм злочину, у зв`язку з чим, суд обґрунтовано, в порядку ч.3 ст.349 КПК України обмежився допитом обвинувачених та допитом представника потерпілого, а також дослідженням доказів, які характеризують особу обвинувачених, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Порушень під час судового розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає доведеною вину ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їм злочину, а їх дії правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадання чужого майна, поєднане із проникненням у інше приміщення.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорює доведеність вини і кваліфікацію дій обвинувачених встановлених у вироку суду, а також призначене покарання та застування ст. 75 КК України, просить вирок суду змінити в частині вирішення цивільного позову Білгород-Дністровського міжрайонного управління водного господарства.
Так, суд першої інстанції відмовив у задоволені цивільного позову Білгород-Дністровського міжрайонного управління водного господарства до ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 117 680 грн.
В обґрунтування висновку суду про відмову у задоволенні цивільного позову у вироку суду зазначено, що цивільним позивачем не було надано доказів, що саме діями обвинувачених на час скоєння крадіжки цивільному позивачу було заподіяно матеріальної шкоди в розмірі 117 680 грн.
Також судом було встановлено, що вчиненим злочином було заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 13 115 гривень 56 копійок, що спростовує наданий позивачем розрахунок вартості ремонтно-відновлюваних робіт електродвигуна марки ( А 355-Х - 4-315КВт) на НСП-9.
В апеляційній скарзі прокурор не оспорює висновок суду про те, що цивільним відповідачем не доведено про заподіяння обвинуваченими матеріальної шкоди в розмірі 117 680 грн., просить стягнути з обвинувачених тільки вартість викраденого майна у розмірі 13 115, 56 грн.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 13 115, 56 грн. це вартість викраденого металобруху, встановлена висновком експерту №101Е від 24.04.2018 року (79-82).
При цьому, викрадений металобрух був повернутий власнику майна Білгород-Дністровському міжрайонному управлінню водного господарства.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні цивільного позову, оскільки заподіяна шкода, шляхом повернення викраденого майна, була усунута.
За таких обставин, доводи прокурора про те, що суд першої інстанції безпідставно не стягнув з обвинувачених заподіяну шкоду у розмірі 13 115, 56 грн.є надуманими та такими, що суперечать вимогам діючого КПК України.

Згідно з п.1 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок ухвалу без змін.

На підставі викладеного апеляційний суд визнає апеляційну скаргу прокурора не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а тому не вбачає підстав для скасування оскаржуваного вироку суду з призначенням нового судового розгляду.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 409, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Вирок Саратського районного суду Одеської області від 19.04.2019 року, яким ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, залишити без змін.
Ухвала Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4