Справа №463/3545/19
Провадження №1-кс/463/1789/19
УХВАЛА
29 травня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова
Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, -
встановив:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою, просив скасувати постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 18.04.2019 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000437 від 22.02.2019 за ч. 1 ст. 375 КК України, зобов`язати слідчого постановою визнати його потерпілим та видати пам`ятку про процесуальні права потерпілого.
Скаргу мотивує тим, що 18.04.2019 ним подано клопотання слідчому Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000437 від 22.02.2019, про визнання його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні. Постановою слідчого від 18.04.2019 йому відмовлено у задоволенні клопотання щодо визнання його потерпілим в кримінальному провадженні. Вважає, що така постанова є незаконною, оскільки слідчий цілком формально з`ясував природу правовідносин, не врахував, що були всі достатні дані для визнання його потерпілим та винесення відповідного процесуального документа.
Заявник ОСОБА_3 у судовому засіданні скаргу підтримав із наведених у ній підстав.
Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги, просив відмовити у її задоволенні, оскільки під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000437 від 22.02.2019 за ч. 1 ст. 375 КК України не встановлено обставин, які б свідчили, що ОСОБА_3 завдано будь-яку моральну, фізичну або майнову шкоду.
Дослідивши матеріали скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
18.04.2019 слідчим винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000437 від 22.02.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України.
Згідно ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч. 1 ст.55 КПК України, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Як встановлено слідчим суддею, що підтверджується заявою ОСОБА_3 від 18.04.2019 про визнання його потерпілим, яка долучена ним до скарги, за її змістом така подана у кримінальному провадженні № 0000074 від 05.04.2019 і стосується «вчинення суддями апеляційного суду Тернопільської області за ч. 1 ст. 375 КК України». Як мотив заявлення клопотання про визнання його потерпілим у заяві зазначено те, що він «змушений був додатково докладати зусилля для відновлення порушеного свого права на безсторонній апеляційний розгляд справи через Вищий спеціалізований суд України, що додатково потребувало витрат на проїзд до м. Києва» та йому було спричинено моральну шкоду, «оскільки поневолі давали підстави для втрати довіри до судової влади». Крім того, такими діяннями затягнулося і відшкодування збитків «із-за кримінальних оборудок судді ОСОБА_5 і судді апеляційного суду своїм рішенням цьому також сприяли».
З огляду на зміст заяви про визнання ОСОБА_3 потерпілим, яка долучена ним до матеріалів скарги, не зрозуміло, яке вона має відношення до кримінального провадження № 0000437 від 22.02.2019 щодо вчинення кримінального правопорушення суддею Івано-Франківського міського суду ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 375 КК України. Не містить жодних змістовних обґрунтувань щодо необхідності визнання заявника потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, окрім твердження, що «слідчий цілком формально з`ясував природу правовідносин», і подана ним до суду скарга.
Разом із тим, у матеріалах кримінального провадження, оглянутих судом, міститься за змістом інша заява про визнання заявника потерпілим, яка стосується кримінального провадження № 0000437 від 22.02.2019 щодо вчинення кримінального правопорушення суддею Івано-Франківського міського суду ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 375 КК України. При цьому мотиви зазначеної заяви ідентичні заяві, що долучена до поданої до суду скарги.
Дослідивши зміст клопотань ОСОБА_3 від 18.04.2019 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні, приходжу до переконання про обґрунтованість і підставність прийнятого слідчим рішення про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим. Оскільки дійсно жодних фактів, доводів чи обставин, які б свідчили про спричинення заявнику шкоди вказаним кримінальним правопорушенням в клопотанні не наведено. В ході досудового розслідування, а також під час судового розгляду не здобуто жодного підтвердження, що вказаним вище кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 375 КК України, ОСОБА_3 завдана моральна, фізична або майнова шкода. Жодної інформації про завдану шкоду не містить також і подана до суду скарга.
Саме тільки твердження заявника про заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням без його обґрунтування не є підставою для прийняття рішення про визнання особи потерпілою у кримінальному провадженні. Реалізація скаржником права на оскарження рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку не свідчить про завдання йому матеріальної та моральної шкоди. Крім того, кримінальне провадження здійснюється за ч. 1 ст. 375 КК України, склад даного злочину формальний, у зв`язку з чим не передбачає заподіяння потерпілому будь-якої шкоди. З огляду на наведене, приходжу до переконання, що підстав для прийняття рішення про скасування постанови слідчого про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим не встановлено.
Керуючись ст.ст. 303-309, 395 КПК України, -
постановив:
у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 18.04.2019 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000437 від 22.02.2019 за ч. 1 ст. 375 КК України - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.
Суддя: ОСОБА_1