Номер провадження: 11-сс/813/1425/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 06.08.2019 р., якою відносно:
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ічня Чернігівської області, громадянина України, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 та відносно ОСОБА_9 застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житло, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 строком до 03.10.2019 року включно.
На підозрюваного покладені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Мотивуючи своє рішення слідчий суддя послався в ухвалі на те, що слідчим та прокурором надано достатньо доказів, які в сукупності дають підстави вважати, що підозра, пред`явлена ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України є обґрунтованою.

Однак, матеріалами клопотання не містять достатньо доказів щодо недостатності застосування до підозрюваного ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, а обґрунтовуючи необхідність застосування виняткового запобіжного заходу у конкретному випадку, не доведено ймовірність переховування вказаного підозрюваного від органів досудового розслідування та незаконного впливу на потерпілого та свідків.

Окрім того, підозрюваний ОСОБА_9 свою провину в інкримінованому йому злочину визнав в повному обсязі та кається у скоєному, є особою похилого віку та забезпечений місцем реєстрації й постійного проживання в м. Одесі, є раніше не судимою особою та пенсіонером, має повноцінну родину та перебуває в шлюбі з потерпілою ОСОБА_11 протягом майже 52-х років, що свідчить про певну міцність соціальних зв`язків.

Приймаючи до уваги вказані обставини, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що для забезпечення належного виконання вказаним підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, достатнім й обґрунтованим, з дотриманням справедливого балансу між існуванням суспільного інтересу та поваги до особистої свободи, уявляється застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.
Прокурор в апеляційній скарзі зазначив, що вважає ухвалу слідчого судді незаконною та постановленою з порушенням вимог КПК України, обґрунтовуючи свої вимоги наступним:
- слідчим суддею при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу не враховано, що він застосований за місцем мешкання як потерпілої так і свідка, і не забезпечить належного виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та можливим ризикам щодо впливу на свідка та потерпілу, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити правопорушення, у якому він підозрюється;
- слідчим суддею не враховане рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» частині того, що суд, обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою повинен надати оцінку не лише дотриманню прав підозрюваного, а й посяганню злочину на суспільні інтереси.
Посилаючись на такі доводи, прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 04.10.2019 р. Окрім того, прокурор просить поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 06.08.2019 р.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив їх задовольнити, натомість захисник ОСОБА_7 заперечували проти її задоволення та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін.
Підозрюваний ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився у з`явився із станом здоров`я, а саме тілесними ушкодженнями отриманими в результаті бійки із своїм сином, при цьому інші учасники апеляційного провадження не заперечували проти розгляду апеляційної скарги за його відсутністю.
Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з положеннями ч. 4 ст. 401 КПК України, обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища.
При цьому у разі неприбуття до суду особи, явка якої визнана обов`язковою, суд апеляційної інстанції може з власної ініціативи прийняти рішення про здійснення приводу такої особи відповідно до ч. 2 ст. 140 КПК та призначити судове засідання на інший день.
Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_9 є особою похилого віку та зі слів захисника ОСОБА_7 на даний час має погане самопочуття, колегія суддів вважає, що можливо проводити розгляд без його участі, з приводу чого ні захисник, ні прокурор не заперечували.
Приписами ч.1 ст. 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при обґрунтуванні наявності ризиків, а також обґрунтованості підозри, на момент застосування такого запобіжного заходу в повній мірі дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону.
При цьому, ст. 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали.
Так, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що підозра ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, на даному етапі досудового розслідування, є обґрунтованою та не заперечується учасниками кримінального провадження.
Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Разом з тим, слідчий суддя обґрунтовано зазначив в ухвалі, що в судовому засіданні слідчий та прокурор на момент подання клопотання не довели обставини, передбачені п.п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний має постійне місце проживання в м. Одесі протягом тривалого часу, є раніше не судимою особою та пенсіонером, має повноцінну родину та перебуває в шлюбі з потерпілою ОСОБА_11 протягом майже 52-х років, що в свою чергу не може свідчити про наявність ризики переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Твердження прокурора про те, що ОСОБА_9 може впливати на потерпілого та свідків є частково обґрунтованим, але слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на підозрюваного покладено обов`язок щодо обмеження у спілкування саме з потерпілою та свідками, в тому числі, яким є син підозрюваного. Окрім того, прокурором до суду апеляційної інстанції не надано жодних підтверджень того, що ОСОБА_9 порушив покладений на нього обов`язок, а також ним порушувався застосований запобіжний захід з моменту його застосування до розгляду апеляційної скарги прокурора.
З огляду на що, колегія суддів вважає, що слідчим суддею в достатній мірі враховані всі обставини справи, а застосований запобіжний захід з покладеними на підозрюваного ОСОБА_9 обов`язками, передбаченими ч. 5 ст. 194 КПК України, в повній забезпечують виконання таких обов`язків.
Слідчим суддею під час ухвалення рішення в повній мірі досліджені всі обставини, зазначені ст. 178 КПК України, в тому числі і фізичний стан підозрюваного на момент застосування запобіжного заходу, з якого видно, що у підозрюваного ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми й осколкового перелому нижньої третини ліктьової кості, перелому лопатки та забитої рани правої голені, які згідно пояснень останнього отримані ним у побуті та враховані зазначені обставини.
Щодо посилання прокурором на неврахування слідчим суддею рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р., колегія суддів звертає увагу прокурора на те, що вказане рішення стосується довготривалого тримання особи під вартою та по суті вирване з контексту п. 35 цього Рішення, в якому йдеться наступне: «Національні судові органи повинні в першу чергу стежити за тим, щоб в кожному конкретному випадку термін попереднього ув`язнення обвинуваченого не перевищував розумних меж. З цією метою вони повинні брати до уваги всі обставини, що мають значення для з`ясування, чи є суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинності виправдовує відступ від принципу поваги особистої свободи, і врахувати це в рішеннях за клопотаннями про звільнення». З огляду на що, вказане рішення ЄСПЛ жодним чином не може бути застосоване в даному конкретному випадку, оскільки стосується довготривалого тримання особи під вартою, а не застосування такого запобіжного заходу на початкових етапах досудового розслідування.
Більш того, слідчим суддею при ухваленні рішення проаналізована національне законодавство в розрізі застосування практики ЄСПЛ, яка має місце та могла бути застосована під час вирішення питання щодо застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в тому числі й справи «Нечипорук і Йонкало проти України», «Ічин та інші проти України», «Боротюк проти України», «Доронін проти України».
Відтак, враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що на момент розгляду клопотання рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга прокурора не знайшла свого підтвердження, оскільки не ґрунтується на беззаперечних доказах.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:
Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 06.08.2019 р., якою відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 03.10.2019 р. включно залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4