У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2019 рокуСправа № 634/270/19 Провадження № 1-кп/634/140/19

Сахновщинський районний суд Харківської області в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сахновщина Харківської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-
в с т а н о в и в :
До Сахновщинського районного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000019 від 16.01.2019 року, у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши надані суду матеріали, вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, виходячи з наступного.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Суд зазначає, що пред`явлене обвинувачення повинно бути конкретним. Пред`явлення неконкретного обвинувачення є порушенням права особи на захист, так як захищатися від неконкретного обвинувачення не можливо.
Конкретне обвинувачення, фактичні обставини по справі та визначена правова кваліфікація злочину є важливішим елементом кримінального переслідування, оскільки не тільки впливає на право обвинуваченого захищатись від обвинувачення, але й на весь визначений КПК України порядок судового розгляду.
Згідно ч.1 ст. 348 КПК України після оголошення обвинувачення головуючий встановлює особу обвинуваченого і повинен роз`яснити йому суть обвинувачення, встановити чи зрозуміле воно йому, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання.
Відповідно до закону суд не зможе перейти до розгляду справи, якщо прокурор при оголошенні обвинувального акту не зазначить конкретне формулювання обвинувачення.
Завданням кримінального провадження є, зокрема, охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб, зокрема, до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у тому числі під час формулювання обвинувачення, знати суть якого є беззастережним і абсолютним правом обвинуваченого. Недотримання цих принципів нівелює засади кримінального провадження, визначені ст. 7 КПК України, а тому є неприпустимим.
Відповідно до вимог ст. 22 КПК України під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Як вбачається з обвинувального акту (текст передано дослівно), 19.12.2018 року близько 22.15 год. ОСОБА_5 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, діючи з метою незаконного збагачення, умисно, таємно, протиправно, з корисливих мотивів, шляхом відкриття незамкнених дверей будинку, проник до будинку ОСОБА_6 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , звідки викрав його особисте майно, а саме:
-б/в дрель ударну електричну «Зеніт», вартість якої відповідно висновку експерта ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса № 2573 від 08.02.2019 року встановити не можливо;
-б/в електронні ваги «Вітек» ВТ-601, вартість яких відповідно висновку експерта ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса № 2573 від 08.02.2019 року становить 73 гривні 72 копійки;
-б/в мобільний телефон марки «Lenovo» модель А 1000, вартість якого відповідно висновку експерта ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса № 2573 від 08.02.2019 року становить 700 гривень.
Після чого ОСОБА_5 зник із місця скоєння злочину, в подальшому скориставшись викраденим на власний розсуд, сховавши у себе вдома.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_6 спричинено матеріальний збиток на загальну суму 773 гривні 72 копійки.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 скоїв злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, тобто крадіжка, поєднана з проникненням у житло.
Більшість норм Особливої частини Кримінального кодексу України встановлює кримінальну відповідальність за окремі види злочину, їх структура характеризується однорідністю складових елементів; у них чітко визначені диспозиція і санкція.
Диспозицією називається частина норми Особливої частини, в якій визначається злочинне діяння. За технікою побудови і способом опису ознак конкретного виду злочину в чинному кримінальному законодавстві України розрізняють диспозиції чотирьох видів: просту, описову, бланкетну, відсилочну. Зустрічаються також змішані диспозиції.
Описовою називається диспозиція, де описуються найбільш істотні ознаки діяння. Так, у ст. 185 "Крадіжка" наводиться визначення крадіжки як таємного викрадення чужого майна, точно визначаючи ознаки злочину.
У ч. 3 ст. 185 КК України сформульовані основні ознаки злочину, а частини статті вказують на кваліфікуючі ознаки, встановлення яких посилює (обтяжує) кримінальну відповідальність за злочин.
Так, ОСОБА_5 інкримінується ч. 3 ст. 185 КК України, яку автор зазначає як «крадіжка, поєднана з проникненням у житло», без розкриття основних ознак злочину. Тобто, автор вказує лише назву статті Кримінального кодексу України, з посиланням на кваліфікуючу ознаку, при цьому не сформульовує основні ознаки злочину, передбачені ст. 185 КК України.
Таким чином, формулювання обвинувачення за ч. 3 ст. 185 КК України як «крадіжка, поєднана з проникненням у житло» є неконкретним.
Такий недолік обвинувального акту виключають можливість здійснення обвинуваченим свого захисту і можливість прийняття судом законного рішення у справі.
У п. 11 постанови пленуму Верховного Суду України № 6 від 30.05.2008 року «Про практику застосування кримінально-процесуального законодавства при попередньому розгляді кримінальних справ у судах першої інстанції», з наступними змінами, зазначено, що істотними порушеннями при складанні обвинувального висновку необхідно вважати такі порушення вимог, які виключають можливість здійснення обвинуваченим свого захисту і можливість прийняття судом законного рішення у справі. Такі порушення мають місце у випадках, коли в обвинувальному висновку містяться положення, які суперечать один одному, звинувачення, викладене в обвинувальному висновку, є неконкретним.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини й основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
Таким чином, обвинувальний акт не відповідає вимогам, встановленимКПК України, а тому у відповідності до п.3 ч.3ст.314 КПК України підлягає поверненню прокурору.
Керуючись ст.ст. 291, 314 КПК України, суд,-

ухвалив:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000019 від 16.01.2019 року, у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, повернути прокурору.
Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 31.05.2019 року о 12.00 год.

Суддя: