ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/818/3022/19 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження № 0003347за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 09 вересня 2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003347 за обвинуваченням ОСОБА_9 , за ч.1 ст.119 КК України з підготовчого судового засідання повернуто прокурору для усунення недоліків та виконання вимог КПК України. Обвинуваченому ОСОБА_9 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 07.11.2019р.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 09 вересня 2019 року скасувати та направити кримінальне провадження на новий розгляд до суду першої інстанції. В обґрунтування посилається на те, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_9 повністю відповідає вимогам ст.291 КПК України, наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою. Також зазначає про те, що під час досудового розслідування, колишня дружина померлого подала заяву щодо визнання її потерпілою.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 09 вересня 2019 року скасувати в частині застосування відносно обвинуваченого міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити в цій частині нову ухвалу, якою обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Вважає недоведеним існування ризиків, вказаних у клопотанні.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти апеляційній скарги адвоката, думку обвинуваченого та його захисника , які підтримали апеляційну скаргу захисника та заперечували проти апеляційної скарги прокурора, думку потерпілої, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора та заперечувала проти апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного.
Відповідно до вимог ст.314 КПК України, суд першої інстанції має право повернути прокурору обвинувальний акт якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Стаття 291 КПК України визначає вимоги, яким має відповідати обвинувальний акт.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд мотивував своє рішення тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки виклад фактичних обставин та формулювання обвинувачення не містить даних про причини смерті потерпілого, що впливає на причинний зв*язок між діями обвинуваченого та наслідком у вигляді смерті потерпілого, тому у даному випадку обвинувачений позбавлений можливості належним чином підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції, адже його не було належним чином поінформовано про характер і причини обвинувачення. Крім того, зазначив про те, що в обвинувальному акті відсутні відомості про потерпілого, однак зазначені відомості представника потерпілого - ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні не змогла суду назвати ким із учасників процесу вона є, що взагалі унеможливлює її залучення у якості представника потерпілого. Відсутність відомостей про потерпілу, позбавляє суд можливості належним чином повідомити належну особу про час та місце розгляду справи, роз`яснити їй її права (у відповідності до статусу).
Однак, процесуальна оцінка зазначених вище обставин, згідно вимог чинного КПК України, можлива лише при ухваленні остаточного судового рішення, передбаченого ст.373 КПК України, тобто за наслідками лише судового розгляду кримінального провадження з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 318-380 КПК України.
Крім того, формулювання обвинувачення та виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які зазначенні в обвинувальному акті містять посилання прокурора на вчинення ОСОБА_9 злочину передбаченого ч.1 ст. 119 КК України, за обставин, які він вважає встановленими під час досудового розслідування. Цей обвинувальний акт має чітку його структуру, а саме формулювання обвинувачення (арк.6 суд. пров-ня), виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, із зазначенням місця, часу та способу вчинення злочинів, форми вини і мотивів їх вчинення, а також правову кваліфікацію дій, а тому колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про недотримання прокурором в цій частині вимог кримінального процесуального закону є необґрунтованими.
Висновки суду про невідповідність або неконкретність формулювання обвинувачення, а саме щодо неповноти зазначення прокурором в обвинувальному акті, не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки доведення обґрунтованості обвинувачення покладається на прокурора, а суд, відповідно до норм ч.6 ст.22 КПК України, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, що чітко узгоджується з нормами ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Крім того, прокурор, відповідно до ст.ст.338, 340 КПК України, не позбавлений процесуальної можливості, якщо під час судового розгляду будуть вставлені нові фактичні обставини, змінити обвинувачення або відмовитися від його підтримання, що також свідчить про передчасність судового рішення, що постановлено судом першої інстанції.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а висновки суду щодо суті пред`явленого обвинувачення є передчасними, оскільки вони висловлені судом без дотримання процедури судового розгляду.
Крім того вказівка суду на відсутні відомості про потерпілого, є безпідставною оскільки під час досудового розслідування, колишня дружина померлого ОСОБА_7 подала відповідну заяву та її визнано у даному кримінальному провадженні потерпілою.

Як зазначила в судовому засіданні апеляційного суду прокурор, вказівка щодо представника потерпілого замість потерпілого є технічною опискою.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку щодо обґрунтованості та слушності апеляційних доводів і вимог прокурора щодо необхідності скасування оскаржуваної ухвали в частині повернення обвинувального акту і призначення нового судового розгляду.
Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних принципів, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів, дійшла висновку про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваної ухвали та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч. 1 ст. 412 та п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України.
Вирішуючи питання про подальший рух провадження після скасування ухвали, колегія суддів виходить з наступного. Порушення судом першої інстанції вимог ст.370 КПК України та загальних засад судочинства не відноситься до передбаченого в ч.1ст.415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України,у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження уданому випадку є передбачені п.п.1, 2, 15, 21 ч.1 ст.7КПК України верховенство права, законність, розумність строків, а також забезпечення змагальності сторін та одночасно обґрунтованості і вмотивованості судового рішення, що передбачено як обов`язкові вимоги у ст. 370 КПК України. Разом з цим належить врахувати те, що необхідність дотримання при судовому розгляді вказаних загальних засад судочинства підтверджується практикою Європейського суду та змістом норм Європейської конвенції з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства.
З огляду на викладене, з метою дотримання вказаних засад кримінального провадження, що гарантуються чинним КПК України, оскаржувану ухвалу в частині повернення обвинувального акту прокурору належить скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції в частині продовження строків тримання під вартою є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.
Колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, який хоча і відноситься до злочинів середньої тяжкості, проте має наслідком смерть людити та вчинено в період дії умовно-дострокового звільнення ОСОБА_9 .
З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
За таких обставин колегія суддів не може погодитись з апеляційними доводами захисника щодо відсутності або втрати актуальності ризиків, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав. Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається з вищенаведених відомостей, а тому колегія суддів не може погодитись з обґрунтованістю апеляційних доводів захисника щодо дієвості інших запобіжних заходів ніж тримання під вартою. Твердження захисника та обвинуваченого щодо недоведеності існування ризиків, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки існування ризиків в тому числі і втечі від правоохоронних органів та суду об`єктивно вбачається з відомостей, що є наявними у кримінальному провадженні.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.
Оскільки обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України продовжують існувати, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 09 вересня 2019 року про повернення прокурору обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_9 скасувати в частині повернення обвинувального акту та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В решті ухвалу залишити без змін.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 задовольнити частково.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою продовжити до 18 листопада 2019 року включно.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: