Справа № 372/910/19
Провадження 1-кс-1153/19
ухвала
Іменем України

26 червня 2019 року Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
слідчого ОСОБА_3

розглянувши у залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області клопотання слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_3 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000947 від 18.09.2018 року, за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 239-2 КК України, яке погоджено прокурором Обухівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 18.09.2018 до Обухівського ВП ГУНП в Київській області надійшло колективне звернення мешканців садового товариства «Арсеналець-6» про те, що невстановлена на даний час особа підробила документи на земельну ділянку та садовий будинок, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що належали покійній ОСОБА_5 та, в подальшому, використовуючи підроблені документи, незаконно заволоділа ними.

Так, 13.01.2012 ОСОБА_5 склала заповіт на користь ОСОБА_6 , в якому зазначила, що вона заповідає останній все своє майно, яке буде належати їй на день смерті.

Крім того, ОСОБА_5 надала ОСОБА_6 довіреність, якою уповноважила останню на користування та розпорядження всім її майном, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося, укладати всі дозволені законом правочини по користуванню та розпорядженню майном, зокрема приватизовувати, купувати, продавати (крім укладення договору дарування), приймати в дар, обмінювати, здавати в оренду, заставляти і приймати (передавати) в заставу, іпотеку, тощо, будівлі та нерухоме майно, а також земельні ділянки.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.01.2012 ОСОБА_5 мала у власності садовий будинок загальною площею 33,6 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з державним актом про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 596507 від 25.07.2007 ОСОБА_5 мала у власності земельну ділянку площею 0,0780 га з кадастровим номером :03:026:0035.

Однак, 09.09.2013 ОСОБА_5 за невстановлених обставин укладає договір дарування садового будинку та земельної ділянки, що за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :03:026:0035) на користь малолітньої ОСОБА_7 , в інтересах якої діяв її батько ОСОБА_8 , використовуючи при цьому дублікати свідоцтва про право власності на земельну ділянку та державного акту на право власності на земельну ділянку, хоча оригінали фактично не є втраченими та знаходяться у ОСОБА_6 .

З показань потерпілої ОСОБА_6 встановлено, що остання підтримувала тісні дружні стосунки з покійною ОСОБА_5 . З 2009 року стан здоров`я ОСОБА_5 значно погіршився і вона не могла доглядати за своїм садовим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки постійно проживала в м. Київ. У зв`язку з цим ОСОБА_5 склала заповіт на користь ОСОБА_6 , в якому зазначила, що вона заповідає останній все своє майно, яке буде належати їй на день смерті. Крім того, 14.06.2011 ОСОБА_5 надала ОСОБА_6 довіреність, якою надала останній право користуватися та розпоряджатися всім її майном, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося, укладати всі дозволені законом правочини по користуванню та розпорядженню майном, зокрема приватизовувати, купувати, продавати (крім укладення договору дарування), приймати в дар, обмінювати, здавати в оренду, заставляти і приймати (передавати) в заставу, іпотеку, тощо, будівлі та нерухоме майно, а також земельні ділянки. Так, в травні 2011 року до ОСОБА_6 звернувся ОСОБА_8 з пропозицією орендувати садовий будинок ОСОБА_5 . ОСОБА_6 погодилась на вказану пропозицію та надала садовий будинок ОСОБА_5 в оренду ОСОБА_8 . В подальшому ОСОБА_5 вирішила подарувати свій садовий будинок, що за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_6 , однак ОСОБА_8 почав перешкоджати цьому. Останній обмежив ОСОБА_5 у спілкуванні з ОСОБА_6 , замінив усі замки в квартирі де проживала ОСОБА_5 та відключив їй телефон, щоб з нею ніхто не міг спілкуватись. Крім цього, ОСОБА_8 самовільно облаштував садовий будинок ОСОБА_5 для постійного проживання і припинив сплачувати орендну плату. З травня 2012 року ОСОБА_5 проживала спільно з ОСОБА_8 в садовому будинку, однак останній нікого до неї не підпускав і забороняв з нею спілкуватись. В 2013 році ОСОБА_5 померла, однак при спробі оформити спадщину за заповітом ОСОБА_6 довідалась про те, що все майно покійної ОСОБА_5 вже належить ОСОБА_8 , оскільки останній міг підробити підписи від імені ОСОБА_5 , та використавши підроблені документи заволодів її майном.

В рамках кримінального провадження потерпілою ОСОБА_6 слідчому подано клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на земельну ділянку та садовий будинок, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :03:026:0035.

Враховуючи те, що в діях невстановленої на цей час особи вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, внаслідок чого із приватної власності ОСОБА_5 вибула земельна ділянка з кадастровим номером :03:026:0035, площею 0,0780 га, а також садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що спричинило шкоду її законному володільцю та в подальшому законному спадкоємцю у зв`язку з цим необхідно накласти арешт на вищевказане майно.

Садовий будинок за адресою:

АДРЕСА_1 та земельна ділянка з кадастровим номером :03:026:0035, площею 0,0780 га являються речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000947від 18.09.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, оскільки є об`єктами кримінально протиправного посягання.

Згідно чинного Кримінального процесуального законодавства України тягар доказування перед слідчим суддею, судом наявності підстав застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого та прокурора як на суб`єктів, які здійснюють кримінальне провадження, а тому вони мають обґрунтувати необхідність застосування заходів його забезпечення.
Враховуючи те, що в діях невстановленої особи вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 КК України, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказані об`єкти згідно з положеннями п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив накласти арешт.

Власник майна в судове засідання не з`явився.

Вислухавши слідчого, дослідивши матеріали справи, вважаю клопотання таким, що не підлягає задоволенню зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що слідчим СУ ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000947, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 вересня 2018 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Так, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Разом з тим, у наданих слідчому судді доказах відсутні будь-які відомості про те, що майно арешт на яке просить накласти слідчий визнані речовим доказом у цьому кримінальному провадженні. Будь-яких доказів на підтвердження відомостей про те, що відповідне майно мають ознаки, передбачені ст.ст.98, 170 КПК України слідчому судді не подано.
Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідності такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст. 170 КПК України.

Тобто, обов`язок доведення необхідності арешту майна та наявності відповідних ризиків, законодавцем покладено на особу, що звернулася з клопотання про арешт майна.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 170889780 від 19.06.2019, власником Садовий будинок за адресою:

АДРЕСА_1 та земельна ділянка з кадастровим номером :03:026:0035, площею 0,0780 га є ОСОБА_7 , а кримінальне провадження проводиться по факту підробки документів не встановленою особою,тобто яка не є власником вищезазначеного майна, а відтак, на нього не може бути накладено арешт з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

У клопотанні слідчим не доведено необхідність задоволення клопотання про накладення арешту на садовий будинок за адресою:

АДРЕСА_1 та земельна ділянка з кадастровим номером :03:026:0035, площею 0,0780 га, а в матеріалах справи відсутні достатні та переконливі докази, що майно може бути певним чином приховано, знищено, зіпсовано, втрачено, передано, перереєстровано чи відчужено.

При вирішенні питання про арешт майна, відповідно до ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
У відповідності до положень ст.173 КПК України,слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

На підставі викладеного слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого є необґрунтованим та безпідставним, оскільки ним не доведено необхідність його задоволення, в матеріалах клопотання відсутні достатні та переконливі докази, що майно може бути певним чином приховано, знищено, зіпсовано, передано чи відчужено. Наведені слідчим обставини свідчать про відсутність підстав для накладення арешту саме з метою забезпечення збереження речового доказу, а іншої мети ініціатором клопотання не зазначено та не доведено доданими до клопотання матеріалами наявність ризиків, передбачених частиною першою статті 170 КПК України. З огляду на це слідчий суддя вважає, що підстави накладення арешту відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 170, 171-173, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
В задоволені клопотання слідчого СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000947 від 18.09.2018 року - відмовити.
Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1