В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.07.2019 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області:

у складі: головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Біла Церква Київської області, кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лаврівка Долинського району Кіровоградської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області: ОСОБА_4 ,

потерпілий: ОСОБА_5 ,

представник потерпілого: ОСОБА_6 ,

захисник-адвокат: ОСОБА_7 ,

обвинувачений: ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Судом визнано доведеним, що 25.05.2018 приблизно о 23 години 50 хвилин водій ОСОБА_3 , керуючи технічно-справним автомобілем «NISSAN SILVIA» державний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Леваневського в м. Біла Церква Київської області, а саме від вул. Шевченка м. Біла Церква Київської області у напрямку до буд. 20 по вул. Леваневського в м. Біла Церква Київської області, в районі розташування нерегульованого перехрестя доріг, неподалік будинку № 30 по вул. Леваневського в місті Біла Церква Київської області, в порушення вимог розділу 33 «Дорожні знаки», 4«Наказові знаки» п. 4.1 «Рух прямо»; в порушення вимог п.2.3(б) Правил дорожнього руху України, де вказано: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п.10.1 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; п.11.2 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «На дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини»; п.11.4 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «На дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги»; п.16.13 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч», проявив неуважність, на дорозі з двостороннім рухом, яка має дві смуги для руху в одному напрямку, не рухався якнайближче до правого краю проїзної частини, у забороненому наявним дорожнім знаком 4.1 «Рух прямо» місці, виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, перед поворотом ліворуч не дав дорогу мопеду «HONDA DIO 35ZX» без номерного знаку, під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо та мав перевагу в русі.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 отримав наступні тілесні ушкодження: перелом передньої та задньої стінок правої верхньощелепної пазухи; перелом кута нижньої щелепи справа; травматична ампутація 5 пальця правої кисті; рани правого плеча, ділянки правої ключиці та правого надпліччя, садна тулуба, кінцівок, голови, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного зрощення переломів необхідно тривалий строкбільш ніж 3 тижні.
Грубе порушення водієм ОСОБА_3 порушень вимог п. 2.3(б), п. 10.1, п. 11.2, п. 11.4, п. 16.13 Правил дорожнього руху України та порушення вимог розділу 33 «Дорожні знаки», 4 «Наказові знаки» п. 4.1 «Рух прямо» знаходяться в прямому причинному зв`язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
У рамках цього кримінального провадження судом було досліджено надані з боку сторони обвинувачення та захисту, наступні фактичні дані, на підставі яких кожна із сторін просить суд встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню у ньому, з числа регламентованих ст. 84 КПК України, як-то показання, речові докази, документи, висновки експерта.

На підставі яких суд у ході судового розгляду через призму їх аналізу, у порядку ст. 94 КПК України, установив таке.

У ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 , будучи допитаним в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, не визнав та пояснив, що 25.05.2018 приблизно о 23.50 год. він разом зі своєю дружиною ОСОБА_8 на транспортному засобі «NISSAN SILVIA» державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився сам ОСОБА_3 , рухались по вул. Леваневського в м. Біла Церква Київської області до свого місця проживання. Проїхавши через залізницю міст, в напрямку житлового масиву Леваневського в м. Біла Церква Київської області, ОСОБА_3 перестроївся у лівий ряд для здійснення лівого повороту, так як це найкоротший шлях додому. При цьому ввімкнув лівий показник повороту на своєму транспортному засобі та почав здійснювати маневр, знижуючи швидкість руху свого транспортного засобу до 5км/год., але не здійснюючи повну зупинку свого транспортного засобу, надавши перевагу тролейбусу, який рухався у зустрічному напрямку прямо, куди виїжджав ОСОБА_3 , продовжив маневр ліворуч, після чого відчув удар з права.
Крім цього, ОСОБА_3 зазначив, що на вказаному відрізі дороги по обидві сторони проводились будівельно-дорожні роботи, дорожні знаки були розташовані хаотично на електроопорах, також дорога не мала дорожньої розмітки, а знак, передбачений п. 4.1 «Рух прямо» перебував з правого боку на електроопорі, а ні зліва над останньою лівою смугою, як і передбачено Правилам дорожнього руху України. Вказана дорога фактично мала три смуги в кожному напрямку.
Враховуючи, що в порушення вимог ПДР, дорожній знак 4.1 «Рух прямо» не був встановлений над лівою смугою, по якій рухався ОСОБА_3 на транспортному засобі, тому останній вважає, що мав законні підстави здійснити лівий поворот, оскільки вказаний знак не розповсюджувався на нього у зв`язку з тим, що був розташований тільки з права на електроопорі, яка за місцем перебування знаходиться після місця дорожньо-транспортної пригоди, а також наголосив, що дія знаку розповсюджувалась після вказаного неврегульованого перехрестя, впродовж проїзної частини до наступного перехрестя.
Одночасно пояснивши, що потерпілий ОСОБА_5 керував мопедом, на якому виїжджав на дорогу Київ-Одеса по вул. Леваневського в м. Біла Церква Київської області, рухаючись по відношенню до транспортного засобу ОСОБА_3 у зустрічному напрямку, не ввімкнувшт світові пристрої мопеду, чим ОСОБА_5 порушив вимоги ПДР. Крім цього обвинувачений наполягав, що це не єдине порушення правил дорожнього руху з боку потерпілого, оскільки останній керував мопедом без посвідчення водія, без реєстраційного документу на транспортний засіб, без поліса обов`язкового страхування, а також перевозив пасажира без мотошолома, що у своїй сукупності призвело до дорожньо-транспортної пригоди, в якій винен саме ОСОБА_5 , оскільки останній не обізнаний в правилах дорожнього руху.
Отже, ОСОБА_3 наполягав, що всі порушення правил дорожнього руху з боку ОСОБА_5 призвели до того, що останній не дав ОСОБА_3 , як водію зустрічного транспортного засобу, можливості бачити його та реагувати на обстановку, що скалась на той час на дорозі.
Цивільний позов також ОСОБА_3 не визнав оскільки вважає, що отримані тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_5 є результатом його порушень правил дорожнього руху, а лікування відповідно до Конституції України в нашій країні безкоштовне.
Суд указані пояснення обвинуваченого сприймає, як такі що заслуговують на увагу, однак не беззаперечні за своєю суттю в цілому, у розрізі такого.
Будучи допитаним у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень статей 353 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що 25.05.2018 приблизно у період часу з 23.00 год. по 00.01 год. він рухався на мопеді Honda Dio без державного номерного знака, з боку житлового масиву Леваневського в м. Біла Церква Київської області по вул. Леваневського до вул. Шевченка, неподалік перехрестя біля супермаркету «Novus» та вул. Леваневського, 30 в м. Біла Церква Київської області, зі швидкістю 20-30км/год по крайній, другій смуги головної дороги. Посвідчення водія не має, але обізнаний в правилах дорожнього руху, був тверезим, з собою мав пасажира ОСОБА_9 . Транспортний засіб «NISSAN SILVIA» державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 рухався у зустрічному напрямку. Побачив зазначений транспортний засіб вже при зіткненні, коли водій ОСОБА_3 несподівано став виїжджати на його дорогу, в наслідок чого ОСОБА_5 на мопеді в`їхав у правий бік транспортного засобу «NISSAN SILVIA», удар прийшовся в праве переднє колесо та передні пасажирські двері зазначеного транспортного засобу, тобто ОСОБА_5 не встиг зреагувати. Фара на мопеді дійсно не була ввімкнена, однак дорога мала штучне електричне міське освітлення. Після дорожньо-транспортної пригоди втратив свідомість, прийшов до тями лише в лікарні.
Цивільний позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити пояснюючи, що після зазначеної дорожньо-транспортної пригоди втратив 5-тий палець на правій руки, що призвело до зміни звичайного образу життя, зміну звичок, таким чином вважає, що вказаною подією йому було завдано моральних страждань, які він оцінює в 100 000,00 гривень.
Допитана в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_8 показала, що обвинувачений є її чоловіком, з яким вони 25.05.2018 приблизно о 23.45 год. повертались з гаража, який розташований в гаражному кооперативу «Ентузіаст» додому, переїхавши міст по вул. Леваневського в м. Біла Церква Київської області зі швидкістю 40км./год., переїхавши нерегульоване перехрестя, де були відсутні будь-які знаки, вирішили здійснити поворот наліво при цьому переконались, що з права нікого не було, чоловік почав рух транспортного засобу «NISSAN SILVIA» державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого перебував саме він, а свідок перебувала на передньому правому пасажирському сидінні. Транспортний засіб «NISSAN SILVIA» державний номерний знак НОМЕР_1 технічно був справним світлові прилади та фари зазначеного транспортного засобу були ввімкнені. Після того, як водій ОСОБА_3 та свідок ОСОБА_8 переконались, що на зустрічній дорозі відсутні інші транспорті засоби ОСОБА_3 почав рух транспортного засобу, але в той же час відчули удар з правого боку передньої пасажирської двері та побачили мопед, який врізався в транспортний засіб, в якому перебувала свідок. На зазначеному мопеді не були ввімкнені світлові прилади та фара, а також вже пізніше з`ясувалось, що водій був без посвідчення водія. Мопед рухався зі швидкістю 60км./год. Змінював свій рух ОСОБА_3 на транспортному засобі «NISSAN SILVIA» державний номерний знак НОМЕР_1 , а мопед рухався по своїй смузі. Перед самім ударом свідок побачила зміну світла з правого боку від себе, тобто тінь, коли ОСОБА_3 почав повертати транспортний засіб «NISSAN SILVIA» державний номерний знак НОМЕР_1 , зразу відчула удар з права. На зазначеній ділянці дороги світло було лише від вивіски супермаркету «Novus», та дорога мала по три смуги в кожному напрямку, але дорожня розмітка була відсутня у зв`язку з проведенням реконструкції зазначеної дорожньої ділянки.
Допитана в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджена про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_9 пояснила, що 25.05.2018 приблизно о 23.30 год. вона сіла на пасажирське місце мопеду без номерних знаків, під керуванням ОСОБА_5 , з яким попрямували по вул. Леваневського до супермаркету «Novus» в м. Біла Церква Київської області, де сталась дорожньо-транспортна пригода. Мопед під керуванням ОСОБА_5 рухався приблизно зі швидкістю 20-30 км./год., по асфальтному дорожньому покриттю, який був сухий, освітлення дороги було, як стався удар ОСОБА_9 не бачила, оскільки опустила до низу голову, однак відчула удар від якого перелетіла транспортний засіб «NISSAN SILVIA», після чого самостійно піднялась, але була в подальшому госпіталізована. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди у ОСОБА_9 були незначні подряпини кінцівок, водій мопеда ОСОБА_5 також вилетів з мопеду та лежав неподалік нього, але у непритомленому стані, якому пішоходи викликали швидку. Також свідок ОСОБА_9 зазначила, що їй невідомо ввімкнув чи ні ОСОБА_5 фару та світлові прилади на мопеді, оскільки ОСОБА_9 була пасажиром даного мопеду та не бачила, що відбувається попереду.

Загалом, обставин регламентованих ст. 87 КПК України в ході судового розгляду встановлено не було.

Досліджуючи та аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілого та вищевказаних свідків, суд вважає за необхідне надати оцінку їх показанням після аналізу доказів у провадженні в сукупності.
З досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо у ракурсі із отриманими висновками, тобто докладними описами проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, які суд дослідив у порядку параграфу 3 Глави 28 Розділу ІV КПК України, та показаннями свідків, які суд сприймав безпосередньо, в їх системному зв`язку, судовим розглядом встановлено наступне.
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про злочин, передбачений за ч. 1 ст. 286 КК України, відносно ОСОБА_3 внесені 26.05.2018 о 17.00 год за № 0002503.
З протоколу огляду місяця дорожньо-транспортної пригоди з фото таблицею здійсненого з 01.45 год. по 02.50 год.26.05.2018, який був проведений слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_10 в присутності понятих та учасника події - обвинуваченого, підтверджується безпосередньо факт настання самої події кримінального правопорушення, а саме дорожньої-транспортної пригоди, його час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, характеристика природних умов, наслідків, що настали в результаті зіткнення транспортних засобів.

Зокрема, у даному протоколі вказано місце ДТП ділянка автодороги Київ Одеса біля будинку № 30 по вул. Леваневського в м. Біла Церква Київської області, а саме нерегульоване перехрестя; елементи вулиці, розміри дороги, асфальтне покриття дороги, відсутність дорожньої розмітки та дорожні знаки, які закріплені на електроопорах, що свідчить про сліди незавершеної реконструкції зазначеної ділянки дороги.

До вказаного протоколу додана фото таблиця, згідно з якою на дослідницькій ділянці дороги відображена електроопора, на якій закріплені дорожні знаки п. 4.1 «Рух прямо», п. 3.34 «Зупинку заборонено», а також п. 5.58.1 «Назва об`єкта» тобто «вул. Леваневського та ПриватБанк», а також транспортний засіб «NISSAN SILVIA» державний номерний знак НОМЕР_1 , срібного кольору, з ввімкнутими фарами та іншими світловими приладами, зі слідами місця початкового удару, який прийшовся в праву передню частину транспортного засобу «NISSAN SILVIA», а саме в праве передне крило та передні пасажирські двері, а також транспортний засіб, на протязі всієї правої сторони до заднього крила має сліди ушкоджень у вигляді подряпин, а також розбито праве дзеркало заднього виду, та скло правих дверей.
Зі схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, складеної слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_10 слідує, що вона містить зображення місця пригоди у вигляді схеми, яка оформлена на місці пригоди і підписана понятими та водієм ОСОБА_3 та на якій графічно відображені й зафіксовані всі об`єкти та обставини, що стосуються події, та можуть мати значення для об`єктивного визначення її причин, а саме: ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода по вул. Леваневського (головна дорога) на нерегульованому перехресті від вул. Шевченка по автодорозі Київ-Одеса в м. Біла Церква Київської області, з асфальтним покриттям, для двох напрямків, праворуч за тротуаром розташований будинок № 30 по вул. Леваневського в м. Біла Церква Київської області, а ліворуч супермаркет «Novus»; сталі орієнтири у вигляді електроопори 566, на якій зафіксовані дорожні знаки та електроопора без номеру, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів та слідів; транспортний засіб марки «NISSAN SILVIA» державний номерний знак НОМЕР_1 , причетний до ДТП, координати його розміщення відносно елементів проїзної частини та дорожнього знаку п. 4.1 «Рух прямо», а саме вказаний транспортний засіб та місце ДТП, розташований на відставні 6,2 метр. після знаку 4.1 «Рух прямо». Також на схемі відображені сліди та предмети, що стосуються пригоди, відносно елементів проїзної частини, транспортного засобу; координати місця зіткнення відносно сталих орієнтирів; тобто у даному випадку підтверджується місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

Зауваження, які висловив обвинувачений під час судового розгляду щодо зазначеної схеми, які полягали в тому, що останній підписав незакінчену схему не заслуговує на увагу, оскільки твердження ОСОБА_3 є хибними не чим не підтвердженими, направленні на уникнення кримінальної відповідальності та спростовуються наявністю в схемі підписів водія ОСОБА_3 та двох понятих. Крім цього, обвинуваченим ОСОБА_3 на підтвердження зробленого зауваження не надано іншої копії схеми дорожньо-транспортної пригоди, на яку останній посилався.
Таким чином, порушень вимог статей 104-106, 223, 237, 238 КПК України судом у ході судового розгляду не встановлено та сторонами не доведено.

З протоколу огляду транспортного засобу «NISSAN SILVIA» державний номерний знак НОМЕР_1 від 26.05.2018 встановлено, що слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_10 у період часу з 02.55 год. по 03.15 год. в присутності понятих та учасника події ОСОБА_3 проведений зовнішній огляд вказаного транспортного засобу з фіксуванням пошкоджень, які мав зазначений транспортний засіб у вигляді деформації переднього правого крила та передніх пасажирських дверей, а також пошкоджень на задній правій пасажирській двері та заднього крила у вигляді подряпин, а також у вигляді розбиття правого дзеркала заднього виду та відсутності скла правих дверей, які були розбиті в наслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 07.11.2018 проведеного за участю потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_3 вбачається, що останні відтворили обстановку, яка мала місце 25.05.2018 о 23.50 год. на ділянці автодороги Київ-Одеса біля будинку № 30 по вул. Леваневського в м. Біла Церква Київської області та надали пояснення, які тотожні з поясненнями наданими ними в суді та вищенаведені у вироку. При цьому мопед, яким керував потерпілий ОСОБА_5 рухався без ввімкнених фар, а транспортний засіб обвинуваченого ОСОБА_3 на нерегульованому перехресті, змінював напрямок руху під забороненим знаком 4.1 «Рух прямо», не надавши перевагу мопеду, який рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо, тобто не виконав правило так званої «правої руки».
Згідно зі ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.
Аналізуючи норму ст. 240 КПК України становить, що важливою умовою проведення слідчого експерименту є його проведення в умовах, максимально наближених до тих у яких у минулому відбулася досліджувана дія чи подія. Тому, перш ніж проводити дослідницькі дії, необхідно відтворити (реконструювати) обстановку, у якій вони проводитимуться. Ступень реконструкції залежить від характеру експерименту, обстановки, у якій він здійснюватиметься, від можливостей реконструювання. Недотримання цієї умови розцінюється, як порушення вимог кримінального процесуального закону, що спричиняє втрату доказового значення одержаних даних.
Отже, суд вважає зауваження обвинуваченого ОСОБА_3 щодо протоколу слідчого експерименту від 07.11.2018, а саме стосовно того, що слідчий експеримент проведений в іншу пору року, не заслуговує на увагу, оскільки погодні умови, викладені у протоколі, які мали місце в осінню пору року, співпали з весняними погодними умовами, в день дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 25.05.2018, які знайшли своє відображення в протоколі огляду місця події від 26.05.2018.
Зауваження обвинуваченого ОСОБА_3 щодо ясної погоди та зоряного неба під час проведення слідчого експерименту від 07.11.2018 не є наближеною обстановкою до умов у яких у минулому відбулась дорожньо-транспортна пригода та не заслуговують на увагу, оскільки дорожньо-транспортна пригода мала місце 25.05.2018 в нічний час о 23.50 год., тому наявність хмар або зоряного неба, не можуть суттєво вплинути на реконструкцію подій, з врахуванням того, що ОСОБА_3 перебував всередині свого транспортного засобу, який відноситься до типу чотирьох дверних купе та при проведенні експерименту відбувались заміри часу руху транспортних засобів, які є учасниками дорожньо-транспортної пригоди, з розташуванням останніх відповідно до даних зазначених у протоколі огляду події від 26.05.2018, тобто з певною відстанню один до одного та сталих орієнтирів.
Також суд не приймає до уваги зауваження обвинуваченого ОСОБА_3 стосовно того, що під час проведення слідчого експерименту від 07.11.2018 ремонтні дорожні роботи по вул. Леваневського в м. Біла Церква Київської області в районі супермаркету «Novus» були завершені, а листя на деревах були відсутні, в той час, як зі слів обвинуваченого під час дорожньо-транспортної пригоди 25.05.2018 зазначена ділянка дороги ремонтувалась та мала ями та рови, а листя на деревах затіняло світло з квартир житлового будинку АДРЕСА_2 , оскільки згідно з фототаблицею, яка є додатком до протоколу огляду місяця дорожньо-транспортної пригоди від 26.05.2018, на зазначеній ділянці дорозі в районі дорожньо-транспортної пригоди відсутні ями та рови, а також відсутні на вказаних фотознімках будь-які дерева біля ділянки дорожньо-транспортної пригоди. Крім цього, з наданих обвинуваченим ОСОБА_3 додатків до відзиву цивільного позову, у вигляді фотознімків місцевості, яка мала місце в районі дорожньо-транспортної пригоди напроти буд. 30 по вул. Леваневського в м. Біла Церква Київської області також зафіксовано відсутність ям та дерев біля зазначеної ділянки.

Зауваження обвинуваченого ОСОБА_3 , стосовно перебування ніг водія мопеда на проїзній частині дороги не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до вимог ст. 240 КПК України при відтворенні обстановки необхідно враховувати ступень можливості реконструкції подій, які максимально наближені до події, а ні взагалі повинні повністю відтворити обстановку та умови, які були 25.05.2018 при дорожньо-транспортної пригоди, отже під час проведеного експерименту водій мопеду рухався саме з той швидкістю, яку мав при дорожньо-транспортній пригоді, а поза водія мопеду, з якою відтворювалась подія для вимірювання часу руху транспортних засобів не має принципового значення для вказаної мети експерименту.
Отже, на підставі викладених доводів обвинуваченого у суду відсутні підстави вважати, що слідчий експеримент від 07.11.2018 проведений без дотримання вимог, передбачених ст. 240 КПК України, у зв`язку з не обґрунтованістю викладених зауважень обвинуваченим, що також не надає можливість визнати зазначений доказ недопустимим, оскільки отриманий з порушенням норм процесуального закону.
Тому суд вважає, що протокол слідчого експерименту від 07.11.2018 складений відповідно до вимог статей 104-106, 240 КПК України та порушень зазначених вимог не містить.
З дослідженого в судовому засіданні відеозапису, який зафіксований на CD-R-диску встановлено, що транспортний засіб ОСОБА_3 облаштований відеореєстратором, яким зафіксовані обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 25.05.2018 о 23.50год. на нерегульованому перехресті по вул. Леваневського напроти будинку 30 в м. Біла Церква Київської області, де зафіксований рух транспортного засобу «NISSAN SILVIA» державний номерний знак НОМЕР_1 по зазначеній вулиці, який доїхавши до вказаного нерегульованого перехрестя, на якому, на тротуарі праворуч встановлена електроопора, на якій закріплені знаки п. 4.1 «Рух прямо», п. 3.34 «Зупинку заборонено», а також п. 5.58.1 «Назва об`єкта» тобто «вул. Леваневського та ПриватБанк». Однак всупереч вимогам дорожнього знаку 4.1 «Рух прямо» ОСОБА_3 здійснив поворот ліворуч, а при зміні руху та виїзді на зустрічну смугу, не зупинив транспортний засіб та не переконався у безпеки своїх дій, а продовжив рух свого транспортного засобу внаслідок чого, не побачив потерпілого ОСОБА_5 на мопеді Honda Dio без державного номерного знаку, який рухався без ввімкненої фари та інших світлових приборів, однак при перегляді зазначеного відеозапису можливо побачити тінь, яка рухалась від супермаркету «Novus», з якого падало світло від вивіски назви супермаркету, у зв`язку з чим встановлені обставини після перегляду зазначеного речового доказу по справі також надають підстави суду вважати, що обвинуваченим крім порушення вимог дорожнього знаку 4.1 «Рух прямо», який встановлений безпосередньо на неврегульованому перехресті та відповідно до Правил дорожнього руху України поширюється на ділянку дороги починаючи з зазначеного перехрестя до наступного найближчого перехрестя. Також з вказаного відеозапису в діях обвинуваченого вбачаються порушення вимоги п.10.1, 11.2, 11.4 та 16.13 Правил дорожнього руху України, що знаходиться в прямому причинному зв`язку з зіткненням вищезазначених транспортних засобів.
Згідно з висновком газоаналізатору «DRAGER Alcotest» 6810 від 26.05.2018 встановлено, що при проходженні тесту в зазначений день о 04.00 год. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у стані алкогольного сп`яніння не перебував.
Отже судом встановлено, що під час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 25.05.2018 приблизно о 23.50 год. по вул. Леваневського біля буд. № 30 на автодорозі Київ-Одеса, обвинувачений ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння не перебував.
При цьому, з досліджених судом, у порядку Параграфу 3 Глави 28 КПК України, у судовому засіданні, висновків експертів, тобто докладних описів проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, судом встановлено наступне.
Згідно висновку експерта № 335/д від 20.06.2018 при вивченні медичної документації на ім`я ОСОБА_5 , 2000 року народження, знайдені наступні ушкодження: перелом передньої і задньої стінок правої верхньощелепної пазухи; перелом кута нижньої щелепи справа; травматична ампутація 5 пальця правої кисті; рани правого плеча, ділянки правої ключиці та правого надпліччя, садна тулуба, кінцівок, голови.
Описані ушкодження заподіяні тупими предметами можливо в строк та за обставин вказаних в ухвалі.
Дані ушкодження відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості так, як для повного зрощення перелому необхідно тривалий строк більш ніж три тижні.
Згідно висновку експерта № 12-1/2197 від 16.11.2018 водій автомобіля «NISSAN SILVIA» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_3 , при заданих характеристиках дорожньої обстановки та представлених на дослідження вихідних даних, з технічної точки зору, повинен був керуватися вимогами розділу 33 «Дорожні знаки», 4 «Наказові знаки» п. 4.1 «Рух прямо» Правил дорожнього руху України, зміст яких викладений в дослідницькій частині висновку.
В даній дорожньо-транспортній ситуації, при заданих характеристиках дорожньої обстановки та представлених на дослідження вихідних даних, з технічної точки зору, водій автомобіля «NISSAN SILVIA» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_3 , мав технічну можливість попередити дорожньо-транспортну пригоду зіткнення із зустрічним мопедом «HONDA DIO 35ZX» без номерного знаку, шляхом виконання ним вимог розділу 33 «Дорожні знаки», 4 «Наказові знаки» п. 4.1 «Рух прямо» Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було об`єктивних причин технічного характеру відомих експертові.
При цьому, суд враховує, що згідно даних цього висновку, будь-яких причин технічного характеру, які б завадили обвинуваченому діяти відповідно до вимог ПДР України не відомі експертам, тобто відсутні.
Зазначені висновки відповідають вимогам статей 101-102 КПК України.
Згідно ч. 5 ст. 356 КПК України, в ході судового розгляду кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновків експертів, мала право надати суду відомості, які б стосувалися знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки цих експертів, однак стороною захисту такі відомості суду надані не були та в судовому засіданні судом не встановлені.
Тож, зазначені висновки суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог статей 87, 101-102 КПК України, судом не встановлено та учасниками судового провадження не доведено.
Крім цього, проаналізувавши інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти безпосередньо в частині доказів, які прямо стосуються фактів справи, суд установив, що відповідно з наданою інформацією від Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Муніципальне шляхове-експлуатаційне управління» встановлено, що 25.05.2018 о 23.50 год. на вул. Леваневського на ділянці дороги між будинком № 30 та маркетом «Novus» до буд. АДРЕСА_2 , міське електроосвітлення було ввімкнене згідно графіка та працювало без аварійних відключень.
В зв`язку з проведенням робіт з реконструкції транспортної розв`язки на вул. Леваневського, в районе перехрестя з вул. Некрасова в м. Біла Церква Київської області, які в себе включають розширення дороги та перенесення опор, на яких розташовано мережі зовнішнього освітлення на даний час ділянка вулично-шляхової мережі освітлюється не в повному обсязі.
Робота з реконструкції вище вказаної ділянці станом на 12.09.2018 не завершена.
Зазначені відомості суд бере до уваги, що співпадає з правовою позиціє Верховного Суду колегії Першої судової палати Касаційного суду у постанові від 20.03.2018 в справі № 753/11828/13-к, де зазначено, що у змагальному процесі повинні розглядатися не лише докази, які безпосередньо стосуються фактів справи, а й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти останніх.
Отже, цими джерелами доказів в їх сукупності підтверджується обставини регламентовані ст. 91 КПК України, зокрема порушення обвинуваченим п. 4.1 «Рух прямо», а також пунктів 10.1, 11.2, 11.4, 16.13 Правил дорожнього руху та отримання потерпілим середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Протокол огляду мопеду «HONDA DIO 35ZX» без номерного знаку від 26.05.2018 суд сприймає критично та не бере до уваги, оскільки з зазначеного протоколу встановлено, що слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_10 у період часу з 03.20 год. по 04.00 год. проведений огляд вказаного транспортного засобу, але враховуючи зауваження обвинуваченого ОСОБА_3 , який заперечував проти вказаної слідчої дії, оскільки в зазначений час та день слідчим не проводився огляд мопеду, оскільки в зазначений час слідчий перебував на місці пригоди, а мопед з місця ДТП був забраний невідомими хлопцями, що підтверджується доданою до протоколу фототаблицею, згідно з якою вбачається, що огляд вказаного транспортного засобу відбувався в денний час, а ні в нічний, як зазначено в протоколі.

Крім цього, судом встановлено, що вказаний транспортний засіб не був визнаний речовим доказом по справі.

Отже слід відмити, що під час судового розгляду встановлено, що протокол огляду мопеду від 26.05.2018, не доводить собою обставин регламентованих ст. 91 КПК України, у світлині чого суд сприймає його критично, як такий, що не містить у собі важливих фактичних даних для справи. Тим самим, цей протокол не може сприйматися, як належний через призму норми ст. 85 КПК України, яка указує, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Суд відмічає, що встановлені ушкодження на транспортному засобі «NISSAN SILVIA» державний номерний знак НОМЕР_1 у вигляді подряпин повз всієї правої сторони транспортного засобу, дають підстави вважати, що пояснення обвинуваченого ОСОБА_3 в частині ствердження останнім, що він перед поворотом ліворуч, знизив швидкість руху свого транспортного засобу до 5км/год., але не здійснив повну зупинку свого транспортного засобу, надавши лише перевагу тролейбусу, який рухався у зустрічному напрямку прямо, куди виїжджав ОСОБА_3 , продовжив маневр ліворуч, після чого відчув удар з права, знайшли своє підтвердження та надали суду можливість зробити висновок, про порушення з боку ОСОБА_3 вимог п. 10.1, п. 11.2, п. 11.4 та п. 16.13 Правил дорожнього руху України, а саме перед зміною напрямку руху водій не переконався в безпеки своїх дій, та створив перешкоду для інших учасників руху та виїхав на смугу зустрічного руху, а також перед початком повороту ліворуч не вчинив дії щодо надання дорогу транспортному засобу, не пропустив мопед «HONDA DIO 35ZX» без номерного знаку, під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо та мав перевагу в русі. Також вказані обставини знайшли своє відображення на відеозаписі з відеореєстратора встановленого в транспортному засобі ОСОБА_3 «NISSAN SILVIA» державний номерний знак НОМЕР_1 .
Крім цього, зазначений висновок суду, дозволяє поставити під сумніви показання свідка ОСОБА_8 та не брати їх до уваги оскільки, показання свідка в частині того що водій ОСОБА_3 25.05.2018 приблизно о 23.50год. при повороті ліворуч на нерегульованому перехресті по вул. Леваневського напроти будинку № 30 в м. Біла Церква Київської області зупинив свій транспортний засіб, а лише після того, як переконався у відсутності транспортних засобів, які рухались по зустрічній смуги, на яку він виїжджав, продовжив зазначений рух, спростовуються дослідженим в порядку ст. 358 КПК України протоколом огляду транспортного засобу «NISSAN SILVIA» державний номерний знак НОМЕР_1 від 26.05.2018 з наявними слідами пошкодження у вигляді подряпин продовж всього транспортного засобу з права, а також спростовуються оглянутим відеозаписом з відеореєстратору, який був встановлений в транспортному засобі ОСОБА_3 , де також зафіксовано, як обвинувачений змінюючи напрямок руху, виїжджаючи на зустрічну смугу не зупинив повністю свій транспортний засіб, а лише знизив швидкість руху, що і призвело до того, що ОСОБА_3 не переконався в безпеці своїх дій, в порушення вимог, передбачених п. 16.13 Правил дорожнього руху України, продовжив рух свого транспортного засобу в наслідок чого і відбулась дорожньо-транспортна пригода.
Крім викладених обставин, суд зазначає, що свідок ОСОБА_8 є дружиною обвинуваченого, тому суд критично ставиться до пояснень останній наданих у судовому засіданні, які мають розбіжності з обставинами встановленими за допомогою інших доказів по справі, оскільки зазначений свідок з обвинуваченим перебувають у родинних відносинах, а тому ОСОБА_8 є зацікавленою особою, яка намагається допомогти обвинуваченому уникнути кримінальної відповідальності.
Суд, критично ставиться до пояснень обвинуваченого стосовно того, що в діях потерпілого ОСОБА_5 також вбачаються порушення п. 2.1, п. 2.3, п. 19.1, п. 31.6 Правил дорожнього руху України, оскільки учасники кримінального провадження під час судового розгляду суду не надали відповідні судові рішення про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності, тому зазначені доводи обвинуваченого суд не має право прийняти та надати їм відповідну оцінку.
В свою чергу, згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Так, у судовому засіданні захисником в порядку ч. 1 ст. 363 КПК України заявлено клопотання про доповнення судового розгляду, а саме заявлено клопотання про допит в якості свідка ОСОБА_11 , при цьому до початку судового засідання відкривши всім учасникам кримінального провадження відомості, які останній погодився засвідчити в суді, тобто надав пояснення ОСОБА_11 , який під час досудового розслідування не заявлявся стороною захисту, як свідок, оскільки захиснику не було відомо про присутність вказаного свідка на місце дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 25.05.2018 о 23.50 год. на ділянці автодороги Київ-Одеса біля будинку № 30 по вул. Леваневського в м. Біла Церква Київської області.

Таким чином, враховуючи, що стороною захисту були виконані вимоги ч. 11 ст. 290 КПК України, а саме сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду, а також не зважаючи на той факт, що прокурор заперечував проти задоволення вказаного клопотання надавши суду протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 26.11.2018 та лист від захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_3 про відсутність у останніх доказів якими останні вважали необхідним доповнити досудове слідство при виконанні вимог ст. 290 КПК України, зазначену позицію підтримав потерпілий та його представник в судовому засіданні.

Однак, при з`ясуванні зазначеного питання обвинувачений ОСОБА_3 послався на свою необізнаність в юриспруденції, підкреслив, що дійсно про свідка ОСОБА_11 , захиснику нічого не повідомляв на стадії досудового слідства, а лише згадав під час судового розгляду та розповів, що на місці дорожньо-транспортної пригоди був чоловік, який все бачив та залишив йому свої координати.

Отже, після з`ясування позицій учасників кримінального провадження, з урахуванням положень статей 22, 26 КПК України, суд ухвалою, постановленою у порядку ч. 4 ст. 371 та ч. 2 ст. 372 КПК України задовільнив клопотання сторони захисту та у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України, попередивши про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та дачу завідомо неправдивих показань допитав свідка ОСОБА_11 , який в сою чергу повідомив в судовому засіданні, що в 2018 році більш точно дату не пам`ятає, повертаючись з роботи приблизно о 23.40 год. та рухаючись по вул. Леваневського, проходячи супермаркет «Novus» в м. Біла Церква Київської області, почув гучний звук мопеда чорного кольору марки «HONDA», який рухався по зустрічній смуги вул. Леваневського, та якого побачив від себе на відставні приблизно 25-30метр., на пасажирському сидінні якого знаходилась молода дівчина без мотошолома. Вказаний мопед рухався без ввімкнутої фари та будь-яких світлових приладів, зі швидкістю приблизно 55км./год. Впродовж декількох секунд свідок ОСОБА_11 побачив, як водій вказаного мопеду різко перестроївся на свою смугу та врізався в транспортний засіб «NISSAN SILVIA», під керуванням обвинуваченого, як потім стало відомо, коли свідок підійшов ближчі до зазначеної ділянки дороги, де відбулась дорожньо-транспортна пригода. Також свідок зазначив, що бачив, як водій «NISSAN SILVIA», повернувши на неврегульованому перехресті ліворуч пропустив тролейбус та ще один транспортний засіб білого кольору, марки якого не пам`ятає, а лише потім розпочав рух транспортного засобу в бік виїзду зустрічного напрямку дороги, але в цей час водій мопеду здійснив зіткнення з вказаним транспортним засобом. В наслідок чого пасажир та водій мопеду вилетіли з мопеду та отримали ушкодження, у зв`язку з чим водія мопеда забрали швидка з місця пригоди, а пасажира дівчину самостійно доставили до медичної установи.
Також свідок наполягав, що молоді хлопці беруть мопеди не знаючи правил дорожнього руху, їздять по місту перевищуючи швидкість руху, а потім потрапляють в дорожньо-транспортні пригоди, в наслідок яких роблять винними водіїв інших транспортних засобів, так само було і з ним в його житті.
З показів свідка ОСОБА_11 встановлено, що мопед «HONDA», без номерного знаку, який рухався без ввімкненої фари 25.05.2018 по вул. Леваневського на автодорозі Київ-Одеса в м. Бла Церква Київської області можливо було побачити на відстані до 50 метрів.
Отже, суд критично ставиться до пояснень зазначеного свідка в частині того, що водій ОСОБА_3 зупинився перед поворотом ліворуч, оскільки пропускав тролейбус та ще один легковий транспортний засіб білого кольору, оскільки вказані дані спростовуються дослідженими доказами викладеними вище у вироку, а саме з показів самого обвинуваченого та з відеореєстратора встановлено, що обвинувачений перед зміною напрямку руху та виїзду на зустрічну смугу не зупиняв свій транспортний засіб до повної зупинки та порушив правила «правої руки». Крім цього, заява свідка в судовому засіданні, що у нього була така сама ситуація, надає суду право критично ставитись до показань останнього, оскільки свідок має прихильність до перебільшення того, що побачив, оскільки згідно з поясненнями останнього від нього до місця дорожньо-транспортної пригоди, коли вона відбулась була відстань приблизно 50-60 метрів, що пояснює наявні неточності в показаннях свідка, а також підтвердження того, що водій ОСОБА_3 при виконанні вимог п. 10.1, 11.2, 11.4, 16.13 Правил дорожнього руху за 50-60 метрів міг побачити мопед під керуванням ОСОБА_5 .
Що ж до доводів обвинуваченого в частині встановлення дорожніх знаків з порушеннями вимог Правил дорожнього руху України не надає права обвинуваченому нехтувати нормами ПДР України, оскільки, як зазначив сам обвинувачений та з листа КП Білоцерківської міської ради «Муніципальне шляхово-експлуатаційне управління» вбачається, що на транспортній розв`язці на вул. Леваневського в м. Біла Церква Київської області на час дорожньо-транспортної пригоди, відбувалась реконструкція вказаної ділянці, а тим більше порушувати вказані вимоги, оскільки в даному випадку суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху саме обвинуваченим.

Тож суд, враховуючи вищевикладені докази, які були надані суду у ході розгляду провадження та визнанні належними і допустимими, вважає висловлені стороною захисту доводи щодо порушення потерпілим п. 2.1, п. 2.3, п. 19.1, п. 31.6 ПДР України, враховуючи, зокрема надані показання свідків та висновки експертиз, сумнівними з вищезазначених у судовому рішенні підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При цьому, суд наголошує на тому, що будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, суду надано не було.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за вище встановлених обставин.
Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Аналіз норми статті 286 КК України свідчить, що цей злочин належить до злочинів із так званим матеріальним складом, а тому ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння, є не будь-яке з порушень правил безпеки дорожнього руху, а лише ті з них, які створюють реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків, передбачених у частинах 1, 2 або 3 цієї статті, і отже, перебувають із ними у причинному зв`язку.

Адже, стаття 286 Особливої частини КК не передбачає конкретних порушень правил безпеки дорожнього руху як ознак злочину, що впливають на його кваліфікацію.

Диспозиція цієї норми є бланкетною - для встановлення ознак об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого цієї статтею КК, належить звертатися до аналізу нормативно-правових актів, у яких сформульовано правила безпеки руху й експлуатації транспорту.

Із точки зору теорії кримінального права, порушення ПДР умовно поділяються на дві групи:

1) порушення, які самі по собі не здатні викликати суспільно небезпечні наслідки, зазначені в статті 286 КК (наприклад, керування транспортним засобом у стані сп`яніння, у хворобливому стані, у стані стомлення чи транспортним засобом без належного номерного знаку);

2) ті з них, які самі по собі створюють реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і виступають як головна, вирішальна умова, без якої наслідки не настали б і яка з неминучістю викликає (породжує) їх у конкретній дорожньо-транспортній пригоді (наприклад, порушення правил перестроювання транспортних засобів, розвороту, обгону, заборони виїзду на зустрічну смугу руху, перевищення швидкості руху).

Відтак, з огляду на матеріальний склад злочину, передбаченого статтею 286 КК, ознаками його об`єктивної сторони можуть виступати тільки порушення ПДР, які належать до другої групи, адже лише вони створюють реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків, передбачених у цій нормі, і виступають причиною їх настання у кожному конкретному випадку дорожньо-транспортної пригоди.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, сформованим у порядку ст. 94 КПК України, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за обставин, встановлених судом, у зв`язку чим кваліфікує його дії саме за вказаною статтею зазначеного Кодексу, оскільки він своїми умисними діями скоїв порушення правил безпеки дорожнього руху будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При цьому підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Мотиви призначення відповідного покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами статей 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до статей 66-67 КК України судом не встановлені.

Також суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме злочин за ч. 1 ст. 286 КК України згідно зі ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості; а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, одружений, не має постійного офіційного місця роботи, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; а також позицію потерпілого ОСОБА_5 , який вважав, що обвинуваченого необхідно покарати зі всією суворістю закону; а також враховуючи позицію захисту, який просив виправдати ОСОБА_3 , оскільки в діях останнього відсутній склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, отже суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч.1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі з застосуванням обов`язкової додаткової міри покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, застосувавши ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки зазначене покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, яке можливе без ізоляції обвинуваченого від суспільства та попередження нових злочинів.
Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників процесу та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Запобіжний захід ОСОБА_3 під час досудового слідства не обирався.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати - в межах обвинувачення за ч. 1 ст. 286 КК України стягнути з ОСОБА_3 в порядку статей 122, 124 КПК України.

При вирішенні питання прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_4 в інтересах держави в особі Білоцерківської місцевої ради Комунального закладу Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 2» до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Міське фінансове управління Білоцерківської міської ради про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, суд виходить з наступного.

Згідно довідки закладу охорони здоров`я потерпілий ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному лікуванні в КЗ БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2» з 26.05.2018 по 04.06.2018, вартість лікування останнього склала 5674,89 гривень.

Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позов прокурора про відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого ОСОБА_5 в розмірі 5674,89 грн. ґрунтуються на законі, доведені в судовому засіданні і на теперішній час підлягають задоволенню в повному обсязі.

Так, підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь КЗ БИР «Білоцерківська міська лікарня № 2» в рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину 5674,89 гривень (п`ять тисяч шістсот сімдесят чотири гривні 89 копійок).

При вирішенні цивільного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, яка була завдана кримінальним правопорушенням (злочином), суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у: фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої або членів її сім`ї; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності та ділової репутації особи.
Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Позивач вказує на те, що моральна шкода складає 100 000 грн., які він просить стягнути з цивільного відповідача ОСОБА_3 .
У той же час, як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою.
Як роз`яснено в п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами від 25.05.2001 та від 27.02.2009), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішені спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в який матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
У відповідності з ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
За таких обставин суд, враховуючи думку учасників процесу в частині наявності моральної (немайнової) шкоди у потерпілого, яка була завдана кримінальним правопорушенням (злочином), визначає розмір такої шкоди з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), стану здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає дійсним її розмір на рівні 20 000 грн., оскільки потерпілим втрачений п`ятий палець на правій руки, яка вважається активною, робочою рукою та відновленню не підлягає.
Керуючись статтями 368, 371, ч.2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на два роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбуття основного покарання з випробуванням, якщо в період іспитового строку одного року не скоїть злочин та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речовий доказ, а саме CD-R-диск з відеозаписом дорожньо-транспортної пригоди від 25.05.2018 зафіксованої відеореєстратором ОСОБА_3 , який долучений до матеріалів судового провадження, залишити в матеріалах справи.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення експертиз у сумі 1430,00 (одну тисячу чотириста тридцять) гривень.

Цивільний позов прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_4 в інтересах держави в особі Білоцерківської місцевої ради Комунального закладу Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 2» до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Міське фінансове управління Білоцерківської міської ради про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Білоцерківської місцевої ради Комунального закладу Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 2» витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в розмірі 5674,89 гривень (п`ять тисяч шістсот сімдесят чотири гривні 89 копійок).

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, яка була завдана кримінальним правопорушенням (злочином) задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 20 000,00 (двадцять тисяч) гривень.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1