г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2245/18
Номер провадження 1-кп/213/72/19
В И Р О К
Іменем України

14 січня 2019 року Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі обвинувальний акт, який внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000712 стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянки України, освіта професійно-технічна, не заміжня, має одну неповнолітню дитину, у відношенні якої позбавлена батьківських прав, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:
-30.07.2009 Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік; постановою суду від 04.03.2010 випробувальний термін скасовано з направленням засудженої в місця позбавлення волі строком на 1 рік, звільненої 31.03.2011 по відбуттю строку покарання;

-10.12.2013 Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст.185 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік;

- 15.10.2014 Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст.71 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі, звільненої 14.04.2017 по відбуттю строку покарання,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 26.06.2018 приблизно о 14:00 годині, проходячи по під`їзду сходового майданчику 9-го поверху будинку АДРЕСА_3 , помітила біля стіни дитячий самокат, який належав ОСОБА_6 , та дитячий велосипед, який належав ОСОБА_7 . В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення вищезазначеного майна, реалізуючи який, вона, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу взяла зазначений вище дитячий самокат, який належав ОСОБА_6 , вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2006/18 від 13.07.2018 становить 187,60 гривень, та дитячий велосипед, який належав ОСОБА_7 , вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2006/18 від 13.07.2018 становить 1823,15 гривень, після чого разом із викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення пішла.

Обвинувачена в судовому засіданні свою вину визнала повністю, пояснивши суду, що дійсно 26 червня 2018 рокувона проходила по під`їзду, в якому мешкає, в будинку АДРЕСА_3 , та побачила на сходовому майданчику дитячий самокат та дитячий велосипед, що залишилися без нагляду, які вона, користуючись, що за її діями ніхто не спостерігає, викрала та пішла з під`їзду, бажаючи намір розпорядитись викраденими речами на власний розсуд.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_5 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена та її захисник, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Підводячи підсумок викладеному, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченої у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, тобто у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання суд виходить із ступеня тяжкості вчиненого злочину та особистості обвинуваченої, яка раніше була судимою, характеризується позитивно, вину визнала повністю.
Також суд враховує обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої, до яких відповідно до ст.66 КК України відносить щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.
Також суд враховує, що матеріальні збитки потерпілим відшкодовано шляхом повернення викраденого, цивільний позов потерпілими не заявлено.

Окрім того, суд враховує досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації, складену у об`єднаному кримінальному проваджені відповідно до вимог ст.314-1 КПК України, у відношенні обвинуваченого, відповідно до якої ризик вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення оцінюється, як високий, та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній. При цьому на думку органу пробації виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі можливе у винятковому порядку, лише за умови інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів з боку органів пробації, що необхідні для виправлення та запобігання вчинення повторних кримінальних правопорушень.

Із врахуванням викладеного суд вважає, що для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових злочинів обвинуваченій слід призначити покарання у вигляді обмеження волі, однак із звільненням її від відбування покарання в порядку, передбаченому ст.ст.75,76 КК України, оскільки таке покарання буде відповідати тяжкості скоєного нею злочину і сприятиме її виправленню.

При цьому суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченої ст.69 КК України, а також для призначення покарання обвинуваченій у вигляді арешту або позбавлення волі.

Питання про речові докази підлягає вирішенню відповідно до ст.100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити їй покарання у вигляді обмеження волі строком на два роки.

На підставі ст.75, пунктів 1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку три роки не вчинить нового злочину, буде періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не буде виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:
дитячий самокат, який згідно зі збергіальною розпискою /а.с.16, т.2/ переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 , - залишити за належністю потерпілійОСОБА_6 ;

дитячий велосипед, який згідно зі збергіальною розпискою /а.с. 17, т.2/ переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 , - залишити за належністю потерпілійОСОБА_7 .

На вирок можуть подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Головуючий ОСОБА_1