Ухвала
Іменем України
11 березня 2019 року

м. Київ
справа № 396/720/18

провадження № 51-1154 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Кропивницького апеляційного суду від 16 січня 2019 року щодо нього,

встановив:

Вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 13 червня 2018 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 1 статті 289 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Як зазначено у резолютивній частині цього вироку: «Відповідно до частини 1 статті 71, частини 3 статті 72 КК, за сукупністю вироків, до покарання за дійсним вироком, приєднати частково невідбуту частину покарання за вироком Новомосковського місцевого суду Дніпропетровської області від 16 січня 2017 року за статтею 408 частини 3 КК, та остаточно призначити покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за вироком Новомосковського місцевого суду Дніпропетровської області від 16 січня 2017 року за статтею 408 частин 3 КК у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі статті 75 КК, від відбуття покарання звільнено з іспитовим строком на 2 роки та покарання за вироком Новоукраїнського районного суду від 13 червня 2018 року за частиною 1 статті 289 КК у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, вироки виконувати самостійно».

Також цим вироком вирішено заявлений цивільний позов та питання щодо речових доказів.

Розглядаючи апеляційну скаргу прокурора, суд апеляційної інстанції 16 січня 2019 року ухвалив новий вирок, яким вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 13 червня 2018 року щодо засудженого скасовав в частині призначеного покарання. ОСОБА_4 засуджений за частиною 1 статті 289 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі частини 1 статті 71 КК шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Новомосковського місцевого суду Дніпропетровської області від 16 січня 2017 року ОСОБА_4 за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.
В решті вирок районного судузалишено без зміни.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений не погоджується з вироком апеляційного суду. Посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості.
Перевіривши касаційну скаргу засудженого на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
Так, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК, та застереження щодо участі особи в касаційному розгляді.
Згідно з частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Зокрема, з мотивувальної частини касаційної скарги засудженого не вбачається належних доводів, щодо обґрунтування неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, з посиланням на статті 71, 75 КК.
Крім того, засуджений, вказуючи на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, не наводить достатніх підстав такої позиції, як і не зазначає, яких помилок допустив суд апеляційної інстанції при призначенні покарання.
При цьому, засуджений у прохальній частині касаційної скарги просить скасувати вирок апеляційного суду та залишити в силі вирок суду першої інстанції, при цьому не звернув уваги, що відповідно до статті 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
- залишити судове рішення без змін, а касаційну скаргу без задоволення;
- скасувати судове рішення та призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції.
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
- змінити судове рішення.
Тобто, вимоги засудженого викладені не у відповідності до змісту статті 436 КПК.
Також, всупереч вимогам частини 3 статті 427 КПК засуджений не зазначає в касаційній скарзі чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.
Таким чином, недодержання засудженим вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Кропивницького апеляційного суду від 16 січня 2019 року щодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нимухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3