Справа № 523/3514/19
Провадження № 1-кс/523/1328/19
УХВАЛА
про повернення клопотання про арешт майна

06 березня 2019 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , отримавши внесене у кримінальному провадженні №0000400 від 04.03.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, клопотання слідчого Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 від 04.03.2019 року про арешт майна, -

в с т а н о в и в:
04.03.2019 року до Суворовського районного суду м.Одеси від слідчого Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 надійшло погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 клопотання про арешт майна, за яким 03.03.2019 року в ході огляду місця події за адресою: м.Одеса, вул.Чорноморського козацтва 31, виявлено та вилучено автомобіль сірого кольору марки «Renault Laguna», державний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 з ознаками підробки дані VIN номеру та державного номеру не відповідають базі NAISS.

Як слідує з клопотання, за рапортом УПП ДПП в Одеській області, СВ Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області розпочате кримінальне провадження №0000400 від 04.03.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, а у внесеному клопотанні слідчий ОСОБА_2 просить слідчого суддю накласти арешт на транспортний засіб сірого кольору «Renault Laguna», державний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , та на ключ від зазначеного автомобіля, а також визначити місцем зберігання наведених предметів територію спеціального майданчика №7, розташованого за адресою: м.Одеса, вул.Станційна 27А, який належить ДП МВС України «Інформ-Ресурси».

В обґрунтування означеного клопотання слідчий ОСОБА_2 посилається на те, що накладення арешту необхідно (з клопотання - дослівно) «…з метою збереження речових доказів, встановлення осіб, причетних до вчинення даного кримінального правопорушення, а також проведення ряду відповідних експертиз…».

Вивчивши клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного.

В силу ч.ч.1, 5 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ч.3 ст.26, п.18 ч.1 ст.3 зазначеного Кодексу встановлено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесено до його компетенції цим Кодексом, а слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Між тим, за ст.132 цього Кодексу, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

З огляду на те, що поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", слідчий суддя у контексті ст.8, ч.5 ст.9 КПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої "термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182).
Статтями 276, 277 КПК України регламентовано, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст.278 цього Кодексу, у випадку затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, а письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.170 зазначеного Кодексу, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, а у випадку, передбаченому п.11 ч.2 цієї ж статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Згідно зі ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, наряду з іншим, повинні бути зазначені підстави і мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право на власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном, та до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

За ч.3 ст.172 означеного Кодексу, слідчий суддя чи суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк для усунення недоліків в сімдесят дві години, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

З огляду на ст.173 наведеного Кодексу встановлює, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказ у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Проте, всупереч приписам ч.2 ст.170, ч.2 ст.171 КПК України, означене клопотання не містить посилань на документи, які до того ж до суду не надані та які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або на конкретні факти і докази у межах цього кримінального провадження, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим чи третіми особами зазначеними речами та предметами, а пропонуючи у клопотанні накласти арешт на майно, яке є речовим доказом, сторона обвинувачення взагалі не надала в розпорядження суду жодного документу в розумінні ст.ст.98-100, 104, 110 цього Кодексу, на підтвердження визнання такого майна речовим доказом, його огляду з докладним описом та фотофіксацією.
Втім, вказане клопотання або додані до нього документи в порушення ч.3 ст.132 КПК України не містять відомостей щодо існування обґрунтованої підозри про вчинення відповідною особою кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування у конкретному випадку такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, а всупереч приписам ст.276 цього ж Кодексу, матеріали означеного клопотання не містять відомостей щодо повідомлення відповідній особі про підозру у вчиненні злочину в конкретному випадку.
Між тим, матеріали внесеного клопотання суперечать загальним засадам кримінального провадження, визначених у ст.7 КПК України, до яких зокрема відноситься недоторканність житла чи іншого володіння особи.
Так, за ст.13, ч.ч.1, 2 ст.233 КПК України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених ч.3 цієї статті, а під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.
Попри те, обґрунтовуючи необхідність накладення арешту на транспортний засіб сірого кольору «Renault Laguna», державний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , ключ від зазначеного автомобіля, слідчим ОСОБА_2 до означеного клопотання взагалі не додано відповідної ухвали щодо визнання правомірним проведення такого огляду іншого володіння особи, що у взаємозв`язку з ненаданням будь-яких документів на підтвердження належності оглянутого автомобіля саме ОСОБА_4 , яким надавався дозвіл на проведення огляду зазначеного автомобіля, та у контексті ст.ст.233, 237 КПК України викликає у слідчого судді обґрунтовані сумніви щодо правомірності проведеного огляду іншого володіння особи у конкретному випадку та перешкоджає накладенню арешту на майно за сукупністю наведених обставин.
Разом із тим, ч.ч.2, 5 ст.237 КПК України встановлюють, що огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи, а при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу, а усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду.

Згідно з ч.2 ст.100 зазначеного Кодексу, речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду.

Однак, з доданого до внесеного клопотання протоколу огляду місця події від 03.03.2019 року взагалі не вбачається відповідних відомостей щодо опечатування вилучених за вищенаведеною адресою слідчим ОСОБА_2 речей, які у контексті ч.5 ст.237, ч.2 ст.100 КПК України підлягають негайному опечатуванню із завіренням підписами заявника і залучених понятих та фотофіксації, що у свою чергу перешкоджає слідчому судді пересвідчить у дотриманні вказаним слідчим вищенаведених положень закону та обумовлює неможливість оцінки такого доказу з точки зору його допустимості.

Наряду з наведеним, необґрунтованими слідчому судді уявляються доводи клопотання слідчого ОСОБА_2 щодо необхідності в проведенні ряду відповідних експертиз, враховуючи ненадання на їх підтвердження до суду відповідного процесуального рішення з цього приводу, з огляду на що та у контексті п.1 ч.3 ст.132 КПК України, взагалі унеможливлює застосування заходів забезпечення кримінального провадження у конкретному випадку з означеною метою.

Слід також відмітити, що додані до означеного клопотання й надані до суду копії матеріалів оформлені старшим слідчим ОСОБА_2 всупереч вимогам п.п.6, 15, 16 розділу ІІ, п.п.2, 3 розділу ІІІ Інструкції з діловодства в органах Національної поліції, затвердженої наказом Голови Національної поліції України №414 від 20.05.2016 року (непрошиті, не пронумеровані, відсутній супровідний лист на матеріали клопотання та реєстраційний номер вихідної кореспонденції), що у свою чергу не надає слідчому судді можливості пересвідчитись у ідентичності таких копій документів та обґрунтувати ними відповідне судове рішення.

Аналогічні висновки містяться в Розділі 1 та у п.п.6, 9 Розділу 2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 07.02.2014 року, затвердженого Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 07.02.2014 року.

Оскільки з наданих до суду клопотання і доданих до нього матеріалів вбачається, що внесене до суду слідчим Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 і погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 клопотання про арешт майна є недостатньо обґрунтованим і безпідставним, зміст якого не відповідає вимогам ст.ст.170, 171 КПК України, а додані до нього відповідні матеріали суперечать приписам ст.ст.233, 237 цього ж Кодексу, внаслідок чого слідчий суддя доходить висновку про повернення клопотання до вказаної прокуратури для усунення недоліків, зі встановленням строку для їх усунення протягом 72-х годин з часу отримання копії цієї ухвали.

Керуючись ст.ст.1, 3, 13, 26, 100, 132, 167, 170-172, 233, 237, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в:
Клопотання слідчого Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 від 04.03.2019 року, погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 та подане у кримінальному провадженні №0000400 від 04.03.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, про арешт майна, повернути вказаному прокурору для усунення недоліків, викладених у мотивувальній частині.

Надати Одеській місцевій прокуратурі №4 строк для усунення недоліків, наведених у мотивувальній частині цієї ухвали, - протягом 72-х годин з часу отримання цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1