Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України

06 грудня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань апеляційного суду кримінальне провадження №0005081 стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рівне, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , неодруженого, раніше судимого, останній раз 17 грудня 2013 року вироком Апеляційного суду Рівненської області за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі, обвинуваченого за ч.1 ст.187 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 16 березня 2018 року,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_5 29 липня 2017 року о 17.00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу автозаправлювальної станції «ОККО», що на вул. Дубенській, 74 у м.Рівне, діючи умисно, з корисливих мотивів з метою заволодіння майном ОСОБА_8 , вчинив розбійний напад на ОСОБА_8 , тобто застосовуючи насильство, яке є небезпечним для її життя та здоров`я, яке виразилось у нанесенні їй удару та стискання пальця лівої руки, що спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження (закритий косий перелом середньої фаланги четвертого пальця лівої кисті зі зміщенням), після чого відкрито заволодів належними потерпілій речами: жіночою сумкою «Love Dream», вартістю 225 грн. 15 коп., у якій знаходився гаманець марки «Fuerdanni», - 236 грн. 80 коп. з грошима в сумі 800 грн. Цими діями він заподіяв потерпілій майнову шкоду на суму 1261 грн. 95 коп.

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 16 березня 2018 року ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.187 КК України на п`ять років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України - не виїжджати за межі України без дозволу органу пробації; повідомляти вказані органи про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в органи пробації.

ОСОБА_5 звільнено з-під варти в залі суду. При цьому запобіжний захід щодо нього не обирався.

Судом постановлено стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 593 грн. 22 коп. витрат на залучення експерта.

Вироком вирішено питання стосовно речових доказів по справі.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 просить вказаний вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

В обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначив, що звільняючи обвинуваченого від відбування покарання, судом не враховано даних про його особу (він раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності), скоєний ним злочин належить до категорії тяжких, вчинений у стані алкогольного сп`яніння стосовно жінки. Вказані обставини, на думку апелянта, свідчать про стійку злочинну направленість дій обвинуваченого та можливість його виправлення лише за умови відбування покарання у вигляді позбавлення волі. При цьому, судом не наведено переконливих доводів про доцільність звільнення від покарання ОСОБА_5 .

У запереченнях на апеляційну скаргу захисник адвокат ОСОБА_6 просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок - без змін. На думку захисника, покарання, призначене судом першої інстанції ОСОБА_5 та звільнення його від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, є обґрунтованим. Зазначив, що судом було враховано такі обставини, як повне визнання своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину обвинуваченим та його щире каяття у вчиненому, відсутність у потерпілої претензій до обвинуваченого.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 , які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що її слід задовольнити частково з таких підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, за викладених у вироку обставин, є вірним, відповідає фактичним обставинам даного провадження і підтверджений наявними у справі доказами, що в апеляційній скарзі не оспорюється

Відповідно до ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Сакцією ч.1 ст.187 КК України за вчинення даного злочину передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Згідно положень ст.75 КК України, при призначенні покарання у виді обмеження або позбавлення волі на строк не більше п`яти років, суд може прийняти рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, врахувавши при цьому тяжкість злочину, особу винного, інші обставини справи та коли дійде висновку, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання.

При цьому, у п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Водночас суд першої інстанції жодним чином не вмотивував своє рішення про можливість звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання та виправлення його без ізоляції від суспільства. Натомість обставини, на які суд послався у мотивувальній частині вироку - щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, були підставами для призначення йому покарання, наближеного до мінімальної межі санкції ч.1 ст.187 КК України, однак є недостатніми для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

За вимогами п.2 ч.3 ст.375 КПК, у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній частині вироку зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановлені стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування відповідно до статті 96 Кримінального кодексу України, мотиви призначення громадського вихователя неповнолітньому; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Проте, звільняючи ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, суд першої інстанції не дав належної оцінки як ступеню тяжкості даного злочину, так і вчинення його обвинуваченим у стані алкогольного сп`яніння та даним про його особу.

Як правильно зазначено в апеляційній скарзі прокурора, ОСОБА_5 раніше був неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, за класифікацією ст.12 КК України цей злочин є тяжким, вчинений у стані алкогольного сп`яніння та стосовно жінки.

Також враховуючи, що ОСОБА_5 раніше був засуджений, то за вказаних обставин застосування судом щодо ОСОБА_5 ст.75 КК України колегія суддів не може визнати обґрунтованим, у зв`язку з чим, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.420 КПК, вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання необхідно скасувати у зв`язку з неправильним звільненням обвинуваченого від відбування покарання.

Згідно вимог ст.65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання колегія суддів враховує обставини, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, а також думку потерпілої ОСОБА_8 , яка вказала, що збитки, завдані даним злочином, їй відшкодовані обвинуваченим повністю, і вона не має до нього жодних претензій. Крім того, колегія суддів враховує обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, а також особу ОСОБА_5 , який позитивно характеризується згідно наданих апеляційному суду характеристик. Разом з цим колегія суддів враховує дані про особу обвинуваченого, який неодноразово був засуджений за вчинення умисних корисливих злочинів, останній раз - 17 грудня 2013 року.

За вказаних обставин колегія суддів вважає необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 призначити мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.187 КК України.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу прокурора частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 420 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 16 березня 2018 року відносно ОСОБА_5 в частині призначення покарання скасувати.

Вважати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Взяти ОСОБА_5 під варту в залі суду.

Строк відбування покарання обчислювати з 06 грудня 2018 року.

Зарахувати ОСОБА_5 у строк відбування покарання період тримання під вартою з 02 жовтня 2017 року по 16 березня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.
В решті вирок суду залишити без змін

Вирок суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії цього судового рішення.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Вірно: Доповідач ________________ ОСОБА_1