КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в місті Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором прокуратури міста Києва ОСОБА_8 , та накладено арешт на майно, а саме на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належать на праві власності ОСОБА_6 , заборонивши її відчужувати та будь-яким чином розпоряджатися нею.
Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявність підстав для застосування такого заходу кримінального провадження з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.
В апеляційній скарзі представник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовити. Згідно доводів апеляційної скарги, оскаржуване рішення було постановлене з порушенням правил підсудності, у зв`язку з чим воно є незаконним і необґрунтованим. Зокрема, на думку представника, розгляд клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000093 відноситься до повноважень Шевченківського районного суду міста Києва, оскільки орган, який здійснює досудове розслідування у даному кримінальному провадженні знаходиться по вул. Володимирській, 15, в місті Києві, що територіально відноситься до Шевченківського району міста Києва.

Одночасно адвокат ОСОБА_5 ставить питання про поновлення пропущеного строку, посилаючись на ті обставини, що ні він, ні власник майна, не були повідомленні про розгляд клопотання, а копію постановленого судом рішення представником було отримано лише 30 жовтня 2018 року.
Прокурор, будучи належним чином повідомлений про дату розгляду справи, в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, а тому, виходячи з положень ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути дану справу за його відсутності.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення пропущеного строку, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання слідчого про арешт майна відбувся без повідомлення власника майна та його представника, а копію постановленого судом рішення, як вбачається наданих суду матеріалів (а.с. 122), апелянтом було отримано 30 жовтня 2018 року, колегія суддів вважає за можливе поновити строк на оскарження ухвали слідчого судді, вважаючи причину пропуску строку поважною.
Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність і необґрунтованість постановленого судом рішення, то колегія суддів, дослідивши надані їй матеріали вважає наступне.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя, під час розгляду клопотання про арешт майна, в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Так, Головним управлінням Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000093 від 05 лютого 2018 року за ч. 3 ст. 191, ч. 5 ст. 185 КК України.

В рамках даного кримінального провадження слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належать на праві власності ОСОБА_6 , з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.
Задовольняючи подане клопотання слідчий суддя послався на доведеність стороною обвинувачення наявності підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується.

Відповідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, тобто з метою конфіскації майна, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадку, передбаченому Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

10 вересня 2018 року у кримінальному провадженні № 0000093 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

Санкція ч. 5 ст. 185 КПК України передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

За наведеного, колегія суддів приходить до висновку про наявність достатніх підстав вважати, що суд, у разі доведення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, може призначити йому покарання у виді конфіскації майна.

Що стосується посилань адвоката ОСОБА_5 на те, що клопотання слідчого про арешт майна було розглянуто з порушенням правил підсудності, то слід зазначити наступне.

Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 132 КПК України, клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Згідно ч. 1 ст. 38 КПК України, органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство) є 1) слідчі підрозділи: органів Національної поліції; органів безпеки; органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства; органів державного бюро розслідувань; органів Державної кримінально-виконавчої служби України; 2) підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України;

Досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000093 здійснюється слідчим управління ГУНП у місті Києві, службові приміщення якого розташовані в тому числі і в адміністративній будівлі за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 114, що територіально відноситься до Голосіївського району міста Києва, а відтак доводи сторони захисту з приводу того, що оскаржувана ухвала постановлена неналежним судом, є безпідставними.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно.
На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів його забезпечення, одним із яких і є накладення арешту на майно.
У зв`язку з цим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак, подана апеляційна скарга, за викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_5 , про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2018 року, задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2018 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в місті Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором прокуратури міста Києва ОСОБА_8 , та накладено арешт на майно, а саме на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належать на праві власності ОСОБА_6 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1400/2018 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1