21.12.2018 Єдиний унікальний номер 205/2590/17
Провадження №1кп/205/353/18
Єд.унік.№205/2590/17
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року Ленінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Дніпро, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одруженого, раніше судимого: 17 листопада 2010 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст.15 ч.2, 185 ч. 1 до 240 годин громадських робіт; 08 квітня 2011 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ст..309 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік, 20 вересня 2011 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська за ст.185 ч.3, 70 ч. 4 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 3 роки; 03 вересня 2015 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська за ст.185 ч.2, 185 ч.3 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого 26 серпня 2016 року у зв`язку з відбуттям строку покарання, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим за ст.185 КК України та вчиняючи злочин повторно, 22 березня 2017 року, близько 09 години 45 хвилин, перебував біля гаражу потерпілого ОСОБА_6 , який розташований біля буд. АДРЕСА_2 , де побачив майно потерпілого: 5 металевих листів, металеві дверцята та металевий душовий емалірований піддон, загальною вагою 50,08 кг., на суму 250 грн.40 коп., після чого у нього виник умисел на крадіжку чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_5 , підійшов до гаражу та переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, із корисливих міркувань, з метою крадіжки взяв зазначене вище майно та став відходити від гаражу, однак його дії були помічені ОСОБА_7 , який усвідомлюючи протиправний характер дій обвинуваченого, намагався припинити їх. Однак, обвинувачений ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що його дії перестали бути таємними, продовжуючи вчиняти злочин, діючи відкрито, із корисливих міркувань, заволодів зазначеним вище майном та з місця злочину зник, завдавши потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на зазначену суму.

Допитаний в якості обвинуваченого, ОСОБА_5 своєї провини не заперечував та пояснив суду, що дійсно він, 22 березня 2017 року, близько 10 години, проходив повз гараж, який розташований біля буд. АДРЕСА_2 , де побачив біля гаражу 5 металевих листів, металеві дверцята та металевий душовий піддон, які вирішив викрасти та здати в пункт прийому металобрухту. Взявши зазначені металеві вироби, він став відходити від гаражу, однак був помічений ОСОБА_7 , який намагався його зупинити, однак він, утримуючи майно, з місця злочину зник, завдавши потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 250 грн. 40 коп.

Винуватість ОСОБА_5 також повністю підтверджується показаннями свідка ОСОБА_7 , який підтвердив суду, що 22 березня 2017 року, близько 10 години, він побачив обвинуваченого ОСОБА_5 , який знаходився біля гаражу, розташованого біля буд. АДРЕСА_2 та намагався викрасти металеві вироби: металеві листи, дверцята та душовий піддон, які належать його знайомому потерпілому ОСОБА_6 . На зроблене зауваження та вимоги припинити протиправні дії, обвинувачений ОСОБА_5 щось відповів та з викраденим майном з місця злочину зник.

Зазначені обставини також повністю підтверджуються письмовими доказами: протоколом огляду місця події від 22 березня 2017 року (а.с.9-10), а саме: гаражу, який розташований по АДРЕСА_2 ; протоколом огляду викраденого майна від 22 березня 2017 року (а.с.11-13); протоколами пред`явлення особи для впізнання від 10 квітня 2017 року (а.с.26-29, 33-35), під час яких свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_7 впізнали обвинуваченого ОСОБА_5 як особу, яка заволоділа майном потерпілого ОСОБА_6 з гаражу; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 10 квітня 2017 року (а.с.38-40), під час якого свідок ОСОБА_9 впізнав обвинуваченого ОСОБА_5 як особу, яка 22 березня 2017 року здала йому металобрухт; висновком судово-товарознавчої експертизи №136 від 12 квітня 2017 року (а.с.57-60), відповідно до якої вартість майна, викраденого у потерпілого ОСОБА_6 складає 250 грн.40 коп.; а також долученими до справи речовими доказами (а.с.14), якими визнано викрадене у потерпілого ОСОБА_6 .

Таким чином, допитавши обвинуваченого та свідка ОСОБА_7 , дослідивши письмові докази та матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, характеризується позитивно, неповнолітніх дітей на утриманні не має.

Обстановиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає добровільне відшкодування шкоди.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочину.

При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки підстави для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачене законом, судом не встановлені, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції останнього від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

На підставі ст.122 ч.2, 124 ч.2 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експертів у розмірі 170 грн.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з 13 квітня 2017 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати в строк покарання термін попереднього ув`язнення, а саме: з 13 квітня 2017 року до 21 грудня 2018 року, включно, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави витрати на залучення експерта при проведенні судово-товарознавчої експертизи №136 від 12 квітня 2017 року в розмірі 170 гривень.

Речові докази, якими було визнано:

-п`ять металевих листів, металеві двері та металевий душовий піддон - залишити за належністю у потерпілого ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1