Справа № 504/1755/15-к
У Х В А Л А
15.06.2018смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 1, смт. Доброслав, клопотання прокурора Військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 10.11.2015 року, обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою в ОСІ УДДУ з питань виконання покарань в Одеській області, який в подальшому було неодноразово продовжено.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 12 квітня 2018 року, запобіжний захід у виді тримання під вартою в ОСІ УДДУ з питань виконання покарань в Одеській області, обраний під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, було продовжено до 16 червня 2018 року.

В судовому засіданні прокурор Військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_7 заявив клопотання про продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував відносно проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Потерпілий ОСОБА_6 підтримав клопотання прокурора.

Приймаючи до уваги те, що 16 червня 2018 року спливає термін обраного запобіжного заходу, суд дійшов до висновку про доцільність продовження строку його дії з наступних підстав.

Відповідно до ст.331 ч.3 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання, суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службові особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 рокупередбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечитьКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначенихст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

З огляду на наведене, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, враховуючи, що мета, підстави, що стали обставиною для обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є й надалі актуальними, суд приходить до висновку про необхідність продовжити строк застосуваннязапобіжного заходу в межах строку, визначеного законом.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Як встановлено в судовому засіданні з наявних матеріалів справи, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.

Оцінюючи ризик того, що ОСОБА_5 може ухилятися від правосуддя, здійснити подальше правопорушення, порушить громадський порядок чи зашкодить здійсненню правосуддя в сукупності з вимогами суспільних інтересів, приймаючи до уваги принцип презумпції невиновності, правил поваги свободи особи, враховуючи характеризуючі дані, що на час розгляду цього клопотання існують в справі, а також те, що особа обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину проти життя особи та може впливати на свідків обвинувачення, тому суд приходить до висновку, про необхідність продовжити ізоляцію ОСОБА_5 від суспільства, оскільки зазначені фактори виправдовують тримання даної особи під вартою.

Інших клопотань від учасників кримінального провадження до суду не надходило.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.23, 177, 331,369-372 КПК України суд,

ухвалив:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.

Клопотання прокурора Військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити на час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, застосування раніше обраного під час досудового розслідування запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДУ «Одеська установа виконання покарань №21», строком до 15 серпня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1