Справа № 453/1113/18
№ провадження 1-кп/453/153/18
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

26 листопада 2018 року Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

та обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Сколе Львівської області кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, пенсіонера, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченою ч. 1 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_4 30.08.2018 року близько 13 год. 00 хв., перебуваючи у приміщенні магазину побутової техніки «F5», що у м. Сколе Львівської області по вул. Д. Галицького, 9, маючи на меті реалізувати свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів, переконавшись, що його ніхто не бачить, шляхом вільного доступу, у період з 13 год. 00 хв. по 13 год. 05 хв. 30.08.2018 року із полиці даного магазину викрав мобільний телефон марки «Moto C» IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 , вартістю 1 197 грн. 80 коп., який поклав собі у праву кишеню штанів та, не розрахувавшись на касі магазину, вийшов із нього, розпорядившись даним телефоном на власний розсуд. Внаслідок неправомірних умисних дій, обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ФОП ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 1 197 грн. 80 коп..

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому змісту ч. 3 ст. 349 КПК України та переконання суду у відсутності сумнівів щодо добровільності позиції обвинуваченого, вину визнав повністю та підтвердив наведені в обвинувальному акті обставини. На даний час він щиро кається у скоєному, просить його суворо не карати, зокрема не позбавляти його волі, оскільки вважає, що може виправитись без ізоляції від суспільства.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини провадження і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції з вказано приводу, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України та роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення його у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

На підставі вищенаведеного, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, при обранні йому міри покарання, суд не вбачає.

Пом`якшуючими вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставинами, передбаченими ст. 66 КК України, при обранні йому міри покарання, суд вбачає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який є особою пенсійного віку. Суд враховує і те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не притягався до кримінальної відповідальності та добровільно відшкодував завдані збитки.

З урахуванням наведених обставин, суд під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, - у виді сплати штрафу у дохід держави.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Цивільного позову у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Судових витрат у даному кримінальному провадженні немає.

Долю визнаних у такому кримінальному провадженні речових доказів слід вирішити у порядку, визначеному ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 368-371, 373-374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді сплати штрафу у дохід держави у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн..

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 до вступу вироку у законну силу не обирати.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Moto C» IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 , дві сім-картки оператора «Київстар» номер НОМЕР_3 та оператора «ВФ Україна» номер НОМЕР_4 - повернути ОСОБА_5 .

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, або з моменту вручення копії вироку засудженому, який перебуває під вартою, через Сколівський районний суд Львівської області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1