Провадження № 1-кп/369/340/19
В И Р О К
іменем України
22.03.19 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження № 0005437 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, розлученого, офіційно не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, -

встановив:
20.08.2018 року близько 5.30 ОСОБА_5 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи на вулиці поруч з будинком за адресою: АДРЕСА_1 , скориставшись тим, що за його дійми ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав з автомобіля «Chevrolet Aveo», д/н НОМЕР_1 , належного ОСОБА_6 , акумуляторну батарею «Євробат» ємкістю 60 А/г вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3751 від 08.10.2018 року, 722,98 грн. З місця вчинення злочину з викраденим обвинувачений ОСОБА_5 зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди в розмірі 722,98 грн.

Крім того, 14.09.2018 року близько 15 години ОСОБА_5 , маючи прямий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в кафе «Яблуневий сад» за адресою: АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що за його дійми ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу повторно таємно викрав належний ОСОБА_7 мобільний телефон марки «S-Teel Р750», ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи, 1605,35 грн. З місця вчинення злочину з викраденим обвинувачений ОСОБА_5 зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди в розмірі 1605,35 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у висунутому обвинуваченні визнав, підтвердив обставини вчиненого, вказав, що він посварився з сестрою ОСОБА_8 , а тому їй на зло викрав акумуляторну батарею з автомобіля, будучи на підпитку в кафе забрав мобільний телефон, який лежав на барній стійці. Викрадене повернув власникам, за вчинене просив його суворо не карати.

Судове провадження відбувалось у відсутність потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які викрадене майно отримали на відповідальне зберігання, бажання брати участь у розгляді справи не виявили.

За таких обставин, враховуючи позицію обвинуваченого, з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники зміст фактичних обставин, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України з допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.
Тому, оцінюючи всі обставини у кримінальному провадженні, суд приходить до переконання, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в обсязі висунутого йому обвинувачення доведена повністю, тому кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що злочини за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, обвинувачений має постійне місце проживання, де характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий на підставі ст. 89 КК України. Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене, обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.
Тому, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 за вчинені злочини доцільно призначити покарання у виді позбавлення волі з остаточним призначенням покарання за принципами ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, та вважає, що обвинуваченого ОСОБА_5 слід звільнити від призначеного остаточного покарання на підставі ст. 75 КК України з встановленням іспитового строку, оскільки виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства в умовах контролю його поведінки уповноваженим органом з питань пробації.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлявся, запобіжні заходи не застосовувались.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 373, 374, 376 КПК України, суд
ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази у справи: майно, яке передане потерпілим, - залишити у їхньому розпорядженні.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) діб з часу його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення направляється потерпілим.

Суддя ОСОБА_1