Справа № 290//1070/18
Провадження № 1-кп/273/223/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора Новоград Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка кримінальне провадження №0000348 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, з вищою освітою, інваліда 2 групи загального захворювання, пенсіонера, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В :
20.09.2018 ОСОБА_4 здійснював ремонтні роботи на території підприємства «Консервного цеху-магазину», що знаходиться по вул. Транзитній в с. Врублівка Романівського району Житомирської області, близько 17:00 год., цього ж дня в останнього виник умисел на таємне викрадення керамічної плитки, що належить ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливий мотив, розуміючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, ОСОБА_4 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, останній відкрив багажник свого автомобіля марки ВАЗ 2111 реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився біля місця де зберігалася керамічна плитка, та погрузив до багажника одну упаковку керамічної плитки, в якій знаходилось 28 одиниць плитки вартістю 266,56 грн. Однак в цей час на територію підприємства приїхав власник ОСОБА_5 та завадив доведенню злочину до кінця.

18.10.2018 року в даному кримінальному провадженні між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 була укладена угода про примирення у відповідності до вимог статей 468, 469 та 471 КПК України.

Згідно даної угоди, потерпілий ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений визнав свою винуватість у зазначеному діянні.
Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок). В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, які роз`яснені обвинуваченому та потерпілому.
Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що він цілком розуміє характер обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, свою вину визнав. Крім того зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згідний з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення.
Потерпілий ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду.
Суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Враховуючи викладене, вивчивши надані матеріали, вислухавши думку прокурора, який не заперечував проти затвердження угоди примирення, показання обвинуваченого, потерпілого, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені п.п. 1-4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди , передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Також судом з`ясовано, що потерпілий цілком розуміє наслідки затвердження даної угоди , передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України.
Судом перевірено, що за своїм змістом укладена угода про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України, а також відсутні підстави для відмови у її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.
Суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, який за ступенем тяжкості відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання порушень громадського порядку не допускає, є інвалідом 2 групи загального захворювання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
Виходячи із викладеного, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної 18.10.2018 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 , та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 є інвалідом 2 групи загального захворювання, отримує мінімальну пенсію, не працюючий, керуючись ст.119 КПК України, суд приходить до висновку про необхідність звільнити його від оплати процесуальних витрат в повному обсязі.
Питання щодо речових доказів, суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.119, 314, 373, 374 , 473-476 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду від 18 жовтня 2018 року про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.09.2018 року за №0000348.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 15, частиною 1 статті 185 КК України і призначити йому покарання за вказаним законом - у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок).
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні в сумі 4004,00 грн. за проведення експертизи компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України.

Речові докази, а саме керамічну плитку в кількості 28 штук, надані на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , залишити останньому за належністю.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1