ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1067/19 Справа № 206/4311/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000509 за апеляційними скаргами прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 та обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2019 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Марганець Дніпропетровської області, громадянки України, не працюючої, не одруженої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої, останній раз:
- 12.06.2015 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання 1 місяць за вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 14.04.2014 року до відбуття визначено покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі. 07.11.2017 року за ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 31.10.2017 року за ч. 3 ЗУ «Про амністію в 2016 році» звільнена з УВК (установи виконання покарань).

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
В с т а н о в и л а:
Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2019 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років. Строк відбування покарання ухвалено рахувати з 12.05.2018 року.
Судом також вирішено долю речових доказів та питання розподілу процесуальних витрат.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винною у тому, що 11.05.2018 року приблизно о 21 годині 30 хвилин вона разом зі своїми подругами ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та малознайомим чоловіком ОСОБА_12 розпивали спиртні напої за місцем мешкання ОСОБА_10 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 .
В ході вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 виникла сварка з приводу непристойної поведінки останнього по відношенню до ОСОБА_10 . В цей же момент у ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме ОСОБА_12 , реалізуючи який, 11.05.2018 року близько 21 годин
45 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні кухні квартири
АДРЕСА_3 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, взяла у праву руку зі столу кухонний ніж, яким остання незадовго різала їжу, та направилася в бік ОСОБА_12 .
В подальшому обвинувачена ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер наслідків у вигляді смерті потерпілого та бажаючи їх настання, тримаючи кухонний ніж за руків`я в правій руці, з метою заподіяння смерті
ОСОБА_12 підійшла до потерпілого зі спини та нанесла останньому клинком ножа три удари зверху вниз в область спини. В результаті отриманих поранень
ОСОБА_12 повернувся до ОСОБА_7 обличчям. Не зупиняючись на досягнутому, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_7 нанесла
ОСОБА_13 ще два послідовних удари ножем в область шиї зліва та один удар в область лівого плеча. Після отриманих поранень потерпілий
ОСОБА_12 , втрачаючи рівновагу, вийшов до коридору вказаної квартири та впав на підлогу обличчям вниз. В результаті падіння ОСОБА_12 вдарився правою частиною обличчя та всією поверхнею тіла об покриття підлоги.
В результаті злочинних дій обвинуваченої ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_12 11.05.2018 року приблизно о 22 годині 30 хвилин від зазначених тілесних ушкоджень помер. Смерть потерпілого ОСОБА_12 наступила від колото-різаного поранення шиї з ушкодженням лівих яремної вени та загальної сонної артерії, яке ускладнилось розвитком гострої крововтрати.

Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15.01.2019 року щодо ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі винної. Ухвалити свій вирок, яким визнати ОСОБА_7 винною та призначити покарання за ч.1 ст. 115 КК України у вигляді 11 років позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що поведінка обвинуваченої після вчинення кримінального правопорушення і під час розгляду справи в суді не є такою, що свідчить про каяття у зв`язку з вчиненим нею діянням, вона на протязі всього часу розгляду кримінального провадження в суді намагалась всіляко заплутати суд, даючи такі показання, які спотворюють дійсну картину подій спричинення смерті ОСОБА_12 , йдучи в протиріччя з іншими наявними та дослідженими судом доказами.
Вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання у вигляді 10 років позбавлення волі є явно м`яким, з урахуванням того, що обвинувачена раніше неодноразово судима, після звільнення 31.10.2017 року на підставі ч.3 Закону України «Про амністію в 2016 році» з місць позбавлення волі, на шлях виправлення не стала, належних висновків для себе не зробила та продовжувала вчиняти умисні, у тому числі корисливі злочини, обвинувальні акти за якими направлені до суду, але рішення по них ще не прийнято, що не було враховано судом під час винесення вироку та призначення покарання.

Обвинувачена ОСОБА_7 також не погодилася з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить пом`якшити їй покарання, застосувавши відносно неї норми ст.. 69 та 84 КК України, оскільки, на її думку, суд під час призначення покарання не врахував три пом`якшуючі обставини, а саме щире визнання своєї вини, стан її здоров`я, тобто наявність тяжких захворювань, а також скоєння нею злочину не у стані алкогольного сп`яніння.

Потерпіла ОСОБА_14 в судове засідання апеляційного суду не з`явилася. Про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, тому колегія суддів не знаходить перешкод для розгляду справи за відсутністю останньої відповідно до вимог ст. 405 КПК.
Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення, просив її задовольнити, та заперечував проти задоволення апеляції обвинуваченої.
Обвинувачена та її захисник, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу обвинуваченої та заперечували проти задоволення апеляції прокурора.
В судових дебатах сторони підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддю доповідача, думки учасників судового провадження, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Виходячи із вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів перевіряє судове рішення в межах поданих апеляційних скарг.
Суд першої інстанції, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Судом чітко дотримано ст. 17 ЗУ від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», де передбачено, що при розгляді справ суду застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Судом першої інстанції повністю враховано і п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Як вбачається з вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Згідно вимог ст. ст.50,65 КК України та положень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації її дій за ч.1 ст. 115 КК України - вірна та ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.
Як убачається з вироку, при обранні обвинуваченій ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченої, яка раніше неодноразово судима, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не працює, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, а також скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину як обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої.
Доводи ж обвинуваченої про наявність у неї тяжких захворювань не знайшли свого підтвердження в матеріалах кримінального провадження, а заперечення останньої з приводу знаходження у стані алкогольного сп`яніння під час скоєння злочину повністю спростовуються показами в судовому засіданні як самої ж обвинуваченої ОСОБА_7 , так і свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_15 , а тому апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції цілком обґрунтовано визнав обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 саме скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння і апеляційні доводи обвинуваченої в цій частині даний висновок суду не спростовують, а тому і задоволенню не підлягають.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обвинуваченій ОСОБА_7 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст. 115 КК України, саме з реальним його відбуттям.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що наведені судом обставини ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та даних судового розгляду справи, та вважає, що при призначенні обвинуваченій покарання суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених Кримінальним кодексом України, дотримався принципу індивідуалізації покарання, врахував тяжкість вчиненого злочину, дані по особу ОСОБА_7 , та призначив покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги як прокурора про невідповідність призначеного обвинуваченій покарання через його м`якість, так і обвинуваченої про наявність підстав для призначення їй більш м`якого покарання, колегія вважає необґрунтованими, оскільки судом оцінено всі докази по справі у їх сукупності та у вироку обґрунтовано зазначено всі мотиви прийнятого ним рішення.
Виходячи з наведеного, підстав для задоволення апеляційних скарг прокурора і обвинуваченої та скасування або зміни вироку суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не вбачає.
На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 та обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2019 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4