Справа № 741/120/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/188/18
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 22 березня 2017 року,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Не погоджуючись з ухвалою суду засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та призначити новий розгляд в суді 1 інстанції, привівши вирок суду Російської Федерації щодо нього у відповідність до вимог чинного законодавства, зокрема, в частині зарахування у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення у відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 03.11.2014 по 19.04.2018 р.р.

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 22 березня 2017 року клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_6 задоволено.

Вирок Володарського районного суду м. Брянська Російської Федерації від 21 квітня 2016 року, яким громадянин України ОСОБА_6 засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 30 п. «а, г» ч. 4 ст. 228.1, ч. 1 ст. 30 ч. 5 ст. 228.1 КК Російської Федерації, із застосуванням ч. 2 ст. 69 КК Російської Федерації до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років приведено у відповідність із законодавством України.

Визначено, що статті закону Російської Федерації, за якими ОСОБА_6 засуджений вироком Володарського районного суду м. Брянська Російської Федерації відповідають ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст. 307 КК України та ч. 1 ст. 70 КК України.

Визначено засудженому вироком Володарського районного суду м. Брянська Російської Федерації від 21 квітня 2016 року ОСОБА_6 остаточне покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст. 307, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі на строк 9 років.

Строк відбуття покарання визначено рахувати відповідно до вироку Володарського районного суду м. Брянська Російської Федерації з 21 квітня 2016 року, зарахувавши в строк покарання час тримання під вартою з 03 листопада 2014 року по 20 квітня 2016 року включно.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги засуджений зазначає, що суд 1 інстанції повинен був застосувати положення ч.5 ст. 72 КК України, і перерахувати час попереднього ув`язнення з 03.11.2014 року по 19.04.2018 року, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В запереченнях на апеляційну скаргу засудженого прокурор вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, просив залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили застосувати до покарання ст. 69 КК України; думку прокурора, який просив апеляційну скаргу задовольнити частково, застосувавши ч.5 ст.72 КК України, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог, щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно вироку Володарського районного суду м. Брянська Російської Федерації від 21 квітня 2016 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 30 п. «а, г» ч. 4 ст. 228.1, ч. 1 ст. 30 ч. 5 ст. 228.1, ч. 2 ст. 69 КК Російської Федерації, тобто замах на незаконний збут наркотичних засобів у великому розмірі, організованою групою, та готування до незаконного збуту наркотичних засобів в особливо великому розмірі, організованою групою, що є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність, та остаточно засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.

Відповідно до ч.4 ст. 610 КПК України, при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Крім цього, згідно вищезазначеної норми, суд може також розглянути питання про виконання додаткового покарання, призначеного вироком суду іноземної держави, цивільного позову і процесуальних витрат у разі наявності відповідного клопотання.

Тому, вимоги апелянта щодо застосування до покарання ст.69 КК України безпідставні.

При приведенні вироку Володарського районного суду м. Брянська Російської Федерації від 21 квітня 2016 року щодо ОСОБА_6 у відповідність із законодавством України, суд 1 інстанції правильно постановив вважати його засудженим за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст. 307 КК України до остаточного покарання у виді 9 років позбавлення волі.

Відповідно до вироку Володарського районного суду м. Брянська Російської Федерації, строк відбуття покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з 21 квітня 2016 року, зараховано в строк покарання час тримання під вартою з 03 листопада 2014 року по 20 квітня 2016 року включно, тобто, по день винесення вироку суду.

Проте, при зарахуванні в строк відбування покарання терміну тримання під вартою на досудовому слідстві, суд 1 інстанції, який розглядав дане клопотання, допустився помилки, оскільки не застосував національне законодавство України, зокрема, ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-УШ від 26 листопада 2015 року, яка встановлювала, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

При цьому необхідно враховувати правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові № 13-31кс18 від 29.08.2018 року щодо застосування редакції ч. 5 ст. 72 КК України, зокрема, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5ст.72 КК України в редакції Закону №838-УШ в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

Відповідно до розпорядження про виконання вироку, який набрав законної сили (а.п. 22), вирок Володарського районного суду м. Брянська Російської Федерації від 21 квітня 2016 року щодо ОСОБА_6 набрав законної сили 11 травня 2016 року.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення - запобіжний захід, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Оскільки вирок суду іноземної держави відносно ОСОБА_6 приведений у відповідність із законодавством України, і відповідно, у строк покарання вже зарахований строк тримання його під вартою з 03 листопада 2014 року у межах того кримінального провадження, колегія суддів вважає за необхідне зарахувати засудженому ОСОБА_6 у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення, починаючи з 03 листопада 2013 року по час набрання вироком законної сили, тобто до 11 травня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 419, 610 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 22 березня 2017 року про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно засудженого ОСОБА_6 -змінити.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 03 листопада 2014 року до 11 травня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті дану ухвалу залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4