Справа № 308/8871/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 березня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старший лейтенанта поліції ОСОБА_2 , у кримінальному проваджені, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002571 від 24.07.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, погоджене прокурором про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду із клопотанням, у кримінальному проваджені, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002571 від 24.07.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, погоджене прокурором про арешт майна.

В обґрунтування клопотання зазначає, що 24.07.2016 слідчим відділом Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області розпочато досудове розслідування за фактом шахрайства щодо ОСОБА_3 вчиненого у великому розмірі, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №002571.

Слідчий вказує, що підставою для початку досудового розслідування та внесення відповідних відомостей до ЄРДР стала заява ОСОБА_3 про те, що 15.06.2015 в приміщенні офісу приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за адресок: АДРЕСА_1 ОСОБА_5 шляхом обману, а саме укладення попереднього договору купівлі продажу квартири за адресою АДРЕСА_2 , який посвідчений вказаним нотаріусом заволодів грошовими коштами ОСОБА_3 на суму 1 790 120 гривень.

В клопотанні вказано, що попередній договір було укладено з метою подальшого укладання договору купівлі продажу об`єктом якого є нерухоме майно, а саме квартира, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 .

Так, слідчий зазначає, що у зв`язку з тим, що одним із предметів кримінального правопорушення є нерухоме майно, а саме квартира за адресою АДРЕСА_2 . Для збереження даного нерухомого майна, як речового доказу та об`єкту договору необхідне забезпечення того, щоб відносно даного нерухомого майна не можливо було проводити будь-які дії, такі як купівля продаж, передача в користування, дарування та інше. Щоб в подальшому дане майно не перейшло третім особам, як добросовісним набувачам.

В клопотанні слідчим вказано, що підставою відповідно до положень статті 170 КПК України необхідності арешту майна є розумні підозри вважати, що воно є предметом злочину та підлягає конфіскації для забезпечення його збереження та подальшого укладання договорів купівлі-продажу, або будь-якого відчуження даного майна.

Слідчий зазначає, що метою арешту вказаного майна є забезпечення збереження речових доказів, оскільки вони є предметом кримінального правопорушення. Крім того, є ризик відчуження, знищення або передачі даного майна в тимчасове володіння іншим особам.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що вищевказана квартира є предметом вчиненого злочину, слідчий вказує, що виникла необхідність у кримінальному провадженні вжити захід у вигляді арешту вказаного майна.

А тому на підставі викладеного, відповідно до вимог ст. ст. 40, 117,-131, 132, 170, 171 КПК України, слідчий просить: накласти арешт на квартиру АДРЕСА_3 , яка відповідно до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру Заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на праві власності належить ОСОБА_5 , яка являється предметом кримінального правопорушення.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення слідчого з приводу внесеного клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частиною 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно вимог ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Зі змісту частини третьої статті 172 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Дослідженням наявних матеріалів встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст.171 КПК України.

Так, слідчим до клопотання не додано документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

При цьому,слідчим до матеріалів клопотання додано лише Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, № 67243481, де власником квартири яка розташована за адресою АДРЕСА_2 , вказано ОСОБА_5 , однак, така датована - 03.09.2016 року, тоді як до суду із клопотанням слідчий звернувся практично через три роки.

Окрім того, в порушення вимог ст. 171 КПК України, слідчим не вказується підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Частина 2 статті 170 КПК України визначає чіткий перелік мети, з яким допускається арешт майна.

При цьому, обов`язок доведення необхідності арешту покладається на слідчого, який звернувся з клопотанням про арешт майна.

Так, відповідно до п.1 та п.2 ч.2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації;

Відповідно до ч 3. статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч 4. статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Згідно ч.3 ст. 190 КК України шахрайство, вчинене у великих розмірах, або шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, карається позбавленням волі на строк від трьох до восьми років.

Окрім того, слідчим в клопотанні не вказано адресу власника нерухомого майна. Вказане позбавляє суд можливості повідомити останнього про час та місце розгляду даного клопотання.

При цьому ч.1 ст. 172 КПК України чітко передбачає, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Тобто, власник майна, в даному випадку, об`єкту нерухомого майна, має бути належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання, з метою забезпечення дотримання його прав.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання прокурору з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє його права після усунення недоліків в строки, передбачені ст. 172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старший лейтенанта поліції ОСОБА_2 , у кримінальному проваджені, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002571 від 24.07.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, погоджене прокурором про арешт майна, - повернути прокурору, як таке, що подано без додержання вимог статті 171 КПК України та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків з моменту отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1