ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська матеріали кримінального провадження № 201/3056/18 (пр. № 1кп/201/415/2018), відомості про яке 24 лютого 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000505, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, раніше не судимого відповідно до ст. 89 КК України, не працюючого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 близько 16.40 години 22 лютого 2018 року, перебуваючи в приміщенні магазину «Брусничка» TOB «Український Рітейл», який розташований за адресою: м. Дніпро, Бульвар Слави, буд. 45, побачив на торговому стелажі у відділі алкогольних напоїв пляшку горілки «Фінляндія», об`ємом 0,7 л, вартістю 257 гривень 76 копійок, яка належить ТОВ «Український Рітейл», та яку він визначив як об`єкт свого злочинного посягання. Далі, обвинувачений ОСОБА_4 , реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, таємно, шляхом вільного доступу, взяв своєю лівою рукою з прилавка пляшку горілки «Фінляндія», об`ємом 0,7 л, вартістю 257 гривень 76 копійок, та сховав її під куртку, одягнену на нього, після чого попрямував до виходу з магазину.

Далі, обвинувачений ОСОБА_4 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, діючи умисно, перетнув касову зону з викраденим майном, не розрахувавшись за товар. Разом з тим, знаходячись на виході з приміщення магазину «Брусничка» TOB «Український Рітейл», який розташований за адресою: м. Дніпро, Бульвар Слави, буд. 45, обвинувачений ОСОБА_4 був зупинений працівниками магазину та не зміг розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 , скоїв закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), оскільки виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті.

Ухвалою суду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються визнані судом недоцільними. У зв`язку з чим суд не приводить не дослідженні докази винуватості обвинуваченого у мотивувальній частині вироку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого в закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, який позитивно характеризується, раніше не судимий відповідно до ст. 89 КК України, на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, що суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставин. При цьому, обтяжуючих покарання останнього обставин, судом при розгляді кримінального провадження встановлено не було.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак, зі звільненням останнього від відбування покарання з випробувальним терміном, в порядку передбаченому ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Питання про долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у цьому кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: періодичного з`явлення для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомлення уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази пляшку горілки «Фінляндія», об`ємом 0,7 л залишити за належністю ТОВ «Український Рітейл»; DVD-диск із відеозаписом з камер відеоспостереження - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 572 грн. (п`ятсот сімдесят дві гривні) 00 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1