Справа № 592/2417/19
Провадження № 1-кс/592/1276/19

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2019 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , без фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів, розглянув клопотання слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області майора поліції ОСОБА_3 про накладення арешту по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000423 від 08.02.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України

Перевірив надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, -
встановив:
Слідчий своє клопотання мотивує тим, що громадянин Палестини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у м. Суми, з метою продовження терміну свого перебування на території України, 08.02.2019 використав завідомо неправдивий офіційний документ посвідку на тимчасове проживання, шляхом надання його до центру надання адміністративних послуг за адресою: АДРЕСА_1 .

За даним фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0000423 від 08.02.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

08.02.2019 під час огляду місця події у приміщенні центру надання адміністративних послуг за адресою: АДРЕСА_1 була вилучена підроблена посвідка на тимчасове проживання НОМЕР_1 від 11.10.2017, органом 5901 на ім`я ОСОБА_4 , а також заява про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_5 від 08.02.2019 на 1 арк., талон про реєстрацію адміністративної процедури від 08.02.2019 на 1 арк., копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на 1 арк., а також копію довіреності НМТ 329826 від 12.10.2017 на 2 арк.

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України, вилучений під час огляду речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

У зв`язку з тим, що вилучене під час огляду посвідка на тимчасове проживання в України посвідчення є матеріальним об`єктом, який є предметом вчинення злочину та може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження 08.02.2018 постановою слідчого посвідка на тимчасове проживання НОМЕР_1 від 11.10.2017, органом 5901 на ім`я ОСОБА_4 , заява про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_5 від 08.02.2019., талон про реєстрацію адміністративної процедури від 08.02.2019, копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, а також копію довіреності НМТ 329826 від 12.10.2017 визнані у кримінальному провадженні речовими доказами.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав у повному обсязі, просить його задовольнити.
Вивчивши клопотання та додані матеріали, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Підставами застосування арешту даного тимчасово вилученого майна є необхідність визнання вилучених предметів речовими доказами.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 167, 170, 172, 173, 175 КПК України,
ухвалив:
Клопотання слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області майора поліції ОСОБА_3 задовольнити.
Накласти арешт на посвідку на тимчасове проживання НОМЕР_1 від 11.10.2017, органом 5901 на ім`я ОСОБА_4 , а також заява про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_5 від 08.02.2019 на 1 арк., талон про реєстрацію адміністративної процедури від 08.02.2019 на 1 арк., копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на 1 арк., а також копію довіреності НМТ 329826 від 12.10.2017 на 2 арк. вилучені в ході проведеного огляду місця події від 08.02.2019 за адресою: м. Суми, вул. Горького, 21.

Ухвала підлягає негайному виконанню.
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1