справа № 208/3129/19
№ провадження 1-кс/208/1410/19
УХВАЛА
Іменем України

14 травня 2019 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , слідчого СВ Кам`янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.121 КК України:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, українця, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 24.03.2003 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 23.01.2004 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України приєднано не відбути строк покарання за вироком від 24.03.2003, до відбуття 4 роки 1 місяць позбавлення волі; звільнений із Синельниківської ВК (№94) по відбуттю строку покарання;

- 07.12.2010 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; звільнений 13.08.2013 із Солонянської ВК (№21)умовно-достроково, не відбутий строк покарання 3 місяця 10 днів;

- 15.04.2016 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі; звільнений 30.12.2016 із Дніпропетровської ВК (№89) по відбуттю строку покарання;

- 15.03.2019 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільненого з випробування строком на 1 рік,

в с т а н о в и в:

Слідчий СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту відносно підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України, - ОСОБА_6 .

Своє клопотання слідчий обґрунтував тим, що метою застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення за ч.1 ст.121 КК України, та наявність ризиків, що передбачені ст.177 КПК України, а саме забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні слідчий СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 підтримав своє клопотання, посилаючись на обставини викладені в ньому та просить суд застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України, підозра є обґрунтованою та вина ОСОБА_6 підтверджена зібраними доказами, в тому числі показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , протоколом огляду місця події, протоколом впізнання за участю свідка ОСОБА_8 , довідкою з КЗ «ДМЛШМД`ДОР», а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 підтримав клопотання у повному обсязі, пояснив, що ОСОБА_6 підозрюється у тяжкому злочині, вчинений під час іспитового строку за попереднім вироком. Крім того, згідно до санкції статті передбачено покарання від п`яти до восьми років позбавлення волі, не має стійких соціальних зв`язків, не має постійного та офіційного місця роботи, неодноразово судимий, має незняті та непогашені судимості, а тому враховуючи обґрунтованість підозри у скоєні ним злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тяжкість можливого покарання, ризики заявлені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованими, а тому інший запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки, та здійснить запобіганню ризиками, і єдиним запобіжним заходом який би забезпечив його процесуальну поведінку є тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні не оспорював факт того, що дійсно за його участі відбулися події вказані у підозрі, але не визнає винуватості своїх дій, так як він кидав цеглину не дивлючись куди, і те що вона потрапила у голову потерпілому є випадковість. Тому вважає, що необхідним для нього є запобіжний захід тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_5 враховуючи позицію підзахисного, вважав, що доцільним буде запобіжний захід як домашній арешт, бо прокурором та слідчим не доведено необхідність застосування саме тримання під вартою, та чому не можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, так як пред`явлена підозра не є обґрунтованою, так як відсутній висновок судово-медичного експерта щодо тяжких тілесних ушкоджень у потерпілого, крім того, підозрюваний був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, але підстав для цього не вбачає, тому вважає необхідним обрання домашнього арешту.

Вислухавши сторони, вивчивши клопотання, підстави та обґрунтування покладені в його обґрунтування, приходжу до наступного:

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як встановлено судом, 13.05.2019 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, ч.1 ст.121 КК України.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів кримінального провадження, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ч.1 ст.121 КК України кримінального правопорушення, що підтверджується: показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , протоколом огляду місця події, протоколом впізнання за участю свідка ОСОБА_8 , довідкою з КЗ «ДМЛШМД`ДОР».

Враховуючи вимоги впізнання безпосереднім очевидцем злочину, особи ОСОБА_6 , як особи яка вчинила злочин за ч. 1 ст. 121 КК України, особа затримана в порядку п. 2 ч. 1 ст. 208 КК України, а тому посилання захисника на недотримання таких вимог не є обґрунтованими.

Фактичні данні щодо обставин що мають значення для кримінального провадження, надання їм оцінки та встановлення кваліфікаційних складових злочину або їх спростування, не вирішуються судом під час розгляду даного клопотання, а тому і не можуть оцінюватися судом з зазначених підстав.

Так, згідно до вимог ст.. 178 КПК України, враховується, що в ході розгляду клопотання, ОСОБА_6 зазначив що саме він здійснив кидок цеглою, внаслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження, щодо місця події, часу та є відповідними, та підтверджені наведеними доказами зазначеними вище; вік та стан здоров`я підозрюваного, який не має будь-яких захворювань, які б перешкоджали вирішенню питання про обрання запобіжного заходу; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 є позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років; щодо міцності соціальних зв`язків ОСОБА_6 встановлено що він не має осіб утриманців, не одружений; що підозрюваний не має постійного місця роботи; щодо майнового стану підозрюваного даних не встановлено; що підозрюваний раніше судимий, має незняті та не погашені судимості, останній раз засуджений 15.03.2019 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільненого з випробування строком на 1 рік, та підозрюється у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, скоєний під час іспитового строку.

А тому, дослідивши матеріали кримінального провадження, підтверджені ризики передбачені п.1,3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, так як враховуючи санкцію статті за якою він є підозрюваним та наявність засудження за вироком від 15.03.2019 року, ОСОБА_6 може з метою уникнення від покарання яке йому може загрожувати, при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, в тому числі і тих з якими він знайомий, та при проведенні процесуальних дій їх бачив та обізнаний про їх данні; що може також викликати можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, в тому числі враховуючи відсутність у особи підозрюваного стійких соціальних зв`язків та доходів.

Посилання захисника підозрюваного на недоведеність підозри ОСОБА_6 у скоєнні злочину який є тяжким з застосуванням умисного тяжкого тілесного ушкодження щодо потерпілої особи, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, спростовано в ході судового розгляду дослідженими доказами та показами самого ОСОБА_6 , а тому таку позицію захисту слідчий суддя сприймає критично, оскільки ризики заявлені стороною слідства та підтверджені в ході судового розгляду, стороною захисту не спростовано, а тому оцінюючи у сукупності всі фактичні данні встановлено та підтверджено ризики передбачені п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України а тому жодних фактичних даних які перешкоджають застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в ході судового розгляду не встановлено.

Щодо позиції сторони захисту що прокурор та слідчий не обґрунтували неможливість застосування до підозрюваного іншого менш суворого запобіжного заходу, то така позиція сторони захисту спростовується наведеними обґрунтуваннями під час судового розгляду наведеними прокурором та слідчим, та самим клопотанням слідчого в якому міститься посилання на зазначені обставини.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Виходячи із приписів ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Окрім того жоден із запобіжних заходів, не пов`язаних з примусовим позбавленням волі підозрюваного ОСОБА_6 , в тому числі й домашній арешт, не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, бо фактично стороною захисту не доведено та не підтверджено що підозрюваний має можливість перебувати під домашнім арештом за місцем проживання у м. Кам`янського, чи є особи які б утримували б його під час знаходження його під домашнім арештом, чи є умови за вказаним місцем проживання, для забезпечення процесуальної поведінки підозрюваним, а тому, враховуючі характеризуючи данні на особу, який неодноразово судимий та підозрюється у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, скоєного під час іспитового строку, а тому підстав для застосування більш м`якого виду запобіжного заходу, який би забезпечив виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, не вбачається.

На підставі вище зазначеного, оцінивши в сукупності встановлені в ході розгляду клопотання обставини, а також доведеність слідчим та прокурором заявлених ризиків (п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України), доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України, Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинувачуваним обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків передбачених ч. 4 цієї статті.

Слідчий суддя вважає, що з врахуванням обставин кримінального правопорушення, встановленими під час судового засідання ризиками, обґрунтованої підозрою за ч. 1 ст. 121 КК України,застава встановленню не підлягає.

На підставі вище зазначеного та керуючись ст.ст.176-179, 184, 186, 193, 194, 196, 207, 211 КПК України, -

постановив:

Клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити повністю.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Врахувати час попереднього затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст. 208 КПК України, починаючи з 13.05.2019 року об 14.00 годині.

Строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, рахувати з часу його затримання, а саме з 13.05.2019 року об 14.00 годині, строком до 09.07.2019 року, включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1