Ухвала
Іменем України
02 січня 2019 р.

м. Київ
Справа №448/1006/16-к
Провадження № 51-10216 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Апеляційного суду Львівської області від 04 вересня 2018 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
Вироком Городоцького районного суду Львівської області від 29 червня 2017 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладено на нього обов`язки передбачені ст.76 КК України.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_6 , судові рішення щодо якого не оскаржуються.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.

Апеляційним судом Львівської області вирок місцевого суду в частині призначеного покарання скасовано і постановлено свій вирок від 04 вересня 2018 року, яким засуджено ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На вирок апеляційного суду захисник подав касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 10 грудня 2018 року касаційну скаргу було залишено без руху в зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК України і надано строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії вказаної ухвали.
У межах наданого строку захисник повторно звернувся з касаційною скаргою, однак недоліки, зазначені у попередній ухвалі Верховного Суду, в повному обсязі не усунув.
Зокрема, вимоги захисника до касаційного суду про скасування вироку апеляційного суду щодо ОСОБА_5 і залишення без зміни вироку місцевого суду, як і попереднього разу, не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК України, якою визначено повноваження касаційного суду за наслідками розгляду касаційної скарги.
Крім того, судом також зазначалось, що касаційна скарга містить суперечності, оскільки в прохальній частині захисник просив скасувати вирок апеляційного суду, а в мотивувальній частині наводив підстави для його зміни. Однак, не дивлячись на вказівки касаційного суду, дані суперечності ним не усунуто.

Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК України, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думка особи щодо бажання чи небажання брати участь у касаційному розгляді.

Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до положень ст. 433 КПК України переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід повернути захиснику на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429, 441 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Апеляційного суду Львівської області від 04 вересня 2018 року щодо ОСОБА_5 , а також додані до неї матеріали повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3