Провадження №1-кс/369/4875/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2018 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі адвоката ОСОБА_3 ,
розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 що діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0002343 від 23 червня 2016 року, -

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним клопотанням в інтересах ОСОБА_4 , мотивуючи його тим, що ухвалою слідчого судді Києво- Святошинського районного суду Київської області у кримінальному провадженні № 0002343 від 23.06.2016 року, на земельну ділянку площею 0,1450 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та об`єкт нерухомого майна незавершене будівництво, що розташоване за вище вказаною адресою, накладено арешт.
Заявник вважає, що ухвала слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_5 містить недостовірні відомості та грубо порушує права і законні інтереси ОСОБА_4 .
Адвокат зазначає, що відомості про те, що ОСОБА_4 шахрайським шляхом заволодів майном, не відповідають дійсності, оскільки 04 липня 2016 року , колишнє подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_6 уклали мирову угоду про поділ майна, яка була затверджена ухвалою від 04 липня 2017 року №369/1072/14-ц Києво-Святошинського районного суду Київської області та зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Також з моменту винесення слідчим суддею ОСОБА_5 ухвали про накладення арешту на майно пройшло 2 роки і 3 місяці, тому скаржник, вважає, що в слідчих органів було достатньо часу для здійснення всього комплексу слідчих дій та судових експертиз в межах вказаного кримінального провадження.
Тому скаржник просив скасувати арешт на майно, а саме: земельну ділянку за кадастровим номером :06:002:0007, площею 0,1450 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_4 , накладений ухвалою від 29 серпня 2018 року слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_5 , в межах кримінального провадження № 0002343 від 23.06.2016 року; скасувати арешт на майно, а саме: об`єкт нерухомого майна незавершене будівництво що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_4 , накладений ухвалою від 29 серпня 2018 року слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_5 , в межах кримінального провадження № 0002343 від 23.06.2016 року; скасувати заборону використовувати та розпоряджатись майном, накладену ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_5 від 29 серпня 2018 року, в межах кримінального провадження № 0002343 від 23.06.2016 року.
В судовому засіданні скаржник просув суд задоволити клопотання.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку що клопотання не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Як встановлено в судовому засіданні, ухвалою слідчого судді Києво- Святошинського районного суду Київської області у кримінальному провадженні № 0002343 від 23.06.2016 року, на земельну ділянку площею 0,1450 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та об`єкт нерухомого майна незавершене будівництво, що розташоване за вище вказаною адресою, накладено арешт.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, носить у собі тимчасовий характер.
Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Відповідно до ст. ст. 22, 26 КПК України кримінальний процес являється змагальним і диспозитивним, що полягає у вільному подані учасниками процесу до суду доказів на підтвердження своєї позиції та захисту своїх інтересів.
З прохальної частини клопотаннявбачається, що адвокат просить скасувати арешт майна, заборону коритсування та розпорядження нерухомим майном на яке накладено арешт ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 серпня 2018 року, проте до матеріалів клопотання додано копію ухвали вищевказаного суду проте від 29.08.2016 року.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про скасування арешту слід відмовити, оскільки скаржник належним чином не обгрунтував та не надав доказів того, що арешт на нерухоме майно з приводу якого звернувся адвокат накладено необґрунтовано, та що у застосуванні даного заходу забезпечення у кримінальному провадженні відпала потреба.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 26, 132, 170-173, 175 372, КПК України, -

УХВАЛИВ:
В клопотанні адвоката ОСОБА_3 що діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0002343 від 23 червня 2016 року відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1