КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

13 грудня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області ОСОБА_2 на вирок Сквирського районного суду Київської області від 23 жовтня 2018 року про затвердження угоди у кримінальному провадженні №0000582 від 24.12.2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Сквирського районного суду Київської області від 23.10.2018 року затверджено угоду від 27.09.2018 року між прокурором Сквирського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000582 від 24.12.2017 року, зі сторони обвинувачення, та обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання винуватості, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
Визнано винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та йому призначено узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки та покладанням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Також даним вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

На даний вирок заступник прокурора Київської області подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати оскаржуваний вирок Сквирського районного суду Київської області від 23.10.2018 року та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги прокурор зазначає, що в порушення п.9 постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» судом першої інстанції невірно застосовано положення ст. 75 КК України, оскільки звільнення від відбування покарання з випробуванням стосується лише основного покарання, проте суд в резолютивній частині вироку повністю звільнив ОСОБА_4 від відбування покарання як основного, так і додаткового.
Крім того вказує, що істотне порушення вимог кримінального процесуального закону полягає у безпідставному та незаконному прийнятті рішення про затвердження угоди, оскільки на думку апелянта, суд першої мав би відмовити в затвердженні угоди згідно приписів п.1 ч.7 ст. 474 КК України, з підстав невідповідності узгодженого сторонами покарання положенням ст. 75, ч. 2 ст. 286 КК України.
Таким чином, враховуючи, що відповідно до положень п.2 ч.4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена, прокурор вважає правильним застосувати загальні засади кримінального провадження, оскільки в даному випадку положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють вказане питання.

Перевіривши матеріали судового провадження №1-кп/376/165/2018 та апеляційні доводи вважаю, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Київської області слід відмовити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , 27.09.2018 року між прокурором у кримінальному провадженні №0000582 від 24.12.2017 року та обвинуваченим ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 286 КК України, який повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину і погодився з юридичною оцінкою його дій.
При цьому, згідно вказаної угоди від 27.09.2018 року сторони погодились на призначення ОСОБА_4 узгодженого покарання за ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Також сторони узгодили, що виправлення ОСОБА_4 можливе без відбування покарання та погодились на звільнення останнього, від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, встановивши ОСОБА_4 іспитовий строк 3 (три) роки з покладанням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до положень ч.2 ст. 473 КПК України, наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 392 КПК України передбачено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, зокрема вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

Так, згідно положень ч.4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; в той час як прокурор має право оскаржити вирок, винесений на підставі угоди про визнання винуватості лише у двох випадках: якщо суд призначив покарання, менш суворе, ніж узгоджене сторонами угоди або з підстав затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Отже, положення ч.4 ст. 394 КПК України встановлюють різний обсяг права на оскарження вироку суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості, в залежності від суб`єкта оскарження, а тому посилання прокурора у своїй апеляційній скарзі на порушення судом п.1 ч.7 ст. 474 КПК України, як на підставу для оскарження вказаного вироку суду, не ґрунтуються на вимогах закону, а відтак його доводи про те, що в даному випадку слід застосовувати загальні засади кримінального провадження, оскільки положення цього Кодексу неоднозначно регулюють вказане питання, є безпідставними.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкрити провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або якщо судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки апеляційна скарга заступника прокурора Київської області подана на судове рішення з підстав, які не передбачені пунктом 2 частини 4 статті 394 КПК України, вважаю необхідним відмовити у відкритті провадження за вказаною апеляційною скаргою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 392, ч.4 394, ч.4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач, -

У Х В А Л И Л А:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Київської області ОСОБА_2 на вирок Сквирського районного суду Київської області від 23 жовтня 2018 року про затвердження угоди про визнання винуватостіміж прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000582 від 24.12.2017 року.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою невідкладно надіслати особі, яка її подала.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя Київського апеляційного
суду доповідач у справі ОСОБА_1