ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/0430/49/18 Справа № 176/314/15-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянувши 10 грудня 2018 року в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження №0000105 за апеляційною скаргою прокурора Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2018 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Петрово, Петрівського району, Кіровоградської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого електромонтером у Державному підприємстві "Придніпровська залізниця" "П`ятихатська дистанція сигналізації та зв`язку", зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИЛА :
В доповненій апеляційній скарзі прокурор просить виправдувальний вирок скасувати. Відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, які пов`язані зі вчиненням ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки вони досліджені судом першої інстанції з порушенням вимог кримінального процесуального закону. Ухвалити свій вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортним засобом, на підставі ст. 75 КК України призначити остаточне покарання у виді 2 років іспитового строку. Згідно ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В обґрунтування зазначає, що зазначений виправдувальний вирок суду першої інстанції необґрунтований і підлягає скасуванню в порядку п. 3 ч. 1 ст. 420 КПК України з ухваленням апеляційним судом свого обвинувального вироку у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, допущеними судом першої інстанції істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що вплинуло на незаконність вирішення питання про виправдання ОСОБА_8 , з наступних обґрунтувань.
Судом при постановленні виправдувального вироку вимоги кримінального процесуального Закону не дотримано, а роз`яснення Пленуму Верховного Суду України проігноровано. Суд у вироку не обґрунтував чому саме і на підставі чого виправдовує ОСОБА_8 , а тому в суду першої інстанції жодних підстав передбачених ч. 1 ст. 373 КПП України для виправдання останнього не має.

У порушення вимог ст. 94 КПК України судом першої інстанції однобічно та упереджено, на користь обвинуваченого, взято до уваги та досліджено лише ті обставини кримінального провадження і докази, які виправдовують ОСОБА_8 , а не ті, що могли істотно вплинути на висновок суду, у зв`язку з чим, кожен доказ судом не оцінено з точки зору належності, допустимості, достовірності.

У мотивувальній частині вироку судом викладено не в повному обсязі показання свідків, а лише ті обставини з їх показань, які виправдовують обвинуваченого ОСОБА_8 , а покази самого ОСОБА_8 не в повній мірі збігаються з показами свідків, оскільки наявні розбіжності. Проте, суд не надав оцінку розбіжностям в показах і безпідставно виправдав обвинуваченого ОСОБА_8 .

Вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2018 року ОСОБА_8 було визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.286 КК України та виправдати його, у зв`язку із недоведеністю його вини у вчинені кримінального правопорушення. Скасувати обраний ОСОБА_8 запобіжний захід у виді підписки про невиїзд. Вирішено питання речових доказів та судових витрат.

За обставин встановлених судом та детально викладених у вироку вказано, що згідно обвинувального акту, 09.10.2011 року приблизно о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_8 , не маючи права на керування вказаною категорією транспортних засобів ( категорії А), керуючи мотоциклом марки "М 72", державний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Перемоги в м. Жовті Води Дніпропетровської області з боку вул. Темірязєва у напрямку магазину "Івушка". Під час руху водій ОСОБА_8 , проявляючи злочинну недбалість, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, не обрав безпечну швидкість для руху за умовами дорожньої обстановки, в районні будинку 49 не впорався з керуванням, виїхав на ліве узбіччя по напрямку його руху, де допустив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який йшов по узбіччю в зустрічному мотоциклу "М 72", державний номер НОМЕР_1 напрямку.

Своїми діями водій ОСОБА_8 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.1. а) та 12.1 Правил дорожнього руху України. Порушення п.12.1 Правил дорожнього руху України знаходиться у причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди та з наслідками, що настали. У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді, які відносяться до категорії тяжких, небезпечних для життя, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за своїм звичайним перебігом закінчуються чи можуть закінчитися смертю, що підтверджується висновком експертизи №22 «Е»/14 «Е» 2012 р./135/127 (2011р.) від ІНФОРМАЦІЯ_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 20.03.2014 року.

Вислухавши суддю- доповідача, доводи прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги прокурора, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що:

1)вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа,

2)кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим,
3)в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене обвинуваченому і визнане судом недоведеним, а також підстави виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Зазначені вимоги закону судом належним чином не виконані.

Колегія суддів звертає увагу суду на те, що відповідно до ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2016 року вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області було скасовано у тому числі з тих підстав, що судом першої інстанції, в порушенні вимог ст. 373 КПК України було зазначено підставу виправдання, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Суд першої інстанції, ухвалюючи вирок від 09 серпня 2018 року, не врахував ухвалу апеляційної інстанції та знову ухвалив виправдувальний вирок, який містить підставу виправдання (недоведеність вини у вчиненні кримінального правопорушення), яка не передбачена ст. 373 КПК, що є підставою для скасування вироку суду.

Крім того, приймаючи рішення про виправдання ОСОБА_8 за ч.2 ст. 286 КК України, суд у вироку навів показання обвинуваченого і свідків, потерпілого, які ті давали в судовому засіданні та дослідив докази, покладені в основу обвинувачення. Проте суд не зазначив, чому він відкидає докази обвинувачення, а саме показання свідків, які були очевидцями події, хоча безпосередньо допитав даних осіб у судовому засіданні ( ст. 411 КПК).

На порушення вимог п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судам України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановления вироку» № 5 від 29 червня 1990 року (із змінами), згідно з яким у мотивувальній частині виправдувального вироку, крім іншого, належить викласти результати дослідження, аналізу і оцінки доказів як тих, що були зібрані на досудовому слідстві, так і поданих в судовому засіданні, суд не дослідив показання даних свідків, та не дав їм належної оцінки .

З наведеного вбачається, що правовою підставою реалізації засади безпосередності дослідження доказів судом є положення кримінального процесуального закону, які закріплюють імперативні обов`язки суду щодо діяльності, пов`язаної з дослідженням доказів, зокрема в суді першої інстанції.

Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Колегія суддів не може не звернути уваги на те, що суд вибірково у вироку навів покази свідка-очевидця ОСОБА_11 про обставини подій 09.10 2011 року, хоча вказаний свідок на протязі всього досудового розслідування та судового слідства давав детальні та послідовні покази, відповідно до яких стверджував,що саме ОСОБА_8 приїхав до нього в стані алкогольного сп`яніння (хоча ОСОБА_8 не висувалася дана обставина) та вони разом поїхали на мотоциклі ОСОБА_8 та саме ОСОБА_8 не справився з керуванням та скоїв наїзд на людину, покинувши свідка ОСОБА_11 та потерпілого на місці скоєння злочину.

Покази свідка-очевидця ОСОБА_11 повністю підтверджуються показами свідка ОСОБА_12 , показами свідка ОСОБА_13 , який як вказав суд помер, однак судом не прийнято жодних дій для встановлення вказаної обставини та не враховано, що допустимість доказів, які отримані до набрання чинності КПК ( 2012 року діє з 20 листопада 2012 року), а покази потерпілого ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_15 ( від 08.02.2012 а.п. 61,62, 139-140 т.5) визначаються у порядку, що діяв до набрання чинності КПК 2012 року.

Не можна не погодитися з доводами прокурора про те, що суд не дав належної оцінки тому факту, що обвинуваченого було доставлено до лікарні та ніяких синців під очима та пошкодження носу не було виявлено. Крім того, допитані свідки в судовому засіданні наполягали на тому, що ніякої бійки не було, що ставить під сумнів покази обвинуваченого про отриманні тілесні ушкодження 09.10. 2011 року у ході бійки з незнайомими.

Крім того, не дана оцінка судом тому факту, що безпосередній очевидець події ОСОБА_11 , отримавши ушкодження при ДТП, послідовно вказує на події наїзду на потерпілого, тоді як обвинувачений не може надати пояснення де був ОСОБА_11 , коли вони їхали разом, а приїхав обвинувачений до бару «Івушка» без ОСОБА_11 , тоді як ОСОБА_11 з ОСОБА_15 викликали швидку допомогу, що повністю узгоджується з показами очевидця ДТП ОСОБА_13 ( а.п. 158 т.5)

Не можна погодитися з висновками суду, що покази свідка ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_16 знаходяться в протиріччі з обставинами викладеними в обвинувальному акті та на думку суду експертні висновки базуються на невірних вихідних даних. Суду належало би враховувати, що події ДТП сталися в 2011 році та покази свідків та висновки експертів суд повинен дослідити ретельно, можливо з викликом експертів, оскільки завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом ухвалене невмотивоване рішення, а тому висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що є підставою для його скасування у зв`язку з порушенням норм процесуального права( ст. 411 КПК).
ЄСПЛ вмотивованості судового рішення саме пов`язує з належним здійсненням правосуддя т.я. у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються ( п.1 ст. 6 КЗПЛ- «Кузнецов та інші проти Росії», « Гірвісаарі проти Фінляндіі»).
Вказані порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула на поспішне вирішення питання про невинуватість обвинуваченого, а тому вирок підлягає скасуванню з направленням на новий розгляд до суду першої інстанції.
Внаслідок скасування оскаржуваного вироку та призначення нового розгляду справи в суді першої інстанції, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості щодо розгляду решти апеляційних вимог прокурора, що обумовлює часткового задоволення поданої апеляційної скарги.
При новому розгляді кримінального провадження слід врахувати, що досудове слідство у вказаному провадженні проводилося у строки, які явно не відповідають завданням кримінального провадження, судовий розгляд слід провести з урахуванням як строків розгляду провадження, так і прийняти передбачені законом вимоги щодо ухвалення справедливого та законного рішення.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів -, п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області відносно ОСОБА_8 від 09 серпня 2018 року, скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3