н/п 1-кс/766/4108/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.03.2019 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря: ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ ХВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Херсонської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням в якому просив: накласти арешт на майно а саме квартиру АДРЕСА_1 .

Розгляд клопотання провести за відсутності власника майна, оскільки існує розумній

сумнів щодо можливого відчуження зазначеного майна власником.

В обґрунтування клопотання посилався на те, що в провадженні слідчого відділення Херсонського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001816 від 23.05.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України за фактом використання завідомо підробленого документа, з метою відчуження квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

30.05.2018 року допитано у якості потерпілої ОСОБА_6 , яка пояснила, що їй за заповітом від 08.06.2016 року ОСОБА_7 та заповітом від 08.06.2016 ОСОБА_8 належить квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 . Проте, при оформленні права власності на вказану квартиру виявилося, що існує договір 2003 року купІвлі-продажу вищевказаної квартири, що зареєстрований Херсонською товарною біржею «Альтер-Его». Крім того, 23.02.2018 року право власності на зазначену вище квартиру державним реєстратором Херсонської міської ради ОСОБА_9 оформлено на ОСОБА_10 .

06.06.2018 року допитано свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що була свідком при складанні та підписанні заповіту ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на користь ОСОБА_14 , яким вони заповідали їй квартиру АДРЕСА_1 .

06.06.2018 року допитано у якості свідка ОСОБА_15 , який пояснив, що був свідком при складанні та підписанні заповіту ОСОБА_12 та ОСОБА_16 на користь ОСОБА_14 , яким вони заповідали їй квартиру АДРЕСА_1 .

06.06.2018 року допитано у якості свідка ОСОБА_10 , яка на підставі ст. 63 Конституції України відмовилася давати покази.

08.06.2018 року допитано у якості свідка ОСОБА_17 , яка пояснила, що 08.06.2018 року як нотаріус посвідчувала заповіт ОСОБА_12 та

ОСОБА_16 на користь ОСОБА_14 , яким вони заповідали їй квартиру

АДРЕСА_1 .

Постановою слідчого СВ Херсонського ВП ГУНП у Херсонській області від 20.02.2019 року квартиру АДРЕСА_1 визнано речовим

доказом.

Приймаючи до уваги, те що саме квартира АДРЕСА_1 є предметом шахрайських дій, з метою недопущення відчуження її виникла необхідність у накладенні арешту.

На теперішній час у разі не накладення арешту на зазначену квартиру, вона може бути реалізована та потерпілій стороні буде спричинена невідворотна матеріальна шкода, у подальшому не надасться можливим накласти арешт на квартиру якщо вона буде придбана у передбаченому законом порядку іншим покупцем.

Прокурор в судовому засіданні подане клопотання підтримала, просила його задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, причини не явки суду не пояснив, про час і місце розгляду клопотання повідомлявся у встановленому законом порядку.

Власник майна в судове засідання не викликався з метою уникнення його відчуження. Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Слідчим суддею встановлено, що слідчий просить накласти арешт на вказане майно з метою його збереження як речового доказу (предмету злочину), однак до клопотання не долучена постанова про визнання вищезазначеного майна речовими доказами, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Крім того, до матеріалів клопотання не долучено документи, які підтверджують обставини, на які слідчий посилається у клопотанні, а саме доказів того, що ОСОБА_18 є спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_19 та звернулася до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини, а також документів, що підтверджують реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_10 на підставі договору купівлі-продажу від 2003 року.
Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, суддя

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання слідчого СВ ХВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Херсонської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна, а саме квартири АДРЕСА_1 відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до апеляційного суду Херсонськоїобласті.

Слідчий суддяОСОБА_1