Справа № 579/18/17
Провадження № 1-кп/577/34/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2019 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

законного представника

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

законного представника

обвинуваченого ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Конотопі кримінальне провадження №0000386 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , освіта середня, неодруженого, не працює, громадянина України, раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

29.06.2016 року близько 22 год. 30 хв. неповнолітній ОСОБА_6 перебуваючи неподалік від магазину «Продукти 789» ТОВ «АТБ-маркет», розташованого по вул. Лесі Українки, 7 в м. Кролевець, під час хуліганських дій (за ухвалою суду від 12.02.2019 року кримінальне провадження в частині хуліганських дій кваліфікованих за ч.1 ст.296 КК України закрито, а ОСОБА_6 звільнений від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності) використовуючи малозначний привід навмисно завдав потерпілому ОСОБА_4 два удари правою рукою в обличчя, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді набряку м`яких тканин лівої щічної ділянки, двохстороннього перелому нижньої щелепи зі зміщенням: зліва тіла, справа ментальний, які за висновком судово-медичної експертизи №111 від 08.11.2016 року відносяться до середньої тяжкості.

Таким чином ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе визнав повністю і пояснив, що дійсно 29.06.2016 року перебуваючи неподалік від магазину «Продукти 789» ТОВ «АТБ-маркет», розташованого по вул. Лесі Українки, 7 в м. Кролевець, завдав потерпілому ОСОБА_4 , точно не пам`ятає, але здається один удар рукою в обличчя. Не заперечує, що саме внаслідок цього удару потерпілому було спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження. У вчиненому кається і просить суворо не наказувати. Подав клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнення від кримінальної відповідальності. Позовні вимоги в частині моральної шкоди визнає частково, на суму 3000 грн., завдані матеріальні збитки відшкодував повністю.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що у вказані вище день, час та місці обвинувачений навмисно вдарив його рукою в обличчя, а коли він впав, то завдав ще декілька ударів внаслідок чого зламав щелепу. Заявлений позов в частині моральної шкоди на суму 20000 грн. підтримує і просить задовольнити, матеріальна шкода повністю відшкодована. Щодо міри покарання, то пропонує не позбавляти обвинуваченого свободи. Разом з тим, заперечує застосуванню до обвинуваченого Закону України «Про амністію у 2016 році».

Законний представник потерпілого ОСОБА_5 , яка також є цивільним позивачем, вказав, що обставини злочину відомі лише зі слів сина ОСОБА_4 . Провадження в частині відшкодування матеріальної шкоди просить закрити внаслідок добровільної компенсації. Разом з тим наполягає на відшкодуванні моральної шкоди в сумі 20000 грн., оскільки її син отримав нервовий стрес і був вимушений переносити фізичний біль та страждання. Вважає, що клопотання обвинуваченого про застосування амністії не підлягає задоволенню.

Крім наведеного, вина ОСОБА_6 повністю доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:

- протоколом прийняття заяви про вчинення злочину за яким 02.07.2016 року до відділення Кролевецької поліції звернулася ОСОБА_5 з приводу побиття її сина ОСОБА_4 (а.с.3);

- висновком експерта за яким у ОСОБА_4 мали місце тілесні ушкодження у вигляді набряку м`яких тканин лівої щічної ділянки, двохстороннього перелому нижньої щелепи зі зміщенням: зліва тіла, справа ментальний, які виникли від дії тупих предметів і могли виникнути внаслідок ударів руками, ногами і тому подібними. По ступеню тяжкості відносяться до середньої тяжкості (а.с.20-21);

- протоколом проведення з потерпілим ОСОБА_4 слідчого експерименту під час якого останній розповідав про обставини за яких ОСОБА_6 завдав йому тілесних ушкоджень (а.с.22-27);

- висновком додаткової судово-медичної експертизи згідно якого механізм утворення тілесних ушкоджень виявлених у ОСОБА_4 може відповідати механізму їх заподіяння, продемонстрованому в ході слідчого експерименту (а.с.29).

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину та необхідності призначення покарання.

Призначаючи покарання суд враховує тяжкість, ступінь, суспільну небезпечність, а також обставини за яких був вчинений злочин та особу обвинуваченого.

Обтяжуючих відповідальність обставин не встановлено.

До обставин пом`якшуючих покарання слід віднести щире каяття обвинуваченого у вчиненому, вибачився перед потерпілим, раніше не судимий, злочин скоїв у віці неповноліття, позитивно характеризується за місцем мешкання та навчання, добровільно відшкодував завдані матеріальні збитки.

Враховуючи наведені пом`якшуючі відповідальність обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, висновок досудової доповіді органу пробації, суд приходить до переконання про можливість застосування до обвинуваченого ст.69 КК України і призначення покарання більш м`якого ніж визначеного в санкції ч.1 ст.122 КК України, а саме - штрафу.

Процесуальні витрати відсутні.

Внаслідок добровільного відшкодування обвинуваченим завданих матеріальних збитків провадження в цій частині підлягає закриттю.

Щодо вимог про компенсацію моральної шкоди, то вони підлягають задоволенню частково з огляду на таке.

Слід визнати обґрунтованим і доведеним, що винними діями ОСОБА_6 , який на час винесення вироку досяг віку повноліття, а тому повинен нести цивільно-правову відповідальність на загальних підставах, потерпілому ОСОБА_4 завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, що зазнав останній у зв`язку з причиненням тілесних ушкоджень, внаслідок чого тривалий час перебував на лікуванні, переносячи фізичну біль, страждання та певні незручності. Крім того, безсумнівно був порушений нормальний життєвий уклад потерпілого.

Разом з тим, виходячи із вимог ст.23 ЦК України, слід враховувати не тільки тяжкість злочину, а й ставлення обвинуваченого до вчиненого, прохання у потерпілого вибачення, майновий стан, скоєння кримінального правопорушення у віці неповноліття, а тому, з урахуванням принципів розумності, виваженості, справедливості, суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди повинен становити 5000 грн.

Під час судового розгляду ОСОБА_6 подав клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки на момент вчинення злочину був неповнолітнім.

Згідно зі ст. 12 КК України, вчинений обвинуваченим злочин є середньої тяжкості.

Відповідно до частин 1,2 ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

За приписом ст.3 наведеної норми установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07 вересня 2017 року набрав сили Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.

Згідно положення ст. 1 п. «а» цього Закону звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнанні винними у вчинені умисного злочину, що не є тяжким або особливо тяжким злочином відповідно до статті 12 КК України, які на момент вчинення злочину були неповнолітніми.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 вчинив умисний злочин середньої тяжкості у віці неповноліття.

Обмежень щодо застосування до обвинуваченого амністії, визначених ч.4 ст.86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, раніше амністія до нього не застосовувалася.

За таких обставин суд зобов`язаний застосувати до обвинуваченого амністію та звільнити від відбування призначеного покарання.

Керуючись: ст.ст. 128, 370, 371, 374 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_6 за ч.1 ст.122 КК України і призначити покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

На підставі ст.1 п. «а» Закону України "Про амністію у 2016 році" звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 на відшкодування моральної шкоди 5000 грн., провадження в частині матеріальних збитків закрити, у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1