ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/5784/18 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/255/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5
представника власника майна- ОСОБА_6
власника майна - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 - представника власника вилученого майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 25.10.2018 про накладення арешту в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002771 від 20.10.2018 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України, -

в с т а н о в и л а:
22.10.2018 старший слідчий СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова з клопотанням, за погодженням прокурора Харківської місцевої прокуратури № 1 Харківської області, про арешт майна.

В обґрунтування наданого клопотання було зазначено, що слідчим відділом Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002771 від 20.10.2018, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України.

19.10.2018 був проведений огляд місця події, безпосереднім об`єктом якого являлися недобудови, що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Алуштинська, 50А, які перебувають на балансі СТ ГСК «Роща». На момент огляду на місці знаходився спецтранспорт, а саме: спеціальний вантажний автокран більше 20Т-с, «МАЗ 55727», д.н.з. НОМЕР_1 , 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить КП «ХАРКІВСПЕЦБУД», під час огляду перебував під керуванням ОСОБА_9 , та вантажний автомобіль «КАМАЗ 53213», д.н.з. НОМЕР_4 , 1998 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 належить ОСОБА_7 , під час огляду перебував під керуванням ОСОБА_10 . За допомогою зазначеного спецтранспорту здійснювався демонтаж недобудов та подальше завантаження бетонних плат у спецтранспорт.

Слідчим зазначено, що вилучене 19.10.2018 під час огляду за адресою: м. Харків, вул. Алуштинська, 50-А, вищезазначене майно, а також бетонні плити, які були демонтовані з недобудов та завантажені до причепу автомобіля «КАМАЗ 53213», відповідно до положень статті 98 КПК України може бути речовими доказами, оскільки вищевказані матеріальні об`єкти зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та використані як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідають критеріям, зазначеним у пункті 1 частини 2 статті 167 КПК України, а тому з метою повного, об`єктивного та всебічного розслідування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, проведення судових експертиз, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, проведення судових експертиз, збереження речових доказів, запобігання можливості їх зникнення, втрати, пошкодження, приховування чи перетворення матеріальних об`єктів або настання інших наслідків, які можуть перешкодити всебічному, повному і неупередженому дослідженню обставин кримінального провадження, орган досудового розслідування просив накласти на них арешт.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 25.10.2018 клопотання старшого слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 - задоволено частково.

Накладено арешт на майно, тимчасово вилучене під час проведення огляду місця події 19.10.2018 за адресою: м. Харків, вул. Алуштинська, 50А, а саме:

-вантажний автомобіль «КАМАЗ 53213», д.н.з. НОМЕР_4 , 1998 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 належить ОСОБА_7 , шляхом заборони власнику ним володіти, користуватися, розпоряджатися.

Поміщено вказаний автомобіль на спецмайданчик для тимчасово затриманих автотранспортних засобів ДП МВС України «Інформ ресурси»;

-4 чотири бетонні плити, належні ГСК «Роща» шляхом заборони власнику ними володіти, користуватися, розпоряджатися.

Накладено арешт на тимчасово вилучений в ході огляду місця 19.10.2018 за адресою: м. Харків, вул. Алуштинська, 50-А, спеціальний вантажний автокран більше 20Т-с, «МАЗ 55727», д.н.з. НОМЕР_1 , 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить КП «ХАРКІВСПЕЦБУД», шляхом заборони зняття з реєстрації та відчуження вказаного автокрану.

Негайно повернуто вказаний автокран власнику.

В іншій частині клопотання відмовлено.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді в частині накладення арешту на тимчасово вилучене під час проведення огляду місця події 19.10.2018 за адресою: м. Харків, вул. Алуштинська, 50-А майно, а саме: вантажний «КАМАЗ 53213», д.н.з. НОМЕР_4 , 1998 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 належить ОСОБА_7 , шляхом заборони власнику ним володіти, користуватися, розпоряджатися, з поміщенням вказаного автомобіля на спецмайданчик для тимчасово затриманих автотранспортних засобів ДП МВС України «Інформ ресурси», адвокат ОСОБА_6 , який представляє інтереси власника вилученого майна ОСОБА_7 оскаржив її в апеляційному порядку, та просив скасувати ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 25.10.2018 в зазначеній частині та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого ОСОБА_8 у вищезазначеній частині.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що вилучений автомобіль вантажний «КАМАЗ 53213» не відповідає критеріям, зазначеним у частині 2 статті 167 КПК України, тому що він не використовувався як знаряддя або засіб вчинення кримінального правопорушення, а факт знаходження в його кузові бетонних плит, які, на думку слідчого, незаконно демонтували, зафіксований під час огляду 19.10.2018 засобами фото- та відеозйомки і не може бути поставлений під розумний сумнів і потребувати проведення додаткових криміналістичних (трасологічних) експертиз.

Крім цього, сторона захисту вважає, що наявність та розмір майнової шкоди завданої даним кримінальним правопорушенням не доведений належними доказами, бо в наданих матеріалах відсутні будь-які документи з приводу права власності на вилучені бетонні плити та їх вартості, що взагалі ставить під сумнів наявність ознак злочину, передбаченого статтею 356 КК України, з урахуванням вимог диспозиції статті з приводу заподіяння значної шкоди інтересам власника, також відсутні фактичні дані, які хоча б якимось чином підтверджували розмір матеріальної шкоди, зазначеної в цивільному позові, долученому до матеріалів цього кримінального провадження.

Крім цього, під час судового розгляду клопотання слідчий ОСОБА_8 зазначив, що орган досудового розслідування не має в своєму розпорядженні будь-яких фактичних даних, які підтверджують причетність ОСОБА_7 до будь-яких протиправних дій.

Необґрунтованим є також визначення порядку зберігання вилученого транспортного засобу на спецмайданчику для тимчасово затриманих автотранспортних засобів ДП МВС України «Інформ ресурси», оскільки діяльність вказаного підприємства не передбачає надання послуг зі зберігання автотранспорту вилученого та арештованого в рамках кримінальних проваджень. Зважаючи на те, що строк зберігання, відповідно і сума сплати за послуги зберігання автотранспорту, вилученого у випадках, передбачених статтею 265-2 КУпАП та Закону України «Про виконавче провадження» залежить лише від виконання покладених обов`язків правопорушником або боржником, то строк зберігання автомобіля арештованого в рамках кримінального провадження жодним чином від власника не залежить і може тривати невизначений проміжок часу, при якому оплата зберігання може перевищити вартість арештованого автомобіля, що спричинить майнову шкоду власнику ОСОБА_7 , який не є ні підозрюваним, ні обвинуваченим або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, заподіяну діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння та унеможливить в майбутньому гіпотетичну можливість використання вилученого автомобіля для забезпечення цивільного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, власника майна ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_6 , які підтримали подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

З матеріалів судових матеріалів вбачається, що слідчим відділом Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002771 від 20.10.2018, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України.

Відповідно до положень частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до абзацу 2 частини 10 статті 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Також з клопотання старшого слідчого про арешт майна вбачається, що арештоване майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України і має доказове значення у кримінальному провадженні, а також підлягає спеціальній конфіскації.

Відповідно до статті 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.

Згідно до частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та забезпечення спецконфіскації.

Задовольняючи частково клопотання старшого слідчого про арешт майна слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчий довів наявність вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене статтею 356 КК України, а тому з метою повного, об`єктивного та всебічного розслідування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, проведення судових експертиз, збереження речових доказів, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження зазначеного майна, а також враховуючи, що вилучене майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та є знаряддям злочину, і не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може перешкодити кримінальному провадженню.

Колегія суддів не може погодитися з даним висновком у повному обсязі.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

В даному випадку апеляційний суд не може погодитись з висновком слідчого судді щодо поміщення вантажного автомобіля «КАМАЗ 53213», д.н.з. НОМЕР_4 на спецмайданчик для тимчасового затриманих автотранспортних засобів ДП МВС України «Інформ ресурси».

Відповідно до пункту 1 частини 6 статті 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню передаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Оскільки вказане рухоме майно є громіздким та великогабаритним, то воно може бути передано власнику на зберігання із забороною відчуження без шкоди для кримінального провадження.

Згідно з частиною 4 статті 173 КПК України, вирішуючи питання про арешт майна, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, про задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах власника вилученого майна ОСОБА_7 та скасування ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 25.10.2018 в частині місця зберігання та способу накладення арешту на зазначений автотранспорт, що належить на праві власності ОСОБА_7 .

Відповідно до вимог статей 170, 173 КПК України апеляційний суд вважає за можливе визначити спосіб накладання арешту майна шляхом заборони відчуження вказаного транспортного засобу з передачею вищевказаного майна власнику - ОСОБА_7 на відповідальне зберігання під розписку, попередивши про кримінальну відповідальність за статтею 388 КК України.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на слідчого та прокурора.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 - представника власника вилученого майна ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 25.10.2018 щодо накладення арешту на вантажний автомобіль «КАМАЗ 53213», д.н.з. НОМЕР_4 , 1998 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 належить ОСОБА_7 , в частині місця зберігання та способу накладення арешту на зазначений автотранспорт - скасувати.

Постановити в цій частині нову ухвалу.

Клопотання старшого слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 у вищезазначеній частині задовольнити частково.

Накласти арешт на вантажний автомобіль «КАМАЗ 53213», д.н.з. НОМЕР_4 , 1998 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 , шляхом заборони ОСОБА_7 відчуження вказаного транспортного засобу.

Передати вищевказане майно власнику - ОСОБА_7 на відповідальне зберігання під розписку, попередивши про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України.

В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на слідчого та прокурора.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий

Судді