Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 289/610/18
Провадження № 1-кп/280/54/19
У Х В А Л А
25 березня 2019 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000036 від 15.01.2018, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України,

встановив:

У провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України.

Прокурор у судовому засіданні звернулася із клопотанням про продовження застосованого запобіжного заходу тримання під вартою, обраного під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 , так як строк дії попередньої ухвали про тримання під вартою спливає 30.03.2019. Клопотання прокурора обґрунтовано тим, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання ОСОБА_4 під вартою, існувати не перестали, останній не працює, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних тяжких злочинів, на шлях виправлення не став, знову вчинив умисний тяжкий злочин, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а жоден із більше м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

У судовому засіданні обвинувачений та захисник поклалися на розсуд суду.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, вважаючи, що клопотання прокурора слід задовольнити, продовжити, застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки лише такий запобіжний захід спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, виходить у тому числі з тих обставин, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_4 має досить високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Згідно вимог діючого законодавства тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України (стаття 183 КПК України). При вирішенні вказаного клопотання, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в рішенні «Харченко проти України» від 10.02.2011. Зокрема в п. 79 цього рішення зазначено, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявнику своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Суд, у відповідності до вимог статті 178 КПК України, враховує, що ОСОБА_4 не працює, раніше судимий, вчинив новий умисний злочини, підстави та ризики, які раніше стали наслідком обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не усунені, продовжують існувати, а тому, клопотання про продовження строку тримання під вартою слід задовольнити.

Суд враховує тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом та приходить до висновку, що обставини, на які посилається прокурор у обвинувальному акті та клопотанні, дають достатні підстави суду вважати, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати.

Продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, про який зазначає як сторона захисту так і сторона обвинувачення, та який не зважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до особистої свободи.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід відповідає особі останнього, характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, з огляду на дані про його особу, соціальні зв`язки, які суд оцінює у сукупності з іншими наведеними вище даними, також існуючі ризики, що в разі перебування обвинуваченого на більш м`якому запобіжному заході, останній може вчинити інше кримінальне правопорушення, ухилятися від явки до суду та іншим чином перешкоджати встановленню істини у провадженні, вважає за доцільне продовжити раніше обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи вищевказане, керуючись ст. ст. 176, 178, 197, 331, 372 Кримінального процесуального кодексу України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд

постановив:

Продовжити, застосований до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів, тобто по 23 травня 2019 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1