ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/818/509/19 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 642/5800/19 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 21.03.2019 про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000166 від 06.06.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України, -

в с т а н о в и л а :

15.03.2019 до слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Холодногірського відділу Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_8 , яке було виявлено та вилучено 15.03.2019 в ході обшуку за адресою: м. Харків, вул. Тюринська (Якіра), 41 та в ході обшуку автомобіля BMW з д.н.з. НОМЕР_1 , а саме на: мобільний телефон ТМ «Samsung Galaxy S9» чорного кольору та зошит із рукописним текстом всередині та лист паперу із друкованим текстом чорного кольору.

Клопотання обґрунтоване тим, що в провадженні СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000166 від 06.06.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України.

15.03.2019 в ході обшуку за місцем фактичного мешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено наступне: мобільний телефон ТМ «Samsung Galaxy S9» чорного кольору та зошит із рукописним текстом всередині.

Крім того, 15.03.2019 в ході обшуку автомобіля BMW з д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 було виявлено та вилучено лист паперу із друкованим текстом чорного кольору.

Вищевказані речі є предметами вказаного кримінального правопорушення та має доказове значення по справі, у зв`язку з чим орган досудового слідства вважає, що єдиною доцільною процесуальною дією, яка може бути ефективною для встановлення істини по даному кримінальному провадженню, є накладення арешту на тимчасово вилучене вищезазначене майно.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 21.03.2019 клопотання слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 про накладення арешту задоволено.

Накладено арешт на вилучені 15.03.2019 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 за місцем фактичного мешкання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та в ході обшуку автомобіля, яким він користується BMW JUV, р.н 985, речі, а саме: мобільний телефон ТМ «Samsung Galaxy S9» чорного кольору, зошит із рукописним текстом всередині та лист паперу з друкованим текстом чорного кольору.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану ухвалу слідчого судді, зобов`язати слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 повернути арештоване на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 21.03.2019 майно власнику у найкоротший строк.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що арештовані предмети використовуються ОСОБА_8 у побутових цілях: мобільний телефон використовується для зв`язку з сім`єю, рідними, близькими тощо; зошит із рукописним текстом всередині використовується дитиною, братом ОСОБА_8 в навчальних цілях; лист паперу з друкованим текстом це роздруківка інформації, яка необхідна в роботі ОСОБА_8 (накладна).

Зазначені предмети жодним чином не являються доказом вчинення злочину і не є речовими доказами.

У клопотанні слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 від 15.03.2019 не зазначені ані підстави, ані мета накладення арешту.

Крім цього, ухвала постановлена з порушенням строків, передбачених частиною 1 статті 172 КПК України, у зв`язку з чим арешт вищевказаного майна не є законним та обґрунтованим та підлягає скасуванню.

Вислухавши доповідь судді, пояснення адвоката, який підтримав доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що СВ Холодногірського ВП ГУНП України в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000166 від 06.06.2018 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 2 статті 307 КК України.

Постановою слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області від 15.03.2019 вилучене в ході обшуку за місцем фактичного мешкання ОСОБА_8 та в ході обшуку автомобіля, яким останній користується, майно, залучене в якості речових доказів по кримінальному провадженню.

Приймаючи рішення про накладення арешту на вилучене 15.03.2019 під час обшуку за місцем фактичного мешкання ОСОБА_8 та в ході обшуку автомобіля, яким останній користується, майно, слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що слідчим доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення тяжкого злочину, майно, на яке слідчий просить накласти арешт, тимчасово вилучено, є речовим доказом, має суттєва доказове значення для досудового розслідування, може бути доказом під час судового розгляду, необхідне для повного та всебічного розслідування кримінального провадження № 0000166 від 06.06.2018, тому наявні підстави для застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на вилучене майно, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, у володінні якої перебуває майно та завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням, може бути виконане.

З таким висновком слідчого судді погоджується суд апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини 3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини 1 статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вилучені, під час обушку предмети підлягають арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання, на даному етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, суд дійшов вірного висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одних із яких є накладення арешту на майно.

Також судова колегія враховує, що вказаний захід забезпечення майна є тимчасовим заходом, а тому у подальшому його власник має право звернутися із клопотанням про скасування даного арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень статті 174 КПК України.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність правових підстав для арешту майна не підтверджені матеріалами справи.

Крім цього, доводи апеляційної скарги щодо порушення слідчим суддею строків розгляду клопотання про арешт майна не є підставою для скасування ухвали.

За таких обставин ухвалу слідчого судді слід вважати такою, що відповідає вимогам частини 1 статті 173 КПК України і підстав для її скасування з мотивів вказаних в апеляційній скарзі апелянта, на думку колегії суддів, немає.

Керуючись ст.ст. 392, 405, 407, 419, 422, 423 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 21.03.2019 залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий -

Судді: