Дата документу 28.02.2019 Справа № 323/3835/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №323/3835/18 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/714/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за клопотанням засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання в ДУ «Оріхівська виправна колонія (№88)», про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції з ДУ «Оріхівська виправна колонія (№ 88)»,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

прокурор Гуляйпільського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 26 грудня 2018 року, якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_6 та останнього звільнено умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий строк 2 місяці 22 дні.

Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_6 за час відбування покарання характеризується позитивно, вину у злочині, за який його засуджено, визнає, порушень режиму тримання не допускає, допустив 6 порушень встановленого режиму утримання, стягнення погашені у встановленому законом порядку, має 3 заохочення, оголошені правами начальника установи за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки.

В апеляційній скарзі прокурор просить вищевказану ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення.

В обґрунтування своїх доводів вказує на те, що поведінка засудженого має оцінюватися протягом всього часу його перебування у виправній колонії, а не тільки останнім часом. Зокрема, засуджений перестав допускати проступки лише при наближенні терміну можливого застосування умовно-дострокового звільнення. За таких умов поведінка засудженого не може вважатися сумлінною. Матеріали, досліджені у судовому засіданні, також не містять даних і про сумлінне ставлення до праці зі сторони засудженого, оскільки судом застосовано умовно-дострокове звільнення до засудженого, який зробив не більше, ніж виконав свої обов`язки, визначені кримінально-виконавчим законодавством.

Згідно з ухвалою, засуджений ОСОБА_6 звернувся до Оріхівського районного суду Запорізької області з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 наполягав на задоволенні клопотання.

Представник адміністрації установи не заперечував проти задоволення клопотання.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; засудженого ОСОБА_6 та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили залишити ухвалу суду без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Висновок щодо виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та ставлення до праці за весь період знаходження у виправній установі, а не час, що безпосередньо передує розгляду клопотання.

При цьому висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися також й на аналізі даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Відповідно до положень КВК України основаним засобом виправлення і ресоціалізації засуджених є, зокрема, суспільно корисна праця.

Проте, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при розгляді клопотання засудженого даних вимог закону та рекомендацій, викладених в постанові Пленуму Верховного Суд України, не дотримався.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину. Раніше він неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів, неодноразово звільнявся від відбування покарання з випробуванням, та в подальшому знову вчиняв умисні тяжкі злочини.

За час відбування покарання засуджений допустив 6 порушень режиму відбування покарання, які носили зухвалий характер, за що до нього застосовувалися, в тому числі і стягнення з поміщенням у карцер, у виді суворої догани, ДІЗО. І хоча ці стягнення є погашеними, проте вони характеризують поведінку засудженого ОСОБА_6 за час відбування покарання.

За весь час відбування покарання, а саме з 17 вересня 2014 року, засуджений ОСОБА_6 мав лише три заохочення, які мали місце у лютому 2018 року, травні 2018 року та жовтні 2018 року, тобто у час, що передував настанню терміну можливого застосування умовно-дострокового звільнення, на що обґрунтовано звертає увагу прокурор в апеляційній скарзі.

Із наявної в матеріалах провадження характеристики вбачається, що засуджений ОСОБА_6 не бере участі в реалізації програм диференційованого виховного впливу.

Крім того, з наданих матеріалів встановлено, що засуджений ОСОБА_6 на виробництві не працевлаштований, хоча праця засудженого і сумлінне ставлення до неї, відповідно до ч.2 ст.81 КК України, є обов`язковою умовою для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Той факт, що засуджений ОСОБА_6 залучався до робіт по благоустрою колонії, не може бути розцінено як сумлінне ставлення до праці, оскільки відповідно до положень ч.3 ст.107 КВК України, виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню та благоустрою колонії є обов`язком засуджених.

Сам засуджений ОСОБА_6 , звертаючись до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, не навів будь-яких обставин, які б свідчили про те, що він довів своє виправлення. Відсутні такі дані і в матеріалах провадження.

Отже колегія суддів дійшла висновку, що дані про поведінку засудженого ОСОБА_6 в цілому та його відношення до праці за весь період знаходження у виправній установі, а не тільки за час, що безпосередньо передував розгляду клопотання, свідчать про те, що поведінка засудженого ОСОБА_6 протягом строку відбування покарання не була стабільно позитивною та активною.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_6 не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а отже підстав для його умовно-дострокового звільненим від відбування подальшого покарання немає.

Оскільки суд першої інстанції при розгляді клопотання не з`ясував належним чином всі обставини, що підлягають з`ясуванню, та не врахував положення закону, яким визначено підстави та порядок умовно-дострокового звільнення засуджених, оскаржувана ухвала не може бути визнана законною та обґрунтованою та підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали - про відмову в задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора Гуляйпільського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 26 грудня 2018 року, якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_6 та останнього звільнено умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий строк 2 місяці 22 дні, скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4