ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 473/21/18
Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/ 819/83/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 грудня 2018 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Херсонського Апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
адвоката ОСОБА_8
потерпілих: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 квітня 2018 року відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Прибужани Вознесенського району Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 квітня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Строк відбування основного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 обчислюється з дня його взяття під варту після звернення вироку до виконання.
Зараховано у строк відбування покарання тримання ОСОБА_7 строк перебування під вартою з 19 вересня 2017 року по 22 вересня 2017 року включно.
З ОСОБА_7 стягнуто на користь потерпілого ОСОБА_10 24165 грн. 24 коп. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, та 350000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 375165, 24 грн.
Вирішено питання про речові докази та судові витрати.
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він16 вересня 2017 року біля 22 год. 30 хв., в порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом легковим автомобілем моделі «Daewoo Matiz», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та рухався по проїжджій частині автомобільної дороги Р 55 «Одеса Вознесенськ Новий Буг» у напрямку від села Мартинівське до села Прибужани на території Вознесенського району Миколаївської області.

На відстані 1,1 км до повороту до ТОВ СП «Нібулон», ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 12.1 ПДР України, а саме: під час керування транспортним засобом проявив неуважність, відповідним чином не стежив за дорожньою обстановкою, у встановлених межах не обрав безпечної швидкості руху з урахуванням дорожньої обстановки і стану керованого ним транспортного засобу легкового автомобіля моделі «Daewoo Matiz», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок чого виник його раптовий для водія відвід в лівий бік від обраного водієм напрямку руху та відбулось перекидання транспортного засобу декілька разів на дах.

В результаті порушення обвинуваченим водієм ОСОБА_7 правил безпеки дорожнього руху, пасажир транспортного засобу легкового автомобіля моделі «Daewoo Matiz», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_11 від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці дорожньої транспортної пригоди, а інший пасажир даного транспортного засобу ОСОБА_12 отримав тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок чого проходив стаціонарне лікування в Миколаївській міській лікарні швидкої допомоги за адресою: місто Миколаїв, вулиця Корабелів, 14/в.

Дана дорожня транспортна пригода сталася внаслідок злочинного порушення водієм автомобіля моделі «Daewoo Matiz» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , обвинуваченим ОСОБА_7 вимог п.п. 2.3 «б», 12.1 ПДР України, дії якого знаходяться в прямому причинному зв`язку з виниклими наслідками.

В апеляційній скарзі прокурор, що приймав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції , просить вирок скасувати в частині виключення з обвинувачення обставини, що обтяжує покарання - перебування обвинуваченого під час вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Ухвалити новий вирок, яким вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.286 КК України за обставини, що обтяжує покарання, передбаченої п.13 ч.1 ст.67 КК України, перебування обвинуваченого під час вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Повторно дослідити акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння. В іншій частині вирок залишити без змін.
Стверджує, що встановивши факт перебування обвинуваченого у стані сп`яніння під час вчинення правопорушення та виключивши з обвинувачення дану обставину , як таку , що обтяжує покарання , суд зробив висновок , який не відповідає фактичним обставинам справи. Крім того суд, не застосував закон, який підлягав застосуванню, а саме вимоги п 13 ч 1 ст. 67 КК щодо визначення обставини, що обтяжує покарання.
Наявність обставини, що обтяжує відповідальність , збільшує обсяг обвинувачення, а тому вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню у вказаній частині.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 , посилаючись на незаконність вироку через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, просить вирок змінити в частині призначеного покарання та застосувати ст.75 КК України , звільнивши ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 роки.
На думку захисника , суд при призначенні покарання не в повній мірі врахував обставини, що пом`якшують вину ОСОБА_7 , а саме його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, скоєння ним злочину з необережності .
За твердження апелянта суд лише поверхово врахував умови життя обвинуваченого , його соціальне та матеріальне становище, стан здоровя, рівень культури та освіти, соціально- психологічні риси. ОСОБА_7 позитивно характеризується, не судимий . Не зважив суд і на думку потерпілих, які просили не позбавляти волі ОСОБА_7 .
Захисник вказує, що всі ці обставини в сукупності дають підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування призначеного йому покарання.
В апеляційних скаргах потерпіла ОСОБА_9 та потерпілий ОСОБА_10 , посилаються на надмірну суворість призначеного ОСОБА_7 покарання та просять посилаючись на незаконність вироку через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, просить вирок змінити в частині призначеного покарання та застосувати ст.75 КК України , звільнивши ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 роки.

Наводять доводи , які є аналогічними доводам захисника обвинуваченого , вказуючи , що призначаючи покарання суд не взяв до уваги, що злочин вчинено з необережності, наявність обставин, що пом`якшують покарання, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Вважають, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання у вигляді позбавлення волі.
ОСОБА_10 стверджує, що на сьогоднішній день ОСОБА_7 відшкодував матеріальну шкоду у повному обсязі, що також вказує на його дійове каяття.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги прокурора та заперечив проти задоволення апеляційних скарг захисника та потерпілих, пояснення обвинуваченого, адвоката ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , які підтримали апеляційні вимоги сторони захисту та потерпілих, та вказували на безпідставність доводів апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла до наступного висновку.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених і викладених у вироку обставин та кваліфікацію його дій за ч.2 ст. 286 КК України в апеляційних скаргах прокурором, захисником та потерпілими не оспорюються, а тому вирок переглядається в апеляційному порядку лише в частині призначеного покарання в межах доводів апеляційних скарг.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вбачається, що при призначенні ОСОБА_7 покарання суд врахував ряд обставин, зокрема й ті, на які посилаються в апеляційних скаргах потерпілі та захисник, а саме: характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, що вчинений з необережності та відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу винного, а саме позитивну характеристику за місцем проживання, умови життя обвинуваченого ОСОБА_7 , його соціальне та матеріальне становище, стан здоров`я.
Крім того, суд врахував стать та вік обвинуваченого, те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Суд також взяв до уваги досудову доповідь органу пробації.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття та активе сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання, суд не встановив.
Врахувавши обставини, за яких вчинено злочин, його наслідки, дані про особу обвинуваченого суд призначив покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 5 років позбавлення волі і дійшов висновку, що без реального відбуття призначеного покарання виправлення обвинуваченого не можливе .
Перевіряючи доводи апеляційних скарг захисника та потерпілих колегія суддів дослідила матеріали , які характеризують особу обвинуваченого , з яких вбачається, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але в силу ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Із досудової доповіді органу пробації видно, що ОСОБА_14 проживає з родиною, не працює, кримінальні зв`язки не підтримує, алкогольними напоями не зловживає. Існує середня ймовірність вчинення ним повторного злочину.
Завдані злочином збитки на час ухвалення вироком суду першої інстанції відшкодовані не були. На переконання судової колегії судом першої інстанції були враховані всі наявні у матеріалах провадження відомості, що характеризують особу обвинуваченого, в т.ч. і в соціально- побутовому плані.
Твердження апелянтів про те, що суд у повній мірі не врахував визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, дані про особу обвинуваченого є безпідставними.
Ці обставини були враховані судом при визначенні виду та міри покарання, і саме наявність цих обставин, дали суду підстави для призначення покарання на строк, менший від максимальної межі санкції ч. 2 ст. 286 КК України, однак ці ж самі обставини одночасно не можуть слугувати підставою для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбуття призначеного судом покарання, як на тому наполягають апелянти.
При призначенні покарання наряду із даними, що характеризують особу обвинуваченого та обставинами, що пом`якшують покарання, суд підставно врахував, що ОСОБА_7 скоїв тяжкий необережний злочин , внаслідок якого загинула ОСОБА_11 та отримав тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_12 , а тому суд дійшов мотивованого висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише за умови реального відбування призначеного йому покарання.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції і вважає, що у суду були відсутні підстави для звільнення ОСОБА_7 від призначеного йому основного покарання із випробуванням через неможливість досягнення мети покарання без його реального відбування обвинуваченим.
Позицію потерпілих щодо виду та міри покарання не можна визнати самостійною та достатньою підставою для призначення покарання із випробуванням.
Не можна погодитися і з доводами апеляційної скарги прокурора про необхідність скасування вироку в частині призначеного покарання колегія суддів не погоджується.
Єдиною підставою для скасування вироку в цій частині апелянт зазначив те, що суд не визнав обставиною, що обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
При цьому жодного аргументу про те, яким чином ця обставина вплинула на законність вироку в частині призначеного покарання апеляційна скарга не містить. Прокурор не посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості скоєного злочину чи особі обвинуваченого внаслідок його м`якості та не оспорює вирок суду в частині виду та міри призначеного судом покарання.
Як видно із вироку, суд при формулюванні обвинувачення , визнаного судом доведеним , встановив, що 16.09.2017 року в момент ДТП ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`яніння, тобто судом було вірно встановлено обставини події.
Суд навів мотиви, чому вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння він не визнав, обставиною, що обтяжує покарання, і такі висновки суду не суперечать приписам ч.2 ст. 67 КК України.
Натомість , колегія суддів вважає, що суд вірно встановивши обставини події на підставі яких було сформульовано обвинувачення, і хоча і не визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння як обставину, що обтяжує покарання, але фактично її врахував наряду із іншими обставинами, що підлягають врахуванню згідно положень ст. 65 КК України та призначив покарання обвинуваченому за ч 2 ст. 286 КК України у виді 5 років позбавлення волі, тобто на строк , який перевищує мінімальну межу санкції статті , за якою його засуджено.
Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування вироку в частині призначеного покарання, як про те просить прокурор.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування чи зміни оскаржуваного вироку, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст. 376 ч 2, ст. 404. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні, потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 квітня 2018 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом трьох місяців може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду.

Судді:

(підпис) (підпис) (підпис)
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно
Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2