Справа №504/1592/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2019 року смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

представника Лиманського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000334 від 15.03.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, відносно якого застосований запобіжний захід тримання під вартою, терміном до 14.05.2019р.,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Комінтернівського районного суду Одеської області перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000334 від 15.03.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

В судовому засіданні прокурор Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 заявила клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки строк раніше обраного запобіжного заходу спливає, а перебуваючи на волі останній може переховуватися від суду, незаконно впливати та потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, які ще не надали покази безпосередньо суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, здійснити дії, спрямовані на перешкоджання правосуддю.

Потерпілий ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, судова повістка направлялася за місцем проживання, вказаним в обвинувальному акті, повідомлення про отримання судового виклику до суду не повернулося. Однак, суд, з врахуванням думки, учасників процесу, вважає можливим розглянути клопотання прокурора за відсутності потерпілого.

Захисник-адвокат ОСОБА_5 просила обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки у нього є родина та він не має наміру переховуватися від суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника адвоката ОСОБА_5 .

Представник Лиманського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України ОСОБА_6 підтримала думку прокурора.

Вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку про задоволення клопотання виходячи з наступного.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачуються.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

На підставі цього, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Прецедентне право Конвенції розробило чотири базових прийнятних підстави для відмови у звільненні особи з під варти:

- ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення не з`явиться на суді /справа Stogmuller против Austria/;

- ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення у випадку звільнення прийме дії, направлені на перешкоджання відправленню правосуддя /справа Stogmuller против Austria/;

- ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення, здійснить подальші правопорушення /справа Matznetter против Austria/;

- ризик, що особа порушить громадський порядок /справа Letellier против France/.

Доцільність залишення під вартою особи, яка підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.

Продовжене тримання під вартою може бути виправдано в тому випадку, якщо існують конкретні ознаки того, що це дійсно вимагається виходячи з інтересів суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважують правило поваги особистої свободи /справа W. против Switzerland, судове рішення від 26.01.1993 року § 30/.

Суд, оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, враховуючи принцип презумпції невинуватості, правила поваги свободи особи, приймаючи до уваги, що обраний на досудовому слідстві запобіжний захід у вигляді тримання під вартою спливає 14.05.2019р., а до вказаного терміну судове провадження не може бути завершено, приходить до наступного.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні умисного злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Обвинувачений офіційно не працює, не має підтверджених джерел існування, зареєстрований за межами Лиманського району Одеської області, раніше неодноразово судимий. Дані обставини з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, характеру інкримінованого злочину та обставин вчинення кримінального правопорушення свідчать про те, що існування ризиків не зменшилося, тому перебуваючи на волі ОСОБА_4 може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик впливу на потерпілого та свідків здається суду переконливим, оскільки обвинувачений шляхом вмовляння чи погроз може вплинути на них з метою зміни показань під час судового розгляду.

Суд також вважає доведеним ризик можливості вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_4 раніше неодноразово засуджений, відбував покарання у місцях позбавлення волі і знов обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Оцінюючи позицію обвинуваченого та захисника-адвоката ОСОБА_5 , які просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, суд вважає, що лише того, що ОСОБА_4 має родину і нібито не має наміру переховуватися від суду, недостатньо для зменшення заявлених у клопотанні ризиків.

Враховуючи, що обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом не встановлено, застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе запобігти доведеним ризикам, зважаючи на обставини справи, дані про особу обвинуваченого, суд вважає необхідним обрати запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.

Обираючи ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд вважає, що саме цей запобіжний захід забезпечить належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Враховуючи, що злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_4 вчинений із застосуванням насильства/ погрозою застосування насильства, суд вважає, що встановлювати розмір застави є недоцільним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 197, 331, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеська установа виконання покарань (№21) Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України» строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з 13 травня 2019 року.

Закінчення строку тримання під вартою визначити 12 липня 2019 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору та уповноваженій службовій особі місця ув`язнення для відома та виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1