Справа № 504/165/18
Провадження № 1-кп/504/314/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.12.2018смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 4, смт. Доброслав, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000011 від 05.01.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Раденськ Цюрупинського району Херсонської області, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця номера обслуги 2 гаубичної самохідно-артилерійської батареї гаубичного - артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , солдата, раніше не судимого, військовий квиток серії НОМЕР_2 , -

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

31.07.2014 року ОСОБА_6 призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період, ІНФОРМАЦІЯ_2 . Того ж дня, ОСОБА_6 з районного військового комісаріату відправлено для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, є день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату.

Відтак, з 31.07.2014 року, тобто з дня відправлення солдата ОСОБА_6 до військової частини НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку проходження військової служби.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31.07.2014 року №161 солдата ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду номера обслуги 2 гаубичної самохідно-артилерійської батареї гаубичного-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .

З 29.11.2014 року по 03.12.2014 року солдат ОСОБА_6 проходив лікування у військовій частині НОМЕР_3 , де по закінченню лікування йому визначено прибути 04.12.2014 року до розташування військової частини НОМЕР_1 .

Згідно вимог п. п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Проте, всупереч вищезазначених вимог закону, солдат ОСОБА_6 , проходячи військову службу під час мобілізації, на особливий період, на посаді номера обслуги 2 гаубичної самохідно-артилерійської батареї гаубичного-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , усвідомлюючи відсутність відповідного дозволу командира, з метою ухилитися від військової служби, 04.12.2014 року о 9.00 год. вчинив нез`явлення на службу без поважних причин з лікування до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та продовжував незаконно перебувати поза її межами, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який не з`явився на службу.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 , свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині) визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, при цьому пояснив, що дійсно він, будучи військовослужбовцем призваним на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та проходячи її у військовому званні солдат на посаді номера обслуги 2 гаубичної самохідно-артилерійської батареї гаубичного-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, з метою ухилитися від військової служби, 04.12.2014 року о 9.00 год. вчинив нез`явлення на службу без поважних причин з лікування до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та продовжував незаконно перебувати поза її межами, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який не з`явився на службу.

У скоєному ОСОБА_6 розкаюється, докази його вини, добуті досудовим розслідуванням, визнає повністю і не оспорює. Правильно розуміє зміст фактичних обставин провадження і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються.

Покази ОСОБА_6 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позицій.

Визнавши недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, проти чого не заперечують учасники судового розгляду, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, суд обмежився лише допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині), а саме в тому, що він, будучи військовослужбовцем призваним на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та проходячи її у військовому званні солдат на посаді номера обслуги 2 гаубичної самохідно-артилерійської батареї гаубичного-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, з метою ухилитися від військової служби, 04.12.2014 року о 9.00 год. вчинив нез`явлення на службу без поважних причин з лікування до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та продовжував незаконно перебувати поза її межами, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який не з`явився на службу.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 408 КК України за ознаками дезертирство, тобто нез`явлення на службу з лікувального закладу з метою ухилитися від військової служби.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість скоєного обвинуваченим діяння, те що воно відноситься до злочинів середньої тяжкості, відповідно до ст. 12 КК України, а також особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, позитивно характеризується за місцем проживання, має задовільний стан здоров`я.

У відповідності до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та вчинення злочину внаслідок тяжких особистих обставин.

У відповідності до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи особу винного, думку прокурора, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 408 КК України, оскільки зазначене покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Крім того, враховуючи викладене, суд не може погодитися з запропонованою прокурором реальною мірою покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки та вважає, що при обранні ОСОБА_6 міри покарання у виді позбавлення волі, можливо застосувати дію ст. 75 КК України, з виконанням покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 76 КК України, оскільки його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Засоби забезпечення кримінального провадження та запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_6 не застосовувались, та підстав для їх обрання судом не вбачається.

Кримінальним правопорушенням шкоди не завдано.

Судові витрати по провадженню відсутні.

Речові докази по провадженню відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 371 - 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Застосувати ст. 75 КК України та звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного судом за даним вироком з випробуванням, якщо протягом 1 (одного) року іспитового терміну ОСОБА_6 не вчинить нового кримінального правопорушення (злочину).

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації , повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, окрім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1