Дата документу 13.11.2018 Справа № 336/968/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-кп/807/210/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 336/968/18Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.383 ч.1 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000134, за апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2018 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Новомиколаївка Запорізької області, громадянки України, з вищою освітою, не працюючої, заміжньої, має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої;

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України,

в с т а н о в и л а:

вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України, та призначено їй покарання у виді 1 року позбавлення волі.

Визнано винуватою ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, та звільнено від покарання.

Згідно зі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування основного покарання, якщо вона протягом іспитового строку 1 рік не скоїть нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_10 від 29.01.2018 року, на автомобіль марки «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у кузові синього кольору, який належить ОСОБА_11 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на автомобіль «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у кузові синього кольору, видане на ім`я ОСОБА_11 ; поліс № АМ/0638579 на автомобіль «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у кузові синього кольору, виданий на ім`я ОСОБА_11 ; ключі від автомобіля у кількості двох штук.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 2860 грн.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, 11.01.2018 року ОСОБА_7 , маючи умисел на завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, о 19 годині 37 хвилин зателефонувала до служби «102» та повідомила про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, яке начебто мало місце 11.01.2018 року у період часу з 19 години 00 хвилин до 19 години 30 хвилин за адресою: м. Запоріжжя, вул. Пархоменко, б. 10.

В подальшому, 11.01.2018 року о 20 годині 45 хвилин громадянка ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні службового кабінету № 24 Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області за адресою: м. Запоріжжя, вул. 8 Березня, 31, маючи умисел на завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, будучи попереджена про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України, повідомила слідчому про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, а саме: незаконного заволодіння транспортним засобом «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що мало місце приблизно у період часу з 19 години 00 хвилин до 19 години 30 хвилин за адресою: м. Запоріжжя, вул. Пархоменко, б. 10, що не відповідає дійсності. Після чого, слідчим було складено відповідний протокол про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення відносно ОСОБА_7 та роз`яснені останній її права, у тому числі зміст ст. 383 КК України. ОСОБА_7 ознайомилась з даним протоколом, після чого поставила на ньому свій особистий підпис. На підставі повідомлення про вчинення кримінального правопорушення слідчим СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_12 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000125 за ч. 1 ст. 289 КК України та розпочато досудове розслідування. В ході досудового розслідування кримінального провадження №0000125 встановлено, що транспортний засіб «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 продала ОСОБА_13 за 1000 доларів США.

Крім того, 11.01.2018 року ОСОБА_7 о 19 годині 37 хвилин зателефонувала до служби «102» та повідомила про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, яке начебто мало місце 11.01.2018 року у період часу з 19 години 00 хвилин до 19 години 30 хвилин за адресою: м. Запоріжжя, вул. Пархоменко, б. 10.

Далі, 13.01.2018 року, в період часу з 13 години 10 хвилини до 14 години 15 хвилини, ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні службового кабінету № 24 Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області за адресою: м. Запоріжжя, вул. 8 Березня, 31, будучи визнаною потерпілою та попередженою про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за завідомо неправдиві показання потерпілого надані органу, що здійснює досудове розслідування, під час досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000125 від 11.01.2018 року, маючи умисел на завідомо неправдиві показання, під час допиту в якості потерпілої, усвідомлюючи можливість настання кримінальної відповідальності за вказане, вчинила умисний злочин проти правосуддя та надала слідчому завідомо неправдиві показання про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, а саме: незаконного заволодіння транспортним засобом «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився біля буд. 10, по вул. Пархоменко в м. Запоріжжя, 11.01.2018 року приблизно у період часу з 19 години 00 хвилин до 19 години 30 хвилин. Після чого, слідчим було складено відповідний протокол допиту потерпілої ОСОБА_7 та роз`яснені останній її права, у тому числі зміст ст. 384 КК України. ОСОБА_7 ознайомилась з даним протоколом, після чого поставила на ньому свої особисті підписи та рукописний текст, про те, що надані нею свідчення записані вірно та нею прочитані.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Запорізької області вважає, що вирок в частині призначеного ОСОБА_7 покарання підлягає скасуванню у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої. Так, вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 обґрунтовано визнано винною, у тому числі за ч. 1 ст. 384 КК України, однак їй помилково не призначено покарання за цією статтею обвинувачення. Окрім того, у вироку взагалі не вказано мотиви та підстави звільнення обвинуваченої від покарання із числа тих, що передбачені ч.ч. 4, 5 ст. 74 КК України. Вважає, що суд, належним чином установивши пом`якшуючі покарання обставини, а саме повне визнання вини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, дані, що характеризують особу обвинуваченої та значно знижують її суспільну небезпеку, а саме відсутність попередніх судимостей, позитивні характеристики, наявність постійного місця проживання, склад сім`ї, у тому числі наявність на вихованні та утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_8 , 2014 року народження, та ОСОБА_9 , 2010 року народження, не був позбавлений можливості, із застосуванням ст. 69 КК України, призначити найбільш м`який вид покарання за ч. 1 ст. 384 КК України, а саме штраф у розмірі, що буде відповідати приписам ст. 65 КК України. Крім того, зазначає, що установлені по справі пом`якшуючі вину обставини свідчать про невелику суспільну небезпеку як самої ОСОБА_7 , так і вчинених нею злочинів, а тому у суду першої інстанції були усі підстави для призначення більш м`якого виду покарання і за злочин, передбачений ч. 1 ст. 383 КК України.
На підставі викладеного, просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 1 ст. 383, ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн., за ч. 1 ст. 384, ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань визначити остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 35 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 595 грн.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора на підтримання апеляційної скарги; обвинувачену ОСОБА_7 , зокрема, і в останньому слові, яка не заперечувала проти апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора Запорізької області задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень при обставинах зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених в судовому засіданні, належним чином оцінених судом, і, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачена ОСОБА_7 у судовому засіданні повністю визнала себе винною, дала показання по суті пред`явленого їй обвинувачення, у зв`язку з чим, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження всіх доказів відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового провадження не оспорювались.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обсяг і доведеність вини обвинуваченої та правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 383 КК України, як завідомо неправдиве повідомлення слідчого про вчинення злочину; за ч. 1 ст. 384 КК України, як завідомо неправдиве показання потерпілого надані органу, що здійснює досудове розслідування.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, кваліфікація дій останньої, встановлені і вказані обставини у обвинувальному вироку, ґрунтуються на обставинах, які сторонами провадження не оспорюються, тому перевірці в апеляційній інстанції, у відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, не підлягають.

Порушень ст.ст. 349, 370 КПК України щодо обґрунтованості і вмотивованості винуватості обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, зазначених у вироку суду, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан, тощо.

Згідно з положеннями п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст. 12 КК України, відносяться до категорії злочинів невеликої тяжкості. Судом також враховано сукупність фактичних даних, які характеризують особу обвинуваченої, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, не працює, має на утриманні двох малолітніх дітей, стан її здоров`я. Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст.ст. 57, 60, 61 КК України виправні роботи можуть бути застосовані лише до осіб, які працюють, а арешт і обмеження волі не застосовуються до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.

Судом першої інстанції та під час апеляційного розгляду було встановлено, що обвинувачена ОСОБА_7 не працює, має на утриманні двох малолітніх дітей 2010 та 2014 року народження, а тому зазначене вище покарання не може бути застосовано до обвинуваченої.

Крім того, враховуючи ці обставини, до ОСОБА_7 не може бути застосовано жодного із видів покарань, передбачених санкцією ч. 1 ст. 384 КК України, тому суд першої інстанції обґрунтовано звільнив її від покарання, з чим погоджується і апеляційний суд, і тому доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є безпідставними.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 1 ст. 383 КК України, а за ч. 1 ст. 384 КК України вона підлягає звільненню від покарання.

Враховуючи дані про особу обвинуваченої ОСОБА_7 , яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, має на утриманні двох малолітніх дітей, під час розгляду провадження в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду визнала свою провину в повному обсязі, щиро розкаялась, що є обставиною, яка пом`якшує покарання, суд першої інстанції вмотивував свої висновки щодо можливості застосування положень ст.ст. 75, 76 КК України, та звільнення останньої від відбування призначеного за ч. 1 ст. 383 КК України покарання з випробуванням. З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області без задоволення.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть безумовне скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді провадження, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2018 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4