Справа № 520/5083/19
Провадження № 1-кс/520/3180/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2019 року

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюв рамках кримінального провадження №0000170 від 03.03.2019 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Оргеєв, Республіки Молдови, громадянина Молдови, молдованина, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, який зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, досудовим розслідуванням установлено, що 02.03.2019 року приблизно о 09 годині 50 хвилин водій ОСОБА_5 , грубо порушив пункти: 2.3 б); 18.4 Правил дорожнього руху України, які зобов`язують водія:
п.2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
п.18.4. Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Порушення виразились в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем «MERCEDES-BENZ E420», р/з НОМЕР_1 , рухався в крайній лівій смузі руху, по асфальтованому, сухому дорожньому покриттю вул. Ангарська, смт. Авангард, Овідіопольського району, Одеської області, збоку вул. Магістральна у напрямку вул. Тираспольське шосе, де проїзна частина має дві смуги для руху в попутному напрямку та дві смуги руху в зустрічному напрямку, позначеними дорожньою розміткою 1.3, 1.5 Правил дорожнього руху України.
Рухаючись в обраному напрямку водій ОСОБА_5 наближався до нерегульованого пішохідного переходу, який позначений за допомогою дорожньої розмітки 1.14.1 «Зебра», та дорожнім знаком 5.35.1 «Пішохідний перехід» Правил дорожнього руху України розташованого біля буд. № 9 по вулиці Ангарській смт. Авангард, Овідіопольського району, Одеської області, по якому в цей час рухався пішохід ОСОБА_7 , та перетинав проїзну частину вулиці Ангарської з права наліво відносно руху керованого ОСОБА_5 автомобіля.
В цей час, перед вказаним пішохідним переходом в першій (правій) смузі руху зупинились два автомобілі, водії яких надали дорогу пішоходу ОСОБА_7 .
Водій ОСОБА_5 , проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід ОСОБА_7 не урахував дорожню обстановку, яка виразилась у наявності інформаційних дорожніх знаків 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» і дорожньої розмітки 1.14.1, які інформували його про наявність цього переходу та водіїв інших транспортних засобів, що зупинились в першій смузі руху перед пішохідним переходом, не зменшив швидкість і не зупинився, та не надав дорогу пішоходу ОСОБА_7 який перебував на пішохідному переході, внаслідок чого скоїв на нього наїзд.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_7 , від отриманих тілесних ушкоджень помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у лікувальному закладі.
Враховуючи, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, з метою запобігання ризикам у вигляді можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілих в рамках даного кримінального провадження, сторона обвинувачення звертається з клопотанням про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор в судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав у повному обсязі.
Захисник підозрюваного в судовому засіданні надала: свідоцтво про одруження ОСОБА_5 ; свідоцтво про народження дитини ОСОБА_5 ; довідку про те, що дружина ОСОБА_5 з 30.05.2016 року перебувала у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років відповідно до наказу № 3-к/тм від 19.05.2016 року; копії квитанції, які підтверджують, що обвинувачений надавав матеріальну допомогу потерпілому, коли останній знаходився у лікарні; копію квитанції, яка підтверджує, що ОСОБА_5 сплатив послуги за поховання ОСОБА_7 . В частині клопотання сторони обвинувачення про застосування відносно ОСОБА_5 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просила врахувати, що ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, неофіційно, проте працює, надавав потерпілому всю необхідну матеріальну допомогу на лікування. В частині ризиків, які викладені стороною обвинувачення зазначила, що на даний час ризик можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду спростовується наявністю міцних соціальних зв`язків у її підзахисного. З урахуванням викладеного, просила обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав свого захисника.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, а також документи, надані в судовому засіданні захисником, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п.99 рішення ЄСПЛ у справі «Геращенко проти України», визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні органі державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення її явки до суду.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 12 березня 2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Згідно п.32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: протоколом огляду місця ДТП від 02.03.2019, схемою до нього; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 1978 р.н.; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 1985 р.н. та іншими матеріалами провадження в сукупності.

З огляду на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за який законом передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8 років, враховуючи наслідки вчинення такого кримінального правопорушення у вигляді смерті людини, слідчий суддя приходить до переконання про наявність ризику можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

Разом з тим, в частині зазначеного стороною обвинувачення ризику у вигляді можливого незаконного впливу підозрюваного на потерпілих в рамках даного кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання про необґрунтованість такого ризику з огляду на наступне. Так, в матеріалах клопотання відсутні відомості в частині визнання тієї чи іншої особи потерпілим в рамках даного кримінального провадження, в зв`язку з чим, підозрюваний не може впливати на особу, процесуальний статус якої на теперішній час відсутній у будь-якої особи. В цілому, з огляду на ті обставини, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, слідчий суддя приходить до переконання про необґрунтованість наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Згідно ст.3 Конвенції, нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.
У рішенні ЄСПЛП у справі «Пєтухов проти України», (п.п. 121, 125-793), суд встановив порушення пункту 3 статті 5 Конвенції, оскільки суди не розглянули клопотання захисника щодо звільнення заявника за станом здоров`я. На жодному з етапів провадження національні державні органи не розглядали можливості застосування жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів.

Так, слідчим суддею враховується, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки за місцем свого проживання, оскільки підозрюваний одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, має постійне місце проживання та реєстрації, де й проживає разом зі своєю сім`єю, та за яким позитивно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, неофіційно, але працює та утримує власну родину. Враховується слідчим суддею й та обставина, що підозрюваний здійснює заходи з відшкодування завданої шкоди та надання родині загиблого, кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 являється необережним злочином, тобто ОСОБА_5 будь-якого умислу на вчинення такого кримінального правопорушення не мав. Викладене свідчить, що встановленому в судовому засіданні ризику у вигляді можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування в повній мірі можливо запобігти, шляхом застосування відносно потерпілого альтеративного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Згідно ч.1, ч.2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбаченого покарання у виді позбавлення волі.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби, оскільки вказаний запобіжний захід, з урахуванням наявності у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, позитивної характеристики за місцем його проживання, ставлення до вчиненого, прийняттям підозрюваним заходів щодо відшкодування заподіяної шкоди, в повній мірі є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, та здатний запобігти встановленому слідчим суддею в ході розгляду клопотання сторони обвинувачення ризику, передбаченому п.1 ч.1 ст.177 КПК України, у вигляді можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000170 від 03.03.2019 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зобов`язавши його не залишати приміщення домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 години 00 хвилин по 06 годину 00 хвилин наступної доби, строком до 11.04.2019 року включно, в межах строку досудового розслідування.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , строком до 11.04.2019 року включно наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Копію ухвали про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до СУ ГУНП в Одеській області.
Контроль за виконанням покладених на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків покласти на прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 .
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1