ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/770/19 Справа № 194/947/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000023 за апеляційною скаргою прокурора Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, який приймав участь у підготовчому судовому засіданні кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2018 року, якою обвинувальний акт щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Тернівка Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 3692 КК України, повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України,
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати як незаконну та необґрунтовану, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд цього кримінального провадження в суді першої інстанції.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що у цьому кримінальному провадженні, ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.07.2018 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 вже повертався прокурору.
Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.09.2018 року вказану ухвалу суду першої інстанції було скасовано.
При цьому зазначає, що клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту від 26.12.2018 року аналогічне першому клопотанню, яке міститься на арк. 30-38.
Також посилається на те, що обвинувачений отримав обвинувальний акт, він обізнаний про те, що йому інкримінується, що підтверджує в судовому засіданні.
Вказує на те, що суд на стадії підготовчого судового засідання не має право роз`яснювати особі суть обвинувачення, оскільки вказаним правом суд наділений лише на стадії судового розгляду, відповідно до ст.348 КПК України.
Зазначає, що в обвинувальному акті щодо ОСОБА_8 чітко зазначено дату, час, обставини, за яких останній через посередника отримав для себе неправомірну вигоду, про що також вказано в ухвалі апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.09.2018 року.
Посилається на те, що суд першої інстанції почав досліджувати обставини, за яких обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, причетність інших осіб до цього злочину, однак питання щодо кваліфікації дій обвинувачення та з`ясування обставин вчинення кримінальних правопорушень не входить до питань, які підлягають вирішенню у підготовчому судовому засіданні.
Також, посилання суду на те, що в обвинувальному акті не вказано назву суб`єкта уповноваженого на виконання функції держави, на якого мав вчинити вплив обвинувачений, та отримав для цього неправомірну вигоду є безпідставним, оскільки в обвинувальному акті чітко зазначено, що у ОСОБА_8 виник злочинний умисел направлений вплинути на суддю Тернівського міського суду, на розгляді якого перебував адміністративний протокол серії БД №274139.
Суд першої інстанції не досліджуючи фактичні обставини справи, намагається надати оцінку діям інших учасників цього кримінального правопорушення на стадії підготовчого судового засідання та тлумачить доводи на користь обвинуваченого.
Фактично суд у підготовчому судовому засіданні ставить під сумнів правову кваліфікацію кримінального правопорушення, скоєного обвинуваченим, спосіб, час, обставини, за яких обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, беручи на себе обов`язок доказування допустимості чи не допустимості доказів, обставини доказування, передбачені ст.91 КПК України.
Посилається на те, що суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні, повертаючи обвинувальний акт, вийшов за межі повноважень, передбачених ст.ст. 314, 315 КПК України, оскільки суд має право повернути обвинувальний акт прокурору лише у випадку, якщо він не буде відповідати вимогам ст.291 КПК України, тому будь-які посилання суду на невідповідність обвинувального акту будь-яким іншим нормативно-правовим актам, крім норм КПК України, не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Також, ухвала суду не містить даних, які б вказували на те, які необхідно виконати слідчі та процесуальні дії, направлені на усунення виявлених судом недоліків в обвинувальному акті, протягом якого розумного строку їх необхідно усунути, яким чином.
Крім того, в ухвалі суду відсутній герб України, тому таке рішення, відповідно до практики ЄСПЛ, не може вважатися таким, що винесене від імені держави та бути законним.
Посилання суду щодо необхідності зміни прокурором обвинувального акту є безпідставним, оскільки згідно із ч.2 ст.337 КПК України, під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, при цьому, така процесуальна дія, яка зазначена в ухвалі суду, взагалі не передбачена КПК України.
Також, судом проігноровано вимоги ст.ст. 338, 339 КПК України відповідно до яких, прокурор має право змінювати та висувати нове обвинувачення під час судового розгляду.
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2018 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 3692 КК України, повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначив, що формулювання обвинувачення не містить назви особи, уповноваженої на виконання функцій держави, на яку мав намір вплинути обвинувачений, при цьому з тексту обвинувачення можливо допустити, що такою особою може бути суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області, але припущення не може бути встановленим беззаперечним фактом і по суті є сумнівом, який відповідно до вимог КПК України повинен бути на користь обвинуваченого. Також в тексті обвинувального акту при викладенні фактичних обставин вказано, що ОСОБА_9 передав гроші через ОСОБА_10 для ОСОБА_8 , а в правовій кваліфікації вказано що ОСОБА_8 обвинувачується в одержанні неправомірної вигоди для себе. На думку суду таке викладення обставин і кваліфікація дій обвинуваченого протирічать одне одному. В наслідок таких порушень по суті в описі кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 відсутня об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, а тому суд дійшов висновку про порушення слідчим вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України та повернення обвинувального акту прокурору.
Крім того, зазначені недоліки обвинувального акту, в тому числі і в частині з`ясування деталей вчинення злочину, призводять до грубого порушення права на захист ОСОБА_8 , оскільки порушують його право знати у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують, яке є беззаперечним і закріплено у п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу суду залишити без змін, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.
Стаття 314 КПК України передбачає, що під час підготовчого засідання головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.
Однією з обставин, яка перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду є невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України, суд зазначив, що в обвинувальному акті, в описі кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 , відсутня об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.
Проте, як убачається зі змісту вказаного обвинувального акта, в ньому зазначені всі обов`язкові відомості, про які йдеться в ч. 2 ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за своєю формою та змістом повністю відповідає вимогам вищезазначеної статті Кримінального процесуального кодексу України, так як слідчий з достатньою повнотою відобразив фактичні обставини кримінального правопорушення, які вважав встановленими, його правову кваліфікацію з посиланням на положення КК України, сформулював обвинувачення та виконав інші вимоги, передбачені вказаною статтею.
Встановлення того, чи є склад злочину, в тому числі й об`єктивна сторона кримінального правопорушення, є задачею судового розгляду та у випадку встановлення відсутності складу злочину постановлюється виправдувальний вирок.
Тому, колегія суддів вважає, що такий висновок суду на стадії підготовчого судового засідання є передчасним.
Відповідно до положень ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні не вирішуються питання про доведеність чи відсутність вини обвинуваченого та про правильність кваліфікації дій обвинуваченого, оскільки це питання є предметом судового розгляду, а завданням підготовчого судового засідання є процесуальне та організаційне забезпечення його проведення.
Колегія суддів вважає, що, повертаючи обвинувальний акт прокурору з вищевказаних підстав, суд вийшов за межі тих питань судового провадження, які вирішуються у підготовчому судовому засіданні.
Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.07.2018 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 вже повертався прокурору з підстав невідповідності вказаного обвинувального акту п.5 ч.2 ст.291 КПК України.
Однак, в ухвалі Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.09.2018 року було зазначено, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 відповідає вимогам ст.291 КПК України, на підставі чого вказана ухвала суду першої інстанції була скасована, а кримінальне провадження направлено на новий розгляд.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора є слушними, а ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції застосовує на підставі ч. 6 ст. 9 КПК України загальні засади кримінального провадження, а саме: вимоги п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України щодо забезпечення принципу законності кримінального провадження, оскільки допущені судом істотні порушення кримінального процесуального закону, передбачені ст. 291 КПК України, не входять в перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК України.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і підлягає скасуванню з направленням обвинувального акту до суду першої інстанції для здійснення судового провадження.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, який приймав участь у підготовчому судовому засіданні кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2018 року задовольнити.
Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2018 року щодо ОСОБА_8 скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4