Справа №574/701/17-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/247/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 574/701/17-к за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02 жовтня 2018 року, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Почепці Путивльського району Сумської області, мешканець АДРЕСА_1 , раніше судимий

визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 і ч.2 ст.190 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить застосувати до нього ст.69 КК, оскільки він щиро покаявся, повністю визнав свою вину та цивільний позов потерпілої, допомагав слідству, має на утриманні неповнолітню дитину.

Вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02.10.2018 ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 і ч.2 ст.190 КК, та йому призначене покарання: за ч.3 ст.185 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці; за ч.2 ст.185 КК у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч.2 ст.190 КК у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ч.1 ст.70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці. На підставі ч.4 ст.70 і ст.72 КК, за сукупністю злочинів, шляхом частково складання невідбутого покарання за вироком Апеляційного суду Сумської області від 25.06.2018 та покарання за цим вироком, призначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. Зараховано у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 05.10.2017 по день набрання вироком законної сили із розрахунку, визначеного ч.5 ст.72 КК (в ред. ЗУ № 838-VIII від 26.11.2015). Стягнуто на користь ОСОБА_11 2500 грн. матеріальної та 500 грн. моральної шкоди, а на користь держави витрати за проведення експертиз на загальну суму 2693,38 грн.

Відповідно до вироку суду, 28.11.2015 близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_9 на вул. Незалежності в м. Буринь Сумської області, повторно, таємно викрав належний ОСОБА_12 велосипед вартістю 1037 грн. 16.02.2016 близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_9 біля будинку № 1 на вул. Макаренка в м. Буринь Сумської області, повторно, таємно викрав належний ОСОБА_13 велосипед вартістю 2505,04 грн. 03.06.2016 близько 10 год. 00 хв. ОСОБА_9 біля будинку № 52 на вул. 40 років Жовтня в м. Буринь Сумської області, повторно, таємно викрав належний ОСОБА_14 велосипед вартістю 867 грн. У квітні 2017 року близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_9 по АДРЕСА_1 , повторно, таємно викрав належний ОСОБА_15 зварювальний побутовий апарат вартістю 800 грн. 23.06.2017 близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_9 на привокзальній площі ст. Путивль в м. Буринь Сумської області, повторно, таємно викрав належний ОСОБА_16 велосипед вартістю 1266,00 грн. 02.07.2017 близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_9 навпроти господарства по вул. Клепальська, буд.17 в м. Буринь Сумської області, таємно викрав дріт електромережі вартістю 193,20 грн., чим завдав ПАТ «Сумиобленерго» майнової шкоди. У червні 2017 року близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_9 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння по вул. Залізничній в м. Буринь Сумської області, попросив у ОСОБА_17 належний йому велосипед, щоб поїхати та придбати спиртного, на що останній погодився. Однак не маючи наміру повертати велосипед, ОСОБА_9 поїхав на ньому та продав його, чим заподіяв потерпілому майнової шкоди в сумі 933 грн. 09.05.2017 близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_9 незаконно проник на територію домогосподарства по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав п`ять кролів, чим завдав потерпілому ОСОБА_18 майнової шкоди в розмірі 250 грн. 17.06.2017 близько 01 год. 00 хв. ОСОБА_9 незаконно проник на територію домогосподарства по АДРЕСА_3 , де повторно, таємно викрав із загорожі для птиці чавун, на території подвір`я ще один чавун та з приміщення літньої кухні алюмінієву каструлю, чим завдав потерпілій ОСОБА_19 майнової шкоди на загальну суму 920 грн.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 , який підтримав свою апеляційну скаргу, просив застосувати до нього положення ст.69 КК, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення судового рішення без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 і ч.2 ст.190 КК, за обставин, викладених у вироку, в апеляційній скарзі обвинуваченого не оскаржуються.

Що стосується доводів апеляційної скарги про призначення покарання із застосуванням ст.69 КК, то колегія суддів вважає їх необгрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і не ґрунтуються на вимогах закону України про кримінальну відповідальність.

Так, положеннями ст.ст.50 і 65 КК визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, а також відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Зазначені загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання

З огляду на ці положення кримінального закону при призначенні покарання суд має враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті Особливої частини КК, а й норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються питання, пов`язані з призначенням покарання, що можуть вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і розміру, в тому числі й ті положення, що передбачені ч.1 ст.69 КК, згідно яких, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції, дотримуючись вимог кримінального закону, врахував як ступінь тяжкості вчинених останнім злочинів, два з яких згідно ст.12 КК є злочинами невеликої тяжкості, а один тяжким злочином, так і обставини, які його пом`якшують, зокрема щире каяття та наявність малолітньої дитини. Обставинами, які обтяжують покарання, судом визнано рецидив злочинів та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Також враховано дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше неодноразово судимий, притягувався до адміністративної відповідальності, на обліку у спеціалізованих медичних установах не перебуває, працевлаштований не був.

Взявши до уваги усі зазначені обставини, в тому числі й ті, на які посилається обвинувачений у апеляційній скарзі, особу винного, його відношення до вчиненого, суд першої інстанції прийшов цілком обґрунтованого висновку про можливість призначення покарання у виді позбавлення волі та в межах розмірів, передбачених санкціями ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 і ч.2 ст.190 КК.

Враховуючи викладене, будь-яких законних підстав для призначення ОСОБА_9 покарання із застосуванням положень ст.69 КК колегією суддів не встановлено, оскільки незважаючи на наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, все ж таки ці обставини істотно не знижують ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів.

Таким чином, враховуючи вказані вище обставини кримінального провадження та вимоги ст.65 КК, колегія суддів вважає, що при визначенні обвинуваченому виду та розміру покарання, суд першої інстанції дотримався загальних засад призначення кримінального покарання, зокрема принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, в повній мірі врахував ст.ст.65-67 і 70 КК, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів, тому призначене покарання відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, характеру й тяжкості вчиненого діяння, є справедливим за своїм видом і розміром, а також необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_9 і попередження нових злочинів.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав для застосування до ОСОБА_9 положень ст.69 КК, як про це поставлене питання в апеляційній скарзі обвинуваченим, оскаржене судове рішення є належним чином обґрунтованим та вмотивованим, внаслідок чого воно підлягає залишенню без змін, а сама апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_20 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цей вирок без задоволення.

Запобіжний захід ОСОБА_21 залишити тримання під вартою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4