Справа № 199/3046/19
ВИРОК
іменем України

15 квітня 2019 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000411 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.03.2019, відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , який народився у ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Дніпропетровську, зареєстрованого та проживаючого у будинку АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованого, із середньою спеціальною освітою, розлученого, громадянина України, українця, не маючого на утриманні неповнолітніх і непрацездатних, раніше судимого
-13.07.2018 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 60 годин;

у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч.2 ст.389 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3
захисник ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В:
1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за вчинення умисного злочину, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та знову вчинив новий умисний злочин.
Так, вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.07.2018 ОСОБА_3 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.І ст. 125 КК України до покарання у виді 60 годин громадських робіт. В подальшому, 13.08.2018 вказаний вирок суду набрав законної сили та 29.08.2018 був прийнятий до виконання Амур-Нижньодніпровським РВ філії ДУ «Центра пробації» у Дніпропетровській області.
23.10.2018 ОСОБА_3 прибув до Амур-Нижньодніпровським РВ філії ДУ «Центра пробації» у Дніпропетровській області, за адресою: м. Дніпро, вул. Бажова, 26, для постановки на облік та ознайомлення з порядком і умовами відбування покарання у виді громадських робіт, де був також попереджений під підпис про притягнення до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України у разі ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт строком на 60 годин.
23.10.2018 ОСОБА_3 перебуваючи в Амур-Нижньодніпровському РВ філії ДУ «Центра пробації» у Дніпропетровській області, отримав направлення до відділу комунального господарства Амур-Нижньодніпровської районної ради у м. Дніпро для подальшого відбування покарання. Того ж дня, за наказом начальника відділу комунального господарства Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради ОСОБА_6 було прийнято на безоплатні суспільно-корисні роботи із санітарного очищення зупинок Амур-Нижньодніпровського району в м. Дніпро. Відповідальною особою в частині здійснення контролю за виконанням покарання визначено головного спеціаліста відділу комунального господарства у місті Дніпрі ради ОСОБА_7 .
На виконання вироку суду та наказу начальника відділу комунального господарства Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпро ради ОСОБА_7 складено «Графіки виходу на роботу засудженого до громадських робіт», якими встановлено кількість годин громадських робіт необхідних для відпрацювання та табелі виходу ОСОБА_8 на роботу. Згідно з встановленим графіком ОСОБА_3 упродовж жовтня місяця 2018 року відпрацював визначені 24 години, упродовж листопада місяця 2018 року з визначених 36 годин - 8 годин та упродовж грудня 2018 року з визначених 28 годин відпрацював 8 годин. Таким чином, ОСОБА_3 відпрацював 40 годин громадських робіт, з призначених 60 годин.
05 грудня 2018 року (більш точний час встановити в ході досудового розслідування не представилось можливим), перебуваючи у невстановленому місці, у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, направлений на ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, а саме 20 невідпрацьованих годин. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, ОСОБА_3 , будучи ознайомлений з «Графіками виходу на роботу засудженого до громадських робіт», із порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування вказаного покарання, діючи умисно, починаючи з 05 грудня місяця 2018 року, став ухилятися від відбування покарання, про причини неявки уповноважених осіб не повідомив.
11.12.2018 Інспектором Амур-Нижньодніпровського РВ філії ДУ Центра пробації» у Дніпропетровській області було відібрано пояснення від ОСОБА_3 з приводу не прибуття та не відпрацювання громадських робіт визначених графіком. У своєму поясненні ОСОБА_3 вказав, що з 05.12.2018 знаходився на лікуванні в Дніпропетровській міській багатопрофільній клінічній лікарні №4, у зв`язку з погіршеним станом здоров`я, при цьому жодних документів підтверджуючих даний факт не надав.
12.02.2019 на запит Амур-Нижньодніпровського РВ філії ДУ «Центра пробації» у Дніпропетровській області з Комунального закладу Дніпропетровській міській багатопрофільній клінічній лікарні №4» надійшов лист відповідно до якого громадянин ОСОБА_3 в даному закладі на лікуванні не перебував та за допомогою не звертався.
Таким чином, ОСОБА_3 , будучи належним чином проінформованим про порядок і умови відбування покарання у виді громадських робіт, призначених йому за вироком суду, та достовірно знаючи про наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, а також, порушуючи порядок і умови відбування покарання, передбачені ст. 37 Кримінально-виконавчого кодексу України, у період часу, а саме з 05.12.2018 по теперішні час, умисно ухилився від відбування невідпрацьованих 20 годин громадських робіт.
Умисні дії ОСОБА_3 , які виразились в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 у суді.
Як пояснив ОСОБА_3 суду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, він визнає повністю і у вчиненому кається. Не оспорюючи фактичні обставини справи обвинувачений, підтвердив обставини про час і місце вчиненого ним кримінального правопорушення. ОСОБА_3 пояснив, що він дійсно, за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.07.2018 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 60 годин з яких він відпрацював 40 годин громадських робіт. При цьому він був ознайомлений з «Графіками виходу на роботу засудженого до громадських робіт», із порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування вказаного покарання. Однак він дійсно, починаючи з 05 грудня місяця 2018 року, став ухилятися від відбування покарання, про причини неявки уповноважених осіб не повідомив.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується, окрім визнання ним своєї вини, письмовими доказами дослідженими у судовому засіданні.
Так, відповідно до вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 13.07.2018, ОСОБА_3 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді громадських робіт строком на 60 годин.

Відповідно до Підписки від 23.10.2019, ОСОБА_3 був ознайомлений про порядок та умови відбування покарання. Крім вказаного, ОСОБА_3 був ознайомлений і про наслідки ухилення від відбування покарання за ст. 389 КК України, про що свідчить його особистий підпис.

Відповідно до Направлення ОСОБА_3 23.10.2018 останній направлявся до Начальника ВКГ АНД районної у м. Дніпропетровську ради ОСОБА_9 , для відбування призначеного вироком суду покарання у виді громадських робіт, відповідно до даного направлення ОСОБА_3 повинен був приступити до відбування покарання 24.10.2018.

Як вбачається із Підтвердження та Наказу від 24.10.2018 за підписом начальника відділу комунального господарства ОСОБА_9 , 24.10.2018 ОСОБА_3 повинен приступити до роботи.

Із Графіками виходу на громадські роботи у жовтні-грудні 2018 ОСОБА_3 був ознайомлений, про що свідчить його підпис.

Відповідно до Повідомлення відділу комунального господарства Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, станом на 05.11.2018 ОСОБА_3 відпрацював 32 години, проте 05.11.2018 для відбування покарання у виді громадських робіт не з`явився. У зв`язку з чим 15.11.2018, 03.12.2018 ОСОБА_3 був попереджений за ч.2 ст. 389 КК України.

Відповідно до Табелів виходу на роботу у жовтні - грудні 2018 ОСОБА_3 відпрацював 40 годин громадських робіт.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст.94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Судом встановлено, що вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому злочину, доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення допитаного в суді обвинуваченого у суду немає, оскільки ОСОБА_3 суду пояснив, що він добре розумів протиправність своїх дій, як і добре розумів їх наслідки.

При цьому, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження.

3.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України, як такі, що виразилися в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

4.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Суд відносить визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, та каяття обвинуваченого до обставин, що пом`якшують покарання, оскільки вій визнав свою вину, проявив дійове каяття, що характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

До обставини, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно ст. 67 КК України, суд визнає: рецидив злочинів, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 вчинив новий умисний злочин, маючи судимість за умисний злочин, передбачений ч.1 ст. 125 КК України.

5.Мотиви призначення покарання та звільнення від відбування покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, який скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до невеликої тяжкості злочинів, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, не працює, за місцем проживання скарг не надходило, не має на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності». У лікаря психіатра на обліку не перебуває.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді арешту, обвинуваченого та його захисника, які просили суворо не карати, також суд враховує наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому, дані про його особу, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді арешту в межах санкції ч.2 ст. 389 КК України із застосуванням вимог ст.ст. 71,72 КК України.

Оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Саме визначене покарання відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

6.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 - не обирався.
Керуючись ст.ст.370,374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України і призначити йому покарання у виді арешту строком на 1 (один) місяць.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України ОСОБА_3 до призначеного покарання частково приєднати покарання невідбуте за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 13.07.2018, та остаточно призначити покарання у виді арешту строком на 1 (один) місяць 2 (два) дня.

Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_10 -Почтовик

15.04.2019