Справа № 460/4385/18
Провадження №460/460/707/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.12.2018 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючої судді - ОСОБА_1
з участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого- ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в місті Яворові кримінальне провадження відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000077від 13 вересня 2018 року про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Нова Любомирка Рівненського району Рівненської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою-спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця військової частини п/п НОМЕР_1 , учасника бойових дій, раніше не судимого,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби за мобілізацією до Збройних Сил України та прибув для проходження такої у військову частину польова пошта НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №62 від 16.08.2014 року був зарахований до списків особового складу і поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду механіка-водія 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 11 механізованої роти 4 механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Знаючи про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби, обвинувачений ОСОБА_4 , 06 серпня 2015 року, об 09 год. 00 хв. не маючи наміру назавжди ухилитись від військової служби, без дозволу командира військової частини п/п НОМЕР_1 , самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та перебував поза її межами за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , де перебував до 13 вересня 2018 року.
13 вересня 2018 року, об 15 год. 00 хв. ОСОБА_4 добровільно прибув до військової прокуратури Луцького гарнізону ( АДРЕСА_3 ) припинивши вчинення кримінального правопорушення та заявив про себе.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 як військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_1 , з 09 год. 00 хв. 06.08.2015 року без поважних причин самовільно залишив територію військової частини польова пошта НОМЕР_1 та не з`явився вчасно на службу та перебував поза її межами до 15 год. 13.09.2018 року, в умовах особливого періоду, тобто своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст.407 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив факт нез`явлення ним вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, покликаючись на обставини викладені в обвинувальному акті.
Додатково пояснив, що весь цей час перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де допомагав матері по господарству.
Просить застосувати до нього ст.2 Закону України "Про амністію у 2016 році", оскільки брав участь в антитерористичній операції і являється учасником бойових дій.
Як встановлено у судовому засіданні, покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, те, що прокурор не оспорює фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Суд вважає, що в судовому засіданні вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковані за ч.4 ст.407 КК України, оскільки він, будучи військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 в умовах особливого періоду самовільно залишив військову частину без поважних причин .
Вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, являється учасником бойових дій, що підтверджується довідкою від 16.12.2014 року №9732 виданою військовою частиною НОМЕР_1 .
Обставинами які пом"якшують обвинуваченому ОСОБА_4 покарання відповідно до ст.66 КК України є щире каяття у вчиненому та активне сприяння у розкритті злочину.
Обставин які обтяжують обвинуваченому ОСОБА_4 покарання відповідно до вимог ст.67КК України, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати покарання в межах санкції ч.4 ст.407КК України у вигляді позбавлення волі. Однак, враховуючи особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем свого проживання, являється учасником бойових дій, його відношення до вчиненого злочину, слід прийти до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до вимог ст.75 КК України його слід звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Що стосується клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 щодо застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» суд прийшов до наступного.
Відповідно до ст.85 КК України на підставі Закону України "Про амністію" засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покараня.
Згідно з ч.2 ст.86 КК України, особи визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.
Однак, відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про застосування амністії в Україні» дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання законом про амністію чинності.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 як військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_1 , з 09 год. 00 хв. 06.08.2015 року без поважних причин самовільно залишив територію військової частини польова пошта НОМЕР_1 не з`явився вчасно на службу та перебував поза її межами до 15 год. 00 хв. 13.09.2018 року в умовах особливого періоду, тобто злочин триваючий і був закінчений 13.09.2018 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», а саме після 07.09.2017 року, тому у клопотанні обвинуваченого слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369,371,373-374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому покарання, у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 01 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до вимог ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В клопотанні засудженого ОСОБА_4 щодо застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» - відмовити.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суд протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області.
Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.
СУДДЯ: ОСОБА_1