Справа № 196/890/18
№ провадження 1-кп/196/90/2018
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року смт.Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника потерпілої - адвоката ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Царичанка Дніпропетровської області матеріали кримінального провадження № 0000284 від 02.06.2018 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Калинівка Семенівського району Полтавської області, громадянина України, не працюючого, інвалідом не являється, не одруженого, має середню освіту, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровськ від 12.04.2013р. за ч. 3 ст. 152 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

02.06.2018 близько 12 год. 40хв., ОСОБА_5 , знаходячись біля приміщення магазину «Золушка», розташованого за адресою: вул. Центральна, 105-а, смт. Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області, належного ОСОБА_7 , помітив на фасаді вказаного магазину камеру відеоспостереження.

ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що в приміщенні вищевказаного магазину «Золушка» знаходиться продавець, переслідуючи корисливу мету, направлену на викрадення чужого майна, діючи умисно, став на підвіконня вказаного магазину та шляхом вільного доступу почав знімати з фасаду даного магазину камеру відеоспостереження марки «Tecsar» вартістю 588,43 грн.

В цей час, вищевказані дії ОСОБА_5 , були помічені продавцем магазину «Золушка» - ОСОБА_8 , яка вийшла на двір та почала в словесній формі вимагати від ОСОБА_5 припинити свої злочинні дії. На вказані прохання ОСОБА_5 не реагував, та, розуміючи, що його дії щодо викрадення майна є відкритими для оточуючих, продовжував протиправні умисні дії, спрямовані на відкрите заволодіння чужим майном. Під час вказаних дій ОСОБА_5 , ОСОБА_8 руками смикнула його за ноги, внаслідок чого ОСОБА_5 , впав з підвіконня на землю, та з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, після чого з місця вчинення злочину зник.
Своїми протиправними діями ОСОБА_5 міг би спричинити матеріальної шкоди на суму 588,43 грн.

Отже, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 вчинив незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), а саме злочин, передбачений ч.3 ст.15, ч.1 ст.186 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні вищевказаного злочину визнав повністю, щиро розкаявся, просив його суворо не карати. В своїх показаннях повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті.
Крім повного визнання своєї вини, вина обвинуваченого ОСОБА_5 знайшла своє підтвердження під час судового розгляду і підтверджується наступними письмовими доказами:

- витягом з кримінального провадження № 0000284 (а.п.75);

- протоколом огляду місця події від 02.06.2018р., відповідно до якого слідчим СВ Царичанського ВП оглянуто приміщення магазину "Золушка" за адресою вул.Центральна,105 А смт.Царичанка та встановлено про наявність камери відеоспостереження, яка розташована з лівої сторони від вхідних дверей магазину на відстані 2-2,5 м (а.п.85-88);

- протоколами пред`явлення до впізнання за фотознімками, відповідно до яких свідки впізнали особу обвинуваченого, а свідок ОСОБА_8 вказала, що саме особа на знімку 2 ( ОСОБА_5 ) намагалась зірвати камеру відеоспостереження 02.06.2018р. (а.п.101-108);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 03.06.2018р. за участю свідка ОСОБА_8 (а.п.128-132);

- висновком судово-товарознавчої експертизи № 2276 від 18.06.2018р., відповідно до якого ринкова вартість камери відеоспостереження марки "Tescar AHDW-1M-20F-eco" на момент вчинення злочину складає 588 грн. 43 коп.

Аналізуючи зібрані по справі та перевірені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15-ч.1 ст.186 КК України, а саме у незакінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна, доведена у повному обсязі. Докази, надані стороною обвинувачення, не викликають сумнівів у суду, з них встановлено фактичні обставини подій, вони є належними, достовірними та допустимими, зібрані відповідно до вимог чинного законодавства, з якими обвинувачений повністю погодився.
З огляду на викладене, суд вважає, що органом досудового розслідування правильно кваліфіковано дії обвинуваченого за ч. 3 ст.15, ч.1 ст. 186 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує всі обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості вчиненого, особи винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як пом`якшуючу покарання ОСОБА_5 обставину суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає рецидив злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що він вчинив злочин, який відноситься до категорії середньої тяжкості, завдана шкода відшкодована повністю шляхом повернення майна, а також особу винного, зокрема, що він не працює, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, раніше притягувався до кримінальної відповідальності та вчинив злочин у період непогашеної та не знятої судимості.
Підстав для застосування ст.69 КК України суд не вбачає.
При призначенні покарання суд враховує вимоги ст.68 КК України.
При цьому, в даному випадку, на переконання суду, досягнення мети покарання стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без його ізоляції від суспільства і саме таке покарання суд вважає необхідним та достатнім для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому, тому покарання слід призначити із застосуванням вимог ст.ст.75,76 КК України.

Цивільного позову по справі заявлено не було.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 349, 368, 371, 374, 376, 377 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном один рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: - дисковий накопичувач "DVD-R" з відеозаписом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_9 ; дисковий накопичувач "DVD-R" з відеозаписом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_8 ; дисковий накопичувач "DVD-R" з фотознімками з камери відеоспостереження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Скасувати обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 з-під варти в залі судового засідання негайно.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
На вирок суду може бути подано апеляцію в Дніпровський апеляційний суд через Царичанський районний суд Дніпропетровської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1