ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/642/18 Номер провадження 11-кп/814/230/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 118 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченої ОСОБА_8
потерпілої ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції кримінальне провадження № 0000094 за апеляційною скаргою прокурора Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_10 на вирок Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21.08.2018 ,
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Черемушна Готвальдівського р-ну Харківської обл., українку, громадянку України, не працюючу, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму
визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст. 118 КК України та призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили застосований ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін.Початок строку покарання визначено рахувати з моменту затримання з 21.02.2018.
Арешт, накладений 22.02.2018 слідчим суддею Кобеляцького районного суду Полтавської області на речові докази по кримінальному провадженню № 0000094 скасовано.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 572 грн. витрат на проведення дактилоскопічної експертизи.
Вирішено питання про речові докази.
Згідно вироку суду ОСОБА_8 визнана винуватою та засуджена за умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони за наступних обставин.
21.02.2018 приблизно 11.10 год. ОСОБА_8 разом із її чоловіком ОСОБА_11 перебували за місцем їх проживання АДРЕСА_1 , а саме у приміщенні кухні, де між ними на побутовому ґрунті відбулася сварка.

В ході сварки ОСОБА_11 підійшов до обвинуваченої ОСОБА_8 , яка стояла обличчям до ОСОБА_11 і спиною до кухонних меблів та надавив лівою рукою на тулуб ОСОБА_8 в районі грудної клітини, тим самим притиснув її спиною до кухонних меблів, від чого остання вдарилася потиличною областю голови у кухонну шафу, у дверцятах якої розбилось скло, внаслідок чого ОСОБА_8 було спричинено легкі тілесні ушкодження у вигляді припухання м`яких тканин на волосяній частині голови в потиличній області та трьох лінійних саден на правій боковій поверхні шиї, а пальцями правої руки ОСОБА_8 почав із значною силою стискати шию ОСОБА_8 , внаслідок чого останній було спричинено легкі тілесні ушкодження у вигляді трьох синців неправильно - округлої форми на лівій боковій поверхні шиї, тим самим ОСОБА_11 здійснив суспільно небезпечне посягання на життя та здоров`я ОСОБА_8 .

Після цього ОСОБА_8 , з метою захисту від суспільно - небезпечного посягання ОСОБА_11 на її життя та здоров`я, перевищуючи межі необхідної оборони, взяла лівою рукою з поверхні кухонного столу кухонний ніж та нанесла вказаним ножем один удар потерпілому ОСОБА_11 в область тулуба, чим спричинила потерпілому ОСОБА_11 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної порожнини з пошкодженням нижньої долі правої легені, діафрагми та правої долі печінки, тобто заподіяла тяжку шкоду потерпілому ОСОБА_11 , яка явно не відповідала небезпечності посягання і обстановці захисту та в результаті вказаного проникаючого колото-ріжучого поранення грудної клітки, яке іде через нижній край нижньої долі правої легені, діафрагму і закінчується в тканині правої долі печінки, що ускладнилось гемотораксом, гемоперітонеумом, від гострої крововтрати настала смерть ОСОБА_11 .

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, просить скасувати вирок суду та ухвалити новий вирок, яким визнати винуватою ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України і призначити покарання у виді 9 років позбавлення волі.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що суд першої інстанції, перекваліфіковуючи дії обвинуваченої не врахував наявність умислу на вбивство у ОСОБА_8 під час сварки з мотивів гострої неприязні до потерпілого ОСОБА_11 , а не з мотивів захисту її охоронюваного законом права від суспільно небезпечного посягання останнього.
Це підтверджено показаннями: свідків ОСОБА_12 про те, що ОСОБА_11 (померлий) та обвинувачена ОСОБА_8 зловживали алкогольними напоями та ОСОБА_13 - фельдшера Світлогірської підстанції про те, що 21.02.2018 о 11.16-11.17 по телефону обвинувачена повідомила, що підрізала ОСОБА_11 , коли він прибув на місце обвинувачена нецензурно висловлювалася і говорила, що ОСОБА_11 її «дістав»; потерпілої ОСОБА_9 - сестри померлого, яка підтвердила, що обвинувачена зловживала алкогольними напоями, її брат ОСОБА_11 майже не вживав алкогольні напої, 17.02. 2018 біля магазину остання говорила : «Або він мене або я його»; обвинуваченої, яка повідомила те,що 17.02.2018 ОСОБА_11 хотів її побити, але вона сховалася на горищі і викликала працівників поліції; даними висновку експерта №19 від 21.03.2018 у ОСОБА_11 виявлено,серед іншого,синець на віках правового ока з переходом на виличну ділянку і відноситься до легкого тілесного ушкодження без розладу здоровя,який виник за 3-4 дні до моменту смерті ОСОБА_11 , тобто ОСОБА_11 зазначене тілесне ушкодження міг отримати у ході сварки з ОСОБА_8 ,що мала місце 17.02.2018; даними висновку щодо результатів медичного огляду з метою встановлення факту вживання психоактивних речовин та стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів №31 від 21.02.2018 ОСОБА_8 перебувала у стані алкогольного сп`яніння.
Наведені докази на думку прокурора також свідчать про те, що конфліктна обстановка у сім`ї ОСОБА_14 була звичною, так як вони зловживали алкогольними напоями та сварилися між собою. Відносини між обвинуваченою та ОСОБА_11 погіршились. Тому для обвинуваченої конфлікт, який відбувся 21.02.2018 не був раптовим та неочікуваним. Розуміючи, що це чергова їх сварка, яка є наслідком, у тому числі вживання алкогольних напоїв, обвинувачена ОСОБА_8 могла б відвернути небезпеку зі сторони загиблого ОСОБА_11 іншими менш небезпечними способами, що в свою чергу свідчить про те, що обвинувачена, маючи прямий умисел на заподіяння смерті ОСОБА_11 під час даної сварки з мотивів гострої неприязні до останнього завдала йому сильний удар ножем в грудну клітину майже на 12 см в глибину.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; потерпілу, яка просила задовольнити апеляційну скаргу прокурора; обвинувачену та її захисника, які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Органами досудового розслідування дії обвинуваченої ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.1 ст.115 КК України як умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 вбивство, яке вона вчинила за таких обставин: 21.02.2018 приблизно 11 год 10 хв у будинку по АДРЕСА_1 між ОСОБА_11 і ОСОБА_15 виникла сварка на побутовому грунті, внаслідок якої у ОСОБА_8 виникла гостра неприязнь та умисел на вбивство ОСОБА_11 через це, реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в приміщенні кухні вказаного будинку взяла із кухонного столу, кухонно господарський ніж та тримаючи даний ніж у лівій руці, нанесла ОСОБА_11 , який стояв обличчям до неї, один удар із значною силою в область тулуба,чим спричинила колото-різане поранення грудної порожнини з пошкодженням нижньої долі правої легені,діафрагми та правої долі печінки,які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя і носять прижиттєвий характер,внаслідок отриманого ножового поранення ОСОБА_11 помер через годину в автомобілі екстреної медичної допомоги.

Однак, суд першої інстанції після безпосереднього дослідження у судовому засіданні всіх обставин кримінального провадження, керуючись приписами кримінального та кримінально-процесуального закону України, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності і їх достатності та взаємозв`язку встановив те, що ОСОБА_8 у момент спричинення ОСОБА_11 їй легких тілесних ушкоджень умисно заподіяла ОСОБА_11 тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання ,тобто вчинила злочин,передбачений ст. 118 КК України, а саме як умисне вбивство,вчинене при перевищенні меж необхідної оборони, за таких обставин:

21.02.2018 приблизно 11.10 год. ОСОБА_8 разом із її чоловіком ОСОБА_11 перебували за місцем їх проживання АДРЕСА_1 , а саме у приміщенні кухні, де між ними на побутовому ґрунті відбулася сварка.

В ході сварки ОСОБА_11 підійшов до обвинуваченої ОСОБА_8 , яка стояла обличчям до ОСОБА_11 і спиною до кухонних меблів та надавив лівою рукою на тулуб ОСОБА_8 в районі грудної клітини, тим самим притиснув її спиною до кухонних меблів, від чого остання вдарилася потиличною областю голови у кухонну шафу, у дверцятах якої розбилось скло, внаслідок чого ОСОБА_8 було спричинено легкі тілесні ушкодження у вигляді припухання м`яких тканин на волосяній частині голови в потиличній області та трьох лінійних саден на правій боковій поверхні шиї, а пальцями правої руки ОСОБА_8 почав із значною силою стискати шию ОСОБА_8 , внаслідок чого останній було спричинено легкі тілесні ушкодження у вигляді трьох синців неправильно - округлої форми на лівій боковій поверхні шиї, тим самим ОСОБА_11 здійснив суспільно небезпечне посягання на життя та здоров`я ОСОБА_8 .

Після цього ОСОБА_8 , з метою захисту від суспільно - небезпечного посягання ОСОБА_11 на її життя та здоров`я, перевищуючи межі необхідної оборони, взяла лівою рукою з поверхні кухонного столу, кухонний ніж та нанесла вказаним ножем один удар ОСОБА_11 в область тулуба, чим спричинила ОСОБА_11 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної порожнини з пошкодженням нижньої долі правої легені, діафрагми та правої долі печінки, тобто заподіяла тяжку шкоду потерпілому ОСОБА_11 , яка явно не відповідала небезпечності посягання і обстановці захисту та в результаті вказаного проникаючого колото-ріжучого поранення грудної клітки, яке іде через нижній край нижньої долі правої легені, діафрагму і закінчується в тканині правої долі печінки, що ускладнилось гемотораксом, гемоперітонеумом, від гострої крововтрати настала смерть ОСОБА_11 .

Правильність встановлення судом обставин кримінального провадження підтверджується,зокрема такими доказами.

Так, обвинувачена ОСОБА_8 у суді першої інстанції надала показання про те, що 21.02.2018 вул. Лермонтова, 18 Кобеляцький р-он Полтавська обл. с.Кишеньки приблизно 11 год 10 хв між нею та її чоловіком ОСОБА_11 виникла сварка, у ході якої останній лівою рукою притиснув її до кухонних меблів, а пальцями правої руки із значною силою стискав шию, внаслідок чого вона почала втрачати свідомість та з метою припинення вказаних дій ОСОБА_11 , вона схватила зі столу перший предмет, що попався під руку та яким виявився кухонний ніж і нанесла ним один удар ОСОБА_11 ..

Такі показання обвинуваченої ОСОБА_8 об`єктивно підтверджуються даними висновку експерта №26 від 21.02.2018 відповідно до яких при судово-медичній експертизі у обвинуваченої ОСОБА_8 виявлено такі ушкодження: ділянка припухання м`яких тканин на волосяній частині голови в потиличній області, три лінійних садна на правій боковій поверхні шиї, і три синці неправильно-округлої форми на лівій боковій поверхні шиї, синець на задній поверхні верхньої третини лівого стегна, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`ю; тілесні ушкодження у вигляді ділянка припухання м`яких тканин на волосяній частині голови в потиличній області, синець на задній поверхні верхньої третини лівого стегна, могли виникнути від дії тупого предмету; три лінійних садна на правій боковій поверхні шиї - могли виникнути від дії предмету з загостреним краєм ( можливо склом); три синці неправильно - округлої форми на лівій боковій поверхні шиї - могли виникнути при стисканні шиї при стисканні пальцями рук; судово-медичних даних, що вказані ушкодження могли виникнути при падінні з висоти власного зросту не мається; припухання м`яких тканин волосяної частини голови могло бути наслідком - одного удару, а синець на задній поверхні лівого стегна - теж може бути наслідком одного удару, який міг бути спричиненим за 4-5 днів до проведення експертизи. Три синці на боковій поверхні шиї, можуть бути наслідком боротьби, тобто стискання шиї рукою.

Дані тілесні ушкодження спричиненні обвинуваченій у вказаний нею строк, тобто 21.02.2018 приблизно 11 год 10 хв ( день і час вчинення злочину ОСОБА_8 ).

Під час проведення слідчого експеременту за участю обвинуваченої ОСОБА_8 , остання показала механізм нанесення їй ОСОБА_11 (померлим) ІНФОРМАЦІЯ_2 легких тілесних ушкоджень та механізм нанесення нею удару ножем ОСОБА_11 (померлому), що підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту від 23.02.2018.

Показаний ОСОБА_8 під час проведення слідчого експеременту механізм нанесення їй тілесних ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 (померлим) та механізм нанесення нею тілесних ушкоджень ОСОБА_11 (померлому), відповідають даним судово медичної експертизи, що підтверджується висноками експерта №№ 27, 30 від 13та 22 березня 2018 року.

Обвинувачена ОСОБА_8 під час вчинення злочину перебувала у стані алкогольного спяніння, що підтверджується даними висновку №31 від 21.02.2018 щодо результатів медичного огляду з метою встановлення факту вживання психоактивних речовин та стану сп`яніння,або перебування під впливом лікарських засобів.

За висновком експерта № 19 від 21.03.2018 смерть ОСОБА_11 настала в результаті проникаючого колото-ріжучого поранення грудної клітки, яке іде через нижній край нижньої долі правої легені, діафрагму і закінчується в тканині правої долі печінки, що ускладнилось гемотораксом (правосторонній - 750 мл), гемоперітонеумом 1300 мл., від гострої крововтрати смерть ОСОБА_11 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 (констатована біологічна смерть в присутності бригади ЕМД ( в машині ЕМД) в 12.26); ОСОБА_11 після нанесення йому ножового поранення, помер через годину з моменту виклику до нього, в машині швидкої допомоги у присутності фельдшера; у ОСОБА_11 виявлено проникаюче колото-різане поранення грудної порожнини з пошкодженням нижньої долі правої легені, діафрагми та правої долі печінки, які могли виникнути 21.02.2018 і мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя і носять прижиттєвий характер, також синець на віках правого ока з переходом на виличну ділянку - відноситься до легкого тілесного ушкодження без розладу здоров`я , який виник за 3-4 дні до моменту смерті під експертного; ОСОБА_11 був нанесений один удар ножем в область правої половини грудної клітки зі значною силою; враховуючи лінійний характер рани в області 7-го міжребер`я правої половини грудної клітки, наявність раневого каналу, результат медико - криміналістичного дослідження рани, ОСОБА_11 було нанесено колото-різане ножове поранення, ножем з шириною клинка на рівні занурення не більше 3-х см і довжиною клинка не менше 11,5 см; ОСОБА_11 завдано поранення - одним предметом; виявлене тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки - нанесено одним ударом, удар нанесений ножем; раневий канал іде від рани 7-го міжребер`я справа через шкіру підшкірну клітковину, 7-й міжреберний проміжок, нижній край нижньої долі правої легені, де крововилив ( крайовий в тканину легені) розміром 4x3 см і крайовий надріз легені довжиною 2 см, далі проходить через верхній купол діафрагми справа закінчується на задній поверхні правої долі печінки, де є розріз тканини довжиною 1,5 см і крововилив розміром 5,4x5 см. Загальна довжина раневого каналу 11,5 см. Раневий канал іде справа наліво і дещо згори донизу; тілесне ушкодження у вигляді ножового колото-різаного поранення грудної клітини виникло в термін 21.02.2018 приблизно 11-ї години; тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки виникло 21.02.2018 о 11 год., синець на віках правого ока виник за 3-4 дня до моменту настання смерті; всі виявлені тілесні ушкодження носять прижиттєвий характер; в момент нанесення ножового поранення ОСОБА_11 міг знаходитись у вертикальному, або близькому до нього положенні; враховуючи локалізацію пошкодження, ОСОБА_11 і нападник знаходились в положенні обличчям до обличчя; після отримання ножового поранення, потерпілий деякий час міг самостійно рухатись і здійснювати активні дії; у ОСОБА_11 не виявлено тілесних ушкоджень, характерних для самозахисту і для волочіння чи іншого переміщення трупу, для падіння на площину чи виступаючу поверхню; судово-медичних даних про те, що потерпілий ОСОБА_11 відчував особливі нестерпний біль не мається; при судово-токсикологічній експертизі крові від трупа ОСОБА_11 встановлено: в крові та сечі виявлено: етиловий спирт в концентрації: в крові - 2,8 проміле, в сечі 1,6 проміле і перебував у сильному стані алкогольного сп`яніння.

21.02.2018 під час проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 , а саме помешкання з господарськими будівлями, де було вчинено злочин обвинуваченою,зокрема було виявлено та вилучено кухонний ніж довжиною приблизно 32 см, про що свідчить протокол обшуку від 21.02.2018.

При судово - медичній експертизі вилученого під час обшуку на місці вчинення злочину клинка ножа крові не виявлено, на ручці ножа, виявлена кров людини, знайдені без`ядерні епітеліальні клітини, непридатні для цитологічного дослідження. При серологічному дослідженні слідів крові виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВО, який може походити від особи (осіб), в крові якої (яких) він знаходиться, в тому числі і від ОСОБА_11 . Походження слідів крові від ОСОБА_8 виключається,що підтверджується висновком експерта №114 від 19.03.2018.

За даними висновку експерта №73 - МК від 6.04.2018 на футболці ОСОБА_11 , по передній поверхні справа, два колото - різані пошкодження, які утворилися від дії колото - різучого предмету, клинок якого мав гостре лезо з однієї сторони, і найбільшу ширину слідоутворюючої частини на рівні занурення 10 мм. та 30 мм, при цьому клинок у пошкодженні №2 діяв з елементами різання; враховуючи механізм утворення колото - різаних пошкоджень, на футболці ОСОБА_11 та конструктивні властивості наданого на експертизу ножа, можливо допустити, що колото - різані пошкодження, могли утворитися від дії клинка ножа наданого на експертизу, який був вилучений під час обшуку помешкання ОСОБА_14 ,де було нею вчинено злочин.

Згідно висновку експерта №72 - МК від 6.04.2018 проведенням судово - медико - криміналістичної експертизи клаптика шкіри ОСОБА_11 та ножа,вилученого під час обшуку помешкання,де було вчинено злочин, виявлено: колото - різана рана, яка утворилася від дії колюче - ріжучого предмету, клинок якого мав лезо з однієї сторони і найбільшу ширину слідоутворюючої поверхні на рівні занурення біля 30 мм., при цьому клинок в ушкодженні діяв знизу доверху з елементами різання та міняв направлення дії. По краях та на стінках ушкодження, на клаптику шкіри, виявлено синьо - зелене забарвлення, характерне для присутності сполук заліза, у вигляді загального забруднення. Враховуючи механізм утворення колото - різаного ушкодження на клаптику шкіри від трупа ОСОБА_11 та конструктивні властивості наданого на експертизу ножа, можливо допустити, що колото - різане ушкодження могло утворитись від дії клинка ножа, який надано на експертизу.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів суду першої інстанції прийшла до правильного висновку, що в даному випадку мало місце суспільно небезпечне посягання ОСОБА_11 на життя обвинуваченої ОСОБА_8 , а тому у останньої виникла підстава для необхідної оборони, тобто виникло право на захист охоронюваних законом прав шляхом заподіяння ОСОБА_11 , тобто особі, що посягав, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного припинення посягання.

За нормативним визначенням умисне вбивство ст.115 КК України з об`єктивної сторони характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, наслідком у вигляді смерті людини та причинним зв`язком між вказаними діянням та наслідком, а з суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає або свідомо припускає її настання.

Такі самі ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони характерні і для умисного вбивства, вчиненого при перевищенні меж необхідної оборони ст. 118 КК України. Проте, на відміну від умисного вбивства, відповідальність за вчинення якого передбачена ст. 115 КК України, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ст.118 КК України, є мотив діяння захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

Закріплене в ст.36 КК України право кожної особи на необхідну оборону є важливою гарантією реалізації конституційного положення про те, що кожний має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань ч.3 ст.27 Конституції України.

Право на необхідну оборону виникає лише за певних умов, визначених законом. Згідно з положеннями ст. 36 КК України ці умови полягають у такому: 1) оборона визнається необхідною лише у випадку, якщо дії, що становлять її зміст, вчинено з метою захисту охоронюваних законом: а) прав та інтересів особи, яка захищається; б) прав та інтересів іншої особи (фізичної чи юридичної); в) суспільних інтересів; г) інтересів держави; 2) оборона може здійснюватись лише від суспільно небезпечного посягання, тобто діяння, ознаки якого передбачені КК України; 3) за загальним правилом необхідна оборона має бути своєчасною - право на неї втрачається після того, як посягання було припинено або закінчено, і необхідність застосування засобів захисту відпала; 4) посягання має бути реальним, а не існувати лише в уяві того, хто захищається; 5) шкода при необхідній обороні може бути заподіяна тільки тому, хто посягає; 6) при необхідній обороні допускається заподіяння лише такої шкоди, яка є необхідною і достатньою в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Згідно із ч.1 ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

А перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту ч.3 ст.36 КК України.

Право на необхідну оборону виникає лише тоді, коли суспільно небезпечне посягання викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання.

Втім, стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема, спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

Таким чином, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

Враховуючи встановлені обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, обстановку нападу, знаряддя захисту, що застосоване ОСОБА_8 , характер небезпеки, що загрожував обвинуваченій, характер взаємовідносин, що склався між потерпілим та обвинуваченою, місце та час нападу, вік потерпілого ОСОБА_11 , його антропометричні дані та стан здоров`я останнього, зокрема наявність травми лівої руки, перебування ОСОБА_11 у сильному стані алкогольного сп`яніння, суд прийшов до правильного висновку, що застосований обвинуваченою ОСОБА_8 спосіб захисту у вигляді нанесення удару ножем у життєво важливі органи ОСОБА_11 за даних конкретних обставин справи, явно не відповідав обстановці захисту, а тому обвинувачена ОСОБА_8 вийшла за межі заходів, необхідних для захисту своїх охоронюваних законом прав та інтересів, тобто перевищила межі необхідної оборони.

Доводи апелянта,що судом першої інстанції при перекваліфікації дій обвинуваченої не враховано показання свідків ОСОБА_12 про те, що ОСОБА_11 (померлий) та обвинувачена ОСОБА_8 зловживали алкогольними напоями та ОСОБА_13 - фельдшера Світлогірської підстанції про те, що 21.02.2018 о 11.16-11.17 по телефону обвинувачена повідомила, що підрізала ОСОБА_11 , коли він прибув на місце обвинувачена нецензурно висловлювалася і говорила, що ОСОБА_11 її «дістав»; потерпілої ОСОБА_9 - сестри померлого, яка підтвердила, що обвинувачена зловживала алкогольними напоями, її брат ОСОБА_11 майже не вживав алкогольні напої, 17.02. 2018 біля магазину остання говорила : «Або він мене або я його»; обвинуваченої, яка повідомила те,що 17.02.2018 ОСОБА_11 хотів її побити, але вона сховалася на горищі і викликала працівників поліції; дані висновку експерта №19 від 21.03.2018 відповідно до яких у ОСОБА_11 виявлено,серед іншого,синець на віках правового ока з переходом на виличну ділянку і відноситься до легкого тілесного ушкодження без розладу здоровя,який виник за 3-4 дні до моменту смерті ОСОБА_11 , тобто ОСОБА_11 зазначене тілесне ушкодження міг отримати у ході сварки з ОСОБА_8 , що мала місце 17.02.2018; дані висновку щодо результатів медичного огляду з метою встановлення факту вживання психоактивних речовин та стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів №31 від 21.02.2018 ОСОБА_8 перебувала у стані алкогольного сп`яніння, є безпідставним, через те, що суд ці докази врахував і правильно зазначив, що вони не спростовують того, що злочин обвинуваченою було вчинено з мотивів захисту її охоронюваного законом права від суспільно небезпечного посягання ОСОБА_11 , що підтверджується наведеними вище належними, допустимими, достовірними і взаєузгодженими між собою доказами безпосередньо дослідженими у судовому засіданні.

За приписами ч. 1, ч.3 ст. 337 КПК України, відповідно до яких судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Отже, за викладених вище обставин, суд першої інстанції, прийшов до правильного висновку про необхідність зміни правової кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_8 та перекваліфікував її дії відповідно до ч.3ст. 337 КПК України із ч.1 ст. 115 КК України на ст. 118 КК України і кваліфікував їх як умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що, досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен зясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.
Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону та роз`яснення Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є невеликої тяжкості; особу обвинуваченої, яка до кримінальної відповідальності притягається вперше, не працює, по місцю проживання характеризується позитивно, лікування від алкоголізму та наркоманії не потребує, вік та стан здоров`я, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, обставину, яка обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Окрім врахованого судом, колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 після вчиненого нею злочину викликала швидку медичну допомогу.
За таких підстав суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Так, ОСОБА_8 призначене покарання не у мінімальних межах, відповідно до санкції ст. 118 КК України відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, яке призначено із врахуванням тяжкості вчиненого злочину, характеру та ступеню суспільної небезпечності, даних про особу обвинуваченої, а тому є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення нових злочинів.
Як вбачається із змісту вироку, суд належним чином вмотивував своє рішення щодо неможливості застосування при призначенні покарання обвинуваченій положень ст.ст. 69,75 КК України, посилаючись на дані про особу обвинуваченої, обставини справи на відсутність обставин, які пом`якшують покарання та наявність обставини, яка обтяжує покарання.

Нових обставин, які б переконали колегію суддів у протилежному висновку ніж той, до якого дійшов суд першої інстанції, в ході апеляційного розгляду колегії суддів наведено не було.
З огляду на викладене вище підстав, передбачених ст. ст. 409,420 КПК України, для скасування ухваленого по справі судового рішення та ухвалення нового вироку щодо ОСОБА_8 , як про це ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 376,404,405,407 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21.08.2018 щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена шляхом подачі на неї касаційної скарги безпосередньо до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4