Справа № 159/6724/18
Провадження № 1-кп/159/104/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням:
судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої - ОСОБА_4 ,
неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
представника служби у справах дітей ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за
№0002372 від 11 листопада 2018 року стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ковель Волинської області, українця, громадянина України, учня Державного навчального закладу «Ковельський центр професійно-технічної освіти», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України,
в с т а н о в и в :

неповнолітній обвинувачений ОСОБА_5 , 10 листопада 2018 року близько 15 год., перебуваючи в приміщенні магазину «Економ Клас», що знаходиться по бул.Лесі Українки,18 в м.Ковелі, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, одягнув під верхній одяг светр типу «худі» чорного кольору з маркувальним позначенням «in Style» та з наявним на ньому позначенням у вигляді напису «Ynder Armour», вартістю 389 грн. 33 коп., належний потерпілій ОСОБА_4 , та пройшов повз касову зону до виходу з магазину, тим самим намагався таємно викрасти вказану річ, чим виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення крадіжки до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки його затримано працівниками вказаного магазину при виході з приміщення.

Таким чином, умисні дії неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 , які виразились у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), містить склад кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2ст.15 ч.1 ст. 185 КК України.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_5 , винуватим себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) визнав повністю, у вчиненому розкаявся, підтвердивши повністю обставини викладені в обвинуваченні.

Крім повного визнання своєї винуватості факт скоєння інкримінованого обвинуваченим злочину доведено наступними доказами.

Так, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 підтвердили факт замаху на таємне викрадення з її магазину вказаного в обвинуваченні майна.

Винуватість обвинуваченого в судовому засіданні підтвердила і свідок ОСОБА_9 .

Факт скоєння вказаного кримінального правопорушення доводиться також наступними доказами:

-витягом з ЄРДРД від 11 листопада 2018 року підтверджено факт замаху викрадення чужого майна, неповнолітнім ОСОБА_5 10 листопада 2018 року близько 15 год. дня;

-із протоколу місця огляду події слідує, що замах на викрадення чужого майна стався в магазині «Економ Клас», що знаходиться по бул.Лесі Українки,18 в м.Ковелі 10 листопада 2018 року близько 15 год. дня;

-за висновком судово-товарознавчої експертизи вартість майна становить 389,33 грн.

Розглядаючи вказане кримінальне провадження суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого неповнолітнім обвинуваченим кримінального правопорушення (злочину), умови життя неповнолітного, його соціальне та матеріальне становище, стан здоров`я, вік, рівень розвитку, ставлення до вчиненого діяння.
До обставин, що пом`якшують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 суд відносить визнання своєї вини та щире каяття у скоєному, вчинення злочину в неповнолітньому віці.
Обтяжуючих покарання обставин суд не знаходить.

При цьому, суд також враховує досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно якої останній вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку в службі дітей з приводу схильності до вчинення правопорушень не перебуває, виховується мамою у багатодітній сім`ї, позитивно характеризується як по місцю навчання, так і по місцю проживання, ризик повторного вчинення кримінального правопорушення оцінюється, як низький.
Захисник неповнолітнього обвинуваченого в судовому засіданні просив суд, у відповідності до положень ст. 105 КК України звільнити неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 від покарання та застосувати до нього заходи виховного характеру у виді застереження, посилаючись на особу обвинуваченого, який є неповнолітнім, його щире розкаяння та те, що бездоганною поведінкою він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
Прокурор та потерпіла в судовому засіданні не заперечили проти звільнення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 від покарання та застосувати до нього заходу виховного характеру у виді застереження.
Обвинувачений та його законний представник, клопотання захисника про звільнення від покарання та застосування заходів виховного характеру підтримали, просили його задовольнити.
Представник органу опіки та піклування не заперечив проти заявленого клопотання.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до переконання про можливість та обгрунтовність звільнення неповнолітнього обвинуваченого від покарання відповідно до вимог ч.2 ст.105 КК України.
Частиною 1 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього один чи декілька примусових заходів виховного характеру, визначених частиною 2 статті 105 КК України.
Суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч.2 ст.373 КПК, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст.105 КК звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.
Відповідно до п. 7 Постанови пленуму Верховного Суду України № 2 від 15.05.2006 «Про практику розгляду судами справ, про застосування примусових заходів виховного характеру», передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою.
Відповідно до вимог ст. 12 КК України вчинений обвинуваченими злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненому кримінальному правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, раніше не судимий, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, за місцем навчання та проживання характеризується позитивно, поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною, на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання.
Вирішуючи питання про те, який саме примусовий захід виховного характеру, перелік яких визначений ч. 2 ст. 105 КК України буде найбільш ефективним та забезпечить позитивний виховний вплив, суд, з урахуванням даних про особу обвинуваченого вважає необхідним застосувати до неповнолітнього обвинуваченого заходи примусово виховного характеру у виді застереження.
Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Оскільки неповнолітній обвинувачений не має самостійного заробітку, суд вважає, що процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню із законного представника неповнолітнього обвинуваченого на користь держави.
Заходи забезпечення кримінального провадження до неповнолітного обвинуваченого не обиралися.
Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, а накладений арешт скасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст. 105 КК України, ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України.
На підставі ч. 1 ст. 105 КК України, звільнити ОСОБА_5 від покарання, без визначення його виду і розміру, із застосування примусових заходів виховного характеру у виді застереження.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 572 (п`ятсот сімдесят дві ) гривні.
Накладений арешт ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду від 13 листопада 2018 року на кофту чорного кольору з маркувальним позначенням «in Style» та з наявним на ньому позначенням у вигляді напису «Ynder Armour» скасувати, та даний речовий доказ повернути власнику потерпілій ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити засудженому, захиснику, законному представнику, потерпілій і прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1