У Х В А Л А

02 січня 2019 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

представника заявника ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_5 про скасування арешту майна,-

в с т а н о в и в:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням в інтересах власника майна ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 20.02.2017 року на автомобіль марки «BMW 320», д.н.з. НОМЕР_1 , 1992 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , чорного кольору.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання про скасування арешту майна підтримав з підстав, зазначених в ньому, просив суд його задовольнити.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив щодо клопотання, просив суд відмовити у його задоволенні у зв`язку із необґрунтованістю, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершене, тривають слідчі дії. Також вищевказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. Окрім того, власник майна ОСОБА_5 не допитаний під час досудового розслідування кримінального провадження.

Заслухавши учасників процесу в судовому засіданні, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що Рівненським ВП ГУНП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001069 від 16.02.2017 року.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 20.02.2017 року задоволено клопотання слідчого Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 та накладено арешт на автомобіль марки «BMW 320», д.н.з. НОМЕР_1 , 1992 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , чорного кольору.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як убачається із п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, що заходом забезпечення кримінального провадження для досягнення його дієвості є арешт майна.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що метою забезпечення арешту майна є збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним устатті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що доводи заявника про те, що арешт вищевказаного майна є необґрунтованим та безпідставним є непереконливими, оскільки вищевказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, в якому на даний час тривають слідчі дії.

Крім того, власник майна ОСОБА_5 не допитаний під час досудового розслідування кримінального провадження.

За наведених обставин, слідчий суддя вважає що підстав для задоволення клопотання не має.

На підставі викладеного, керуючись ст. 174 КПК України, -

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_5 про скасування арешту майна - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1