Провадження № 1-кс/344/9457/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0003573 від 01.10.2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернулася з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обґрунтування якого зазначила, що в 2014 році, ОСОБА_5 будучи обвинуваченим у кримінальному провадженню по справі, яка розглядалась в Івано-Франківському міському суді Івано-Франківської області, уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом ОСОБА_7 , який являвся захисником по даній справі.

Знаючи про те, що ОСОБА_7 у своїй діяльності використовує автомобіль марки «Мерседес-140», реєстраційний № НОМЕР_1 , на початку жовтня 2017 року, перебуваючи в приміщенні Івано-Франківського міського суду по вул. Грюндвальська в м. Івано-Франківську, під час перерви між судовими засіданнями ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_7 придбати в нього талони на дизельне паливо автозаправки (дальше АЗС) «ОККО» по цінах значно дешевших ніж на місцевих автозаправках. Останній на пропозицію ОСОБА_5 погодився та передав йому як аванс грошові кошти в сумі 10 500 грн., після чого ОСОБА_5 передав талони на дизельне паливо в кількості 50 талонів по 10 л кожен. Через декілька днів ОСОБА_7 аналогічним чином придбав у ОСОБА_5 дизельне паливо в кількості 50 талонів по 10 л кожен за грошові кошти в сумі 10 500 грн.

У подальшому, ОСОБА_5 , з метою незаконного заволодіння чужими коштами, знаючи про те, що між ним та ОСОБА_7 склалися довірливі взаємовідносини, вирішив обманути його та таким чином заволодіти його коштами.

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом обману, 16.10.2017 переконав ОСОБА_7 у можливості придбання для останнього значно більшу кількість талонів на дизельне паливо АЗС «ОККО» в кількості 2000 л. за сумою, що було значно дешевше від роздрібних цін на АЗС.

Будучи впевненим в добропорядності намірів ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні кафе «Галка», що знаходиться по вул. Бельведерська в м. Івано-Франківську, ОСОБА_7 будучи введений в оману ОСОБА_5 , передав останньому грошові кошти в сумі 42 000 грн. за придбання талонів на дизельне паливо АЗС «ОККО» в кількості 2000 л.

Про отримання грошових коштів ОСОБА_5 написав розписку, у якій вказав, що до 01.11.2017 передасть ОСОБА_7 придбані талони на дизельне паливо АЗС «ОККО» в кількості 2000 л., однак у вказаний час талони на пальне не передав та не мав наміру передавати.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив умисні дії, які виразились у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання довірою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Окрім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи повторно, з метою незаконного заволодіння чужими коштами, ОСОБА_5 увійшовши в довіру до адвоката ОСОБА_7 , який 16.10.2017 порекомендував знайомому ОСОБА_8 придбати талони на дизельне пальне АЗС «ОККО», вирішив обманути останнього та таким чином заволодіти його грошовими коштами.

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 з метою незаконного заволодіння чужими коштами, шляхом обману, знаючи про те, що ОСОБА_8 є приватним підприємцем та у своїй діяльності використовує транспортні засоби, в ході телефонної розмови повідомив про те, що офіційно працевлаштований та займається придбанням талонів на пальне, переконав придбати в нього талони на дизельне паливо АЗС «ОККО» в кількості 2000 л. за сумою, що було значно дешевше від роздрібних цін на АЗС.

Будучи впевненим в добропорядності намірів ОСОБА_5 , перебуваючи на території стадіону «Рух», що знаходиться по вул. Шевченка в м. Івано-Франківську, ОСОБА_8 , будучи введений в оману ОСОБА_5 , передав останньому грошові кошти в сумі 42 000 грн. за придбання талонів на дизельне паливо АЗС «ОККО» в кількості 2000 л.

Про отримання грошових коштів ОСОБА_5 написав розписку, у якій вказав, що до 01.11.2017 передасть ОСОБА_7 придбані талони на дизельне паливо АЗС «ОККО» в кількості 2000 л., однак у вказаний час талони на пальне не передав та не мав наміру передавати.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив умисні дії, які виразились у заволодінні чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

20 листопада 2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст. 190 КК України.

Матеріалами клопотання також зазначено про наявність ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років і він усвідомлює про неминучість покарання за вчинення даного злочину; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Окрім цього, ОСОБА_5 офіційно не працює, джерело доходу невідоме та в подальшому може займатися злочинною діяльністю, виїхати за межі області та країни. Враховуючи вище наведені ризики, репутацію підозрюваного, наявності попередніх судимостей, обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, не можливе. Застосування запобіжного у вигляді особистої поруки не може запобігти зазначеним ризикам, оскільки до органів досудового розслідування не надходили заяви від жодних осіб про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності, доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Інший вид запобіжного заходу заставу, застосувати відносно підозрюваного також не можливо, оскільки він не працює, не має постійного джерела доходів, власних коштів та відсутності осіб, які б могли внести кошти на спеціальний рахунок з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити.

В судовому засіданні захисник підозрюваного заперечив проти задоволення клопотання, посилаючись на недоведеність вказаних ризиків, просив в задоволенні клопотання відмовити.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Ч. 5 ст. 194 КПК України передбачено обов`язки, які слідчим суддею можуть бути покладені на підозрюваного.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З матеріалів клопотання вбачається, що 20 листопада 2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які, відповідно до ч. 2 ст. 190 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.

Так, відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

Обгрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 даних злочинів повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допитів потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , протоколами допитів свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також іншими доказами.

Прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак жодним чином не доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 2,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За таких обставин, вважаю, що єдиною доведеною підставою для застосування такого запобіжного заходу, зазначеного та підтвердженого стороною обвинувачення є тяжкість вчинення злочину. Однак, слід враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 вказаних злочинів, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, майновий стан, не працює, має на утриманні п`ятеро малолітніх дітей та раніше не судимий в силу ст. 89 КК України.

Однак, прокурором в судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам.

Так, згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України більш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, яке згідно з ст. 179 КПК України полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені ст. 194 цього Кодексу.

Відтак з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданим ризикам, беручи до уваги те, що підозрюваний має на утриманні п`ятеро малолітніх дітей, вважаю, щодо останнього достатньо застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на нього додаткових обов`язків в межах строку досудового розслідування, і саме такий запобіжний захід може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 176-179, 194, 309 КПК України,

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобовязання.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

- прибувати до визначеної службової особи слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Ухвала слідчого судді діє до 19 січня 2018 року включно та підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невиконання зазначених обов`язків щодо нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання ОСОБА_5 доручити здійснювати слідчому СВ Івано-Франківського ВП ГУ НП України в Івано-Франківській області ОСОБА_4 .

Ухвала в частині відмови у застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1