ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/431/18
Провадження № 1-кп/636/305/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2018 року Чугуївський міський суд Харківської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000089, внесеному 16 січня 2018 рокудо Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно обвинуваченого

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Безлюдівка, Харківського району, Харківської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, раніше засудженого 02.03 2018 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченому ст. 198 КК України, -
в с т а н о в и в:
25.12.2017 близько 19:00 год. ОСОБА_7 прийшов до кімнати АДРЕСА_3 , де в той час знаходились ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , і повідомив останнім, що він шахрайським способом, шляхом зловживання довірою, заволодів мобільним телефоном марки «HUAWEY», модель «Y5 ІІ», який належить ОСОБА_9 . Через деякий час ОСОБА_7 запропонував реалізувати вказаний мобільний телефон, а вирученими грошима розпорядитись на власний розсуд. В подальшому ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 направились до ломбарду «Благо», який розташований по бул. Комарова, 10-А у м. Чугуєві Харківської області. Підійшовши до ломбарду, ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_6 про те, що в нього відсутні документи, що посвідчують його особу, а тому він не зможе реалізувати вказаний мобільний телефон. В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на отримання, зберігання та збут майна, завідомо одержаного злочинним шляхом, і він, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом наживи, з метою незаконного збагачення за рахунок інших осіб, отримавши вищевказаний мобільний телефон від ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що майно завідомо одержано злочинним шляхом, використовуючи свій паспорт громадянина України, умисно здав за грошову винагороду мобільний телефоном марки «HUAWEY», модель «Y5 ІІ», позолоченого кольору, який належить ОСОБА_9 , у ломбард, та отримавши грошові кошти у сумі 1 283,00 грн., розпорядився ними на власний розсуд.
Вказані дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 198 КК України, заздалегідь необіцяне отримання, зберігання та збут майна, завідомо одержаного злочинним шляхом.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та повністю підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини вчинення злочину, пояснивши суду, що перебуваючи у гуртожитку за місцем свого мешкання, разом зі своїми товаришами ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вирішили їхати відпочивати до центру міста, однак коштів на це в них не було. Тоді, ОСОБА_7 попросив у ОСОБА_9 , що проживає в гуртожитку у кімнаті АДРЕСА_4 , мобільний телефон, з метою подзвонити, проте повертати його він не збирався. Далі, обвинувачений, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 направились до ломбарду «Благо», де ОСОБА_6 , знаючи, що мобільний телефон отриманий злочинним шляхом, збув його за 1 283,00 грн.
Окрім визнання обвинуваченим своєї вини в умисному протиправному діянні, його вина у вчиненні злочину, передбаченому ст. 198 КК України, підтверджується сукупністю доказів, досліджених та перевірених в ході судового розгляду:
- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_9 про вчинене кримінальне правопорушення від 26.12.2017 року, в якому потерпілий заявив про заволодіння телефоном ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.к.п. 14);
- речовими доказами, а саме: телефон «HUAWEY», модель «Y5 ІІ», позолоченого кольору, який оглянутий та долучений до матеріалів кримінального провадження, і переданий на зберігання потерпілому (а.к.п. 36, 38);
- висновком судово-товарознавчої експертизи № 157 від 15.01.2018, проведеної судовим експертом Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, згідно якого ринкова вартість телефону «HUAWEY», модель «Y5 ІІ», позолоченого кольору, без комплектуючих, без сімкартки, без механічних пошкоджень, станом на 25.12.2017 року складає 2294,00 грн. (а.к.п. 29- 30);
- протоколом пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 26.01.2018, згідно якого потерпілий ОСОБА_9 впізнав під № 2 свій телефон за розміром екрану та динаміка (а.к.п. 37);
- свідченнями свідка ОСОБА_7 , який в судовому засіданні пояснив, що він вкрав у ОСОБА_9 телефон і коли вони разом з ОСОБА_6 прийшли у ломбард «Благо» для того, щоб здати його на продаж, він пояснив ОСОБА_6 що в нього не має документів і тому телефон запропонував здати у ломбард за документами ОСОБА_6 . Також він додав про те, що телефон вкрадений ОСОБА_6 знав.
Статтею 370 КПК України передбачено, що обґрунтованим є таке рішення, що ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства України, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого їй злочину є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі злочину є доведеним (справа Дж. Мюррей проти Сполученого Королівства).
Зазначені докази у вказаному кримінальному провадженні є достовірними, допустимими, належними та достатніми для підтвердження винуватості особи, що обвинувачується в скоєнні злочинів.
Дослідивши, зіставивши та проаналізувавши вивчені в справі докази, суд приходить до висновку, що покази обвинуваченого та свідка мають характер логічних, послідовних і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції та таких, що у сукупності з іншими наведеними доказами, дозволяють суду зробити обґрунтований висновок про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченому ст. 198 КК України, доведена повністю.
Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у заздалегідь необіцяному отриманні та збуті мобільного телефону, що належить ОСОБА_9 , завідомо одержаного злочинним шляхом, вчинив злочин, передбачений ст. 198 КК України.
Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує характер і ступінь скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, конкретні обставини вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого, а саме: раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, конкретні обставини справи та дані про особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений раніше судимий, вчинив злочин у період іспитового строку, про що свідчить вироку Ленінського районного суду м. Харкову від 02.03.2018, згідно з яким обвинувачений засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки (а.с. 30-32); на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, про що свідчать довідки КЗОЗ «Чугуївська центральна районна лікарня ім. М.І. Кононенка» № 158 від 11.01.2018 (а.к.п. 43); за місцем проживання характеризується позитивно (а.к.п. 44).

При призначенні покарання суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину, і бере до уваги той факт, що ОСОБА_6 02.03.2018 року вже був засуджений Ленінським районним судом м. Харкова за ст. 186 ч. 2 КК України із застосуванням ст. 75 цього кодексу до 4 років позбавлення волі з випробувальним терміном 2 роки, а тому суд вважає можливим із застосування ст. 70 ч. 4 КК України не позбавляти ОСОБА_6 волі, застосувавши до нього покарання з випробуванням оскільки інші види покарання не будуть мати впливу на його виправлення, і саме в такому випадку буде досягнута передбачена ч. 2 ст. 50 КК України мета покарання у вигляді виправлення особи та попередження скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Керуючись ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судово-товарознавчої експертизи № 157 від 15.01.2018 року у розмірі 429,00 грн.
Долю речових доказів по кримінальному провадженню суд вважає за необхідне визначити відповідно до ст. 100 КПК України.

В ході досудового слідства обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,
у х в а л и в:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ст. 198 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання, призначеного по вказаному вироку Чугуївського міського суду Харківської області від 19.12.2018 року і покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 02.03.2018 року визначити остаточне покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки 6 (шість) місяців не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з засудженого ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи, у сумі 429 (чотириста двадцять дев`ять) грн. 00 коп.
Речові докази: мобільний телефон марки «Huawei» модель: Y5 IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , золотистого кольору, - вважати повернутим власнику, звільнивши від зобов`язань про зберігання.
Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, право на ознайомлення з журналом та технічним записом судового засідання і подати на них письмові зауваження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя