Справа № 314/5267/18
Провадження № 1-в/314/47/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.01.2019 року м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
секретар ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали за клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого, який відбуває покарання у державній установі «Кам`янська виправна колонія (№ 101)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Запоріжжя, громадянина України, освіта середня, до засудження не працював, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

раніше судимого:
1)06.04.2009 за ч. 2 ст. 186, 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;
2)03.12.2009 за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 21.08.2012 умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 5 місяців 11 днів.
3)23.05.2017 за ч. 2 ст. 185, 75, 76 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком на 2 роки.
По даній справі засуджений: 26.10.2017 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст.70, п. 1 ч. 1 ст. 72, 71 КК України до 2 років позбавлення волі.
початок строку: 07.07.2017 року, кінець строку: 07.07.2019 року,
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,,

представника колонії ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 , який відбуває покарання у державній установі «Кам`янська виправна колонія (№ 101)», про умовно-дострокове звільнення.

Засуджений в судовому засіданні на клопотанні наполягав, просив його задовольнити, звільнити його умовно-достроково від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України на строк, який залишився.

Представник адміністрації колонії у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що підстав для застосування ст. 81 КК України до засудженого немає.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.
Заслухавши пояснення засудженого, думку представника адміністрації установи, прокурора, дослідивши матеріали особової справи, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку вцілому та ставленню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання.
Суд не може не врахувати, що примірна поведінка - це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намаганням своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.
З наданих відомостей про особу встановлено, що засуджений характеризується таким чином. Вимоги режиму відбування покарання порушував, має одне стягнення, яке погашене в установленому законом порядку. Заохочень не має. На виробництві установи працевлаштований на дільниці «швейка». Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не бере участь у реалізації програм диференційного виховного впливу. Не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, не займається самоосвітою. Не бере участь у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи. На оперативно-профілактичному обліку не перебуває. В скоєному злочині вину визнає, розкаюється.
Таким чином, поведінка ОСОБА_3 за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, про що свідчить те, що він не заслуговував на заохочення протягом часу відбування покарання, а також те, що засуджений отримав стягнення.
Враховуючи вищенаведені обставини, передчасними є твердження клопотання про те, що ОСОБА_3 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
За вивчених обставин на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого, оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.
Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст.537, п. 1 ч. 2 ст.539 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання засудженого, який відбуває покарання у державній установі «Кам`янська виправна колонія (№ 101)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільненнявідмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1
08.01.2019