Провадження №1-в/127/901/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 січня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання засудженого ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Серебрія Могилів-Подільського району Вінницької області, до засудження проживаючого по АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , із неповною середньою освітою, громадянину України, раніше судимому:

07.12.2006 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;
09.11.2010 року Староміським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 160 годин;
19.12.2012 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень;
25.03.2013 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03.07.2014 року звільнений від відбування покарання на підставі Закону України "Про амністію в 2014 році";
29.04.2015 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців,

по даній справі засуджений 30.07.2015 року Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України, з урахуванням положень ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць без конфіскації майна. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.03.2016 року зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 09.04.2015 року по 06.07.2015 року включно, та з 20.07.2015 року по 21.10.2015 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника Державної установи «Вінницька

виправна колонія (№86)» ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням на підставі ст. 82 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що засуджений відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі "Вінницька виправна колонія (№86)", п`ять разів заохочувався адміністрацією установи, до дисциплінарної відповідальності притягувався, однак стягнення на даний час знято. Просить замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі.

Засуджений ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання та просить його задовольнити. Пояснив, що на даний час відбув більше ніж 2/3 строку покарання, в установі працює днювальним. Режим утримання не порушує. Адміністрацією установи заохочувався п`ять разів, до дисциплінарної відповідальності притягувався двічі, однак стягнення на даний час знято. Підтримує зв`язки з дружиною та сином. Завіряє суд, що у вчиненому розкаявся, зрозумів свої помилки та став на шлях виправлення. Просить клопотання задовольнити.

Захисник засудженого ОСОБА_6 просить клопотання задовольнити з наведених у ньому підстав. Крім того пояснила, що засуджений протягом 2016 -2017 років був працевлаштований в установі та отримував заробітну плату. В подальшому працював днювальним, адміністрацією установи засуджений заохочувався п`ять разів, до дисциплінарної відповідальності притягувався, однак стягнення на даний час знято. Засуджений має родину та підтримує зв`язки з рідними. Зазначила, що згідно ст. 82 КК України підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є не та обставина, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а саме те, що він став на шлях виправлення. Вважає, що засуджений став на шлях виправлення. Просить клопотання задовольнити.

Представник Державної установи "Вінницька виправна колонія (№86)" ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що засуджений характеризується позитивно, має п`ять заохочень та два дисциплінарних стягнення. 20.03.2018 року комісія установи прийняла рішення про клопотання перед судом про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання, як особи, що довела своє виправлення, однак ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.05.2018 року в задоволенні подання начальника установи про умовно-дострокове звільнення засудженого було відмовлено. Засуджений протягом 2016-2017 років був працевлаштований в установі та отримував заробітну плату. В подальшому та на даний час працює днювальним, виплата заробітної плати за виконання обов`язків днювального не передбачена. На даний час установа не має можливості надати інші документи, які характеризують особу засудженого, оскільки особову справу засудженого було передано до установи виконання покарань, в яку він був тимчасово переведений у зв`язку із розглядом даного клопотання. При вирішенні клопотання засудженого покладається на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_4 заперечує проти задоволення клопотання засудженого, оскільки він був неодноразово засуджений, під час відбування покарання до нього застосовувалися стягнення. На даний час засуджений в установі не працевлаштований. Вважає, що підстав для задоволення клопотання немає, оскільки засуджений не став на шлях виправлення.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, оглянувши в судовому засіданні матеріали особової справи засудженого, заслухавши думку учасників судового розгляду, приходить до таких висновків.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 по даній справі засуджений 30.07.2015 року Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України, з урахуванням положень ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць без конфіскації майна.

Вирок набрав законної сили та звернутий до виконання.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.03.2016 року зараховано засудженому в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 09.04.2015 року по 06.07.2015 року включно, та з 20.07.2015 року по 21.10.2015 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі

Початок строку покарання рахується з 30.07.2015 року, кінець строку покарання - 11.11.2019 року.

На даний час засуджений відбув більш ніж 2/3 строку покарання, що надає йому право на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, відповідно до ч. 4 ст. 82 КК України.

Згідно з частинами 1- 3 статті 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі;

3) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

У відповідності до п. п. 2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК України). Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч. 1 ст. 82 КК може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі на певний строк. При цьому більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутий строк покарання, призначеного вироком.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Вирішуючи питання, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, суд враховує дані, які характеризують засудженого, його поведінку за весь період відбування покарання, наявність заохочень та стягнень, відношення до праці.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів особової справи засудженого вбачається, що засуджений з 09.11.2015 року по даний час відбуває покарання в Державній установі "Вінницька виправна колонія (№86)".

З довідки про нарахування та утримання з заробітньої плати засудженого ОСОБА_3 за підписом головного бухгалтера від 26.03.2018 року вбачається, що засуджений був працевлаштований в установі та отримував заробітну плату з квітня 2016 року по березень 2017 року.

Виконавчих листів про стягнення коштів із засудженого в установі немає.

Як вбачається з характеристики засудженого ОСОБА_3 від 01.02.2018 року, яка міститься в особовій справі засудженого, за час відбування покарання в установі засуджений характеризується позитивно, адміністрацією установи неодноразово заохочувався, притягувався до дисциплінарної відповідальності, але стягнення погашено згідно чинного законодавства. Засуджений був працевлаштований у цеху по виготовленню сувенірної продукції, на даний час працевлаштований днювальним відділення соціально-психологічної служби. У взаємовідносинах з іншими засудженими, підтримує рівні, доброзичливі відносини із широким колом засуджених. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин із персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. Завжди вчасно та у повному обсязі виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Самостійно виконувати роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставитися із розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Засуджений приймає особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу "Духовне відродження", "Підготовка до звільнення". Прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня шляхом читання художньої та наукової літератури. Соціально-корисні зв`язки підтримує з дружиною та сином.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, 20.03.2018 року комісія установи прийняла рішення про клопотання перед судом про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання, як особи, що довела своє виправлення, однак ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.05.2018 року в задоволенні подання начальника установи про умовно-дострокове звільнення засудженого було відмовлено.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 82 КК України підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є не та обставина, що засуджений виправився або довів своє виправлення, а те, що він став на шлях виправлення і для закріплення досягнутих результатів ще необхідний вплив на нього, але вже в умовах відбуття більш м`якого виду покарання. Свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є його поведінка, сумлінне ставлення до праці, додержання режиму відбування покарання, що підтверджується матеріалами його особової справи, а ефективність і гарантованість цього процесу можливі лише за умови застосування до нього більш м`якого покарання.

Частиною 1 статті 130 Кримінально виконавчого кодексу України встановлено, що за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених цим Кодексом та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, можуть застосовуватися заходи заохочення.
Застосування заходів заохочення має на меті здійснення виховного впливу на осіб, до яких ці заходи застосовуються на основі об`єктивної оцінки додержання ними правил поведінки, встановлених цим Кодексом та правилами внутрішнього розпорядку колонії, а також дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці. (ч. 1 ст. 131 Кримінально виконавчого кодексу України).
Як вбачається з матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_3 за сумліну поведінку і ставлення до праці та за виконання покладених обов`язків та за додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки неодноразово заохочувався адміністрацією установи, а саме, 04.07.2016 року, 04.07.2017 року, 02.10.2017 року, 02.01.2018 року, 23.04.2018 року.

З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що за період відбування покарання на засудженого тричі накладалися дисциплінарні стягнення, зокрема 12.09.2015 року, 13.12.2016 року та 23.05.2018 року.

Відповідно до ч. 14 статті 134 Кримінально виконавчого кодексу України якщо протягом шести місяців з дня відбуття стягнення засуджений не буде підданий новому стягненню, він визнається таким, що не має стягнення.
Оскільки протягом шести місяців з дня відбуття стягнення засуджений ОСОБА_3 не був підданий новому стягненню, тому він визнається таким, що не має стягнення.
Засуджений працевлаштований в установі на посаді днювального відділення соціально-психологічної служби.

Враховуючи встановлені обставини, особу засудженого, суд приходить до переконання, що той факт, що засуджений став на шлях виправлення, відповідає фактичним обставинам справи, що, в свою чергу, надає йому право на заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням.
Крім того, суд зазначає, що виходячи з приписів ст. 81 КК України, встановлення факту виправлення засудженого, що доводиться сумлінною поведінкою і ставленням до праці, є вирішальним саме при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання.

Натомість, згідно ч. 3 ст. 82 КК України підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є не та обставина, що засуджений виправився або довів своє виправлення, а те, що він став на шлях виправлення і для закріплення досягнутих результатів ще необхідний вплив на нього, але вже в умовах відбування більш м`якого покарання.

Суд зазначає, що та обставина, що засуджений на даний час не отримує заробітну плату в установі, не спростовує того, що засуджений став на шлях виправлення в розумінні положень ч. 3 ст. 82 КК України. Крім того, як вбачається з характеристики засудженого та пояснень засудженого і представника установи в судовому засіданні, засуджений працевлаштований в установі на посаді днювального відділення соціально-психологічної служби, однак виплата заробітної плати за виконання обов`язків днювального не передбачена.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що встановлені обставини в їх сукупності свідчать про те, що засуджений став на шлях виправлення, тому клопотання слід задовольнити та замінити засудженому невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням.
Керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 369-372, 376, 392-395, 532, 537, 539 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Засудженому вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 30.07.2015 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 289 КК України, з урахуванням положень ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць без конфіскації майна, ОСОБА_3 замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі на строк 09 місяців 24 дні.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким зупиняє її виконання.

Суддя