Справа № 183/2058/19
№ 1-кп/183/962/19

У Х В А Л А
15 травня 2019 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3
02 квітня 2019 року до Новомосковського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт за фактом ОСОБА_3 , злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України.
В підготовчому судовому засіданні прокурор просить призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, вважаючи його таким, що відповідає вимогам ст. 291 КПК України, в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду у відкритому судовому засіданні, судове засідання проводити в присутності прокурора, потерпілої, обвинуваченого та свідків, вказаних в реєстрі.
Потерпіла підтримала думку прокурора.
Обвинувачений просив вирішити дане питання на розсуд суду.
Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вислухавши думки учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору, у зв`язку з тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, виходячи з наступного.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у разі невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні повертає обвинувальний акт прокурору.
Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Основного Закону).
Згідно до ст. 9 Основного Закону чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
17.07.1997 року Україною ратифікована Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (Рим,1950), яка набрала чинності для України 11.09.1997року. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ч.3 ст. 6 Конвенції, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право, зокрема, бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» (Abramyanv.Russia) від 09.10.2008 року, зазначено, що надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, правової кваліфікації, яку суд може дати окремим фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду.
Відповідно до рішення по справі «Маточча проти Італії» (Mattoccia v. Italy) від 25.07.2000 року, суд зауважив: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п.«в» ч.3 ст.6 Конвенції».
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 20,42,55, 291, 314, 315 КПК України, ст.ст. 59,63, 120 Конституції України, суд,-
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України - повернути прокурору Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1