Справа № 125/2024/15-к
Провадження №11-кп/801/54/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2018 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000459 від 15.09.2014 року, за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_6 на ухвалу Барського районного суду Вінницької області від 16.04.2018р., якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Шпирки, Барського району Вінницької області, жительку АДРЕСА_1 , громадянку України, українку, пенсіонерку, раніше не судиму,
звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 122 КК України у зв`язку з закінчення строків давності, а кримінальне провадження № 0000459 від 15.09.2014 про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст.122 КК України закрито.
Цивільний позов залишено без розгляду.
Роз`яснено цивільному позивачу право звернутися із таким позовом в порядку цивільного судочинства.

За участю прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченої ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В:

Згідно ухвали суду, до початку розгляду справи по суті за ч. 1 ст. 122 КК України обвинувачена ОСОБА_7 подала заяву в якій просила звільнити її від кримінальної відповідальності в зв`язку закінченням строків давності.
ОСОБА_7 органом досудового розслідування обвинувачується в тому, що вона своїми умисними діями завдала потерпілій ОСОБА_6 умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за особою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило значну стійку втрату працездатності менш як на третину. А саме, згідно обвинувального акта, 10.10.2012 року близько 10.30 год. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , діючи протиправно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, передбачаючи і свідомо допускаючи настання різних шкідливих наслідків, в тому числі і тілесних ушкоджень, умисно, з особистих неприязних відносин, які виникли на ґрунті довготривалого конфлікту та неодноразових сварок, під час сварки з ОСОБА_6 , нанесла її декілька ударів палицею по голові та різним частинам тіла, внаслідок чого спричинила їй тілесні ушкодження. Згідно висновку експерта № 131-к від 28.12.2017 у відповідності з медичною документацією, у ОСОБА_10 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми ( припухлість та гематома в тім`яній ділянці волосяної частини голови, струсу головного мозку) та синця на передпліччі лівої руки. Ці тілесні ушкодження спричинені дією тупого предмету (предметів), 10.02.2012 року. Під час проведення комісійної експертизи у ОСОБА_6 виявлено наслідки перенесеної у 2012 році закритої черепно-мозкової травми ( струсу головного мозку), а саме астеновегетативний та цефалічний синдром. Ці наслідки черепно-мозкової травми потягли за собою стійку втрату загальної працездатності у розмірі 10% та належать до середньої тяжкості, за ознакою стійкої втрати працездатності менш ніж на третину.

Суд першої інстанції задовільнив клопотання обвинуваченої ОСОБА_7 та звільнив її від кримінальної відповідальності за вчинений злочин середньої тяжкості, оскільки з дня скоєння нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло 5 років в жовтні 2017р.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу і призначити новий судовий розгляд, оскільки обвинувачена ОСОБА_7 тривалий час ухилялась від суду, більше 30 раз не з`являлась до суду,через що суд виносив ухвали про її привід, також кримінальне провадження було порушено у 2014р., хоча злочин був вчинений у 2012р., а також в клопотанні обвинуваченої невірно було зазначено про вчинення нею злочину невеликої тяжкості.

Заслухавши доповідь судді, потерпілу ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу з мотивів, зазначених в ній, а також клопотала про скасування ухвали суду і повернення кримінального провадження на додаткове розслідування, оскільки її стан здоров`я погіршився, а тому дії ОСОБА_7 мають бути кваліфіковані після проведення судово-медичної експертизи за новим обвинуваченням, обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_9 заперечили проти задоволення апеляційної скарги потерпілої, оскільки ОСОБА_7 скористалась своїм правом заявити клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності так як закінчились строки, передбачені ст. 49 КК України, обвинувачена не ухилялись умисно від явки до суду, прокурор також заперечив проти задоволення апеляційної скарги потерпілої з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі, також звернув увагу на неможливість повернення справи на додаткове розслідування, оскільки це не передбачено діючим КПК, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, поясненнями та матеріалами кримінального провадження, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Стаття 49 КК України обмежує строками давності повноваження держави щодо кримінального переслідування особи, яка вчинила злочин.
Передумовою такого звільнення є вчинення особою певного ступеню тяжкості злочину.
Обвинувачена ОСОБА_7 вчинила злочин передбачений ч. 1 ст. 122 КК України, який відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що злочин ОСОБА_7 був вчинений 10.10.2012 року та 10.10.2017 року закінчився п`ятирічний строк з дня скоєння злочину і на цю дату не було ухвалено обвинувального вироку, до суду звернулася сторона захисту про закриття провадження за закінченням строків давності, обвинувачена ОСОБА_7 підтримала дане клопотання і суд у відповідності до ч. 4 ст. 286 КПК України розглянув дане клопотання і задовільнив його. Після постановлення ухвали пройшло ще більше семи місяців, у зв`язку з чим після вчинення злочину пройшло більше 6 років.
В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_6 не погодилась з рішенням суду, оскільки вважала, що обвинувачена ОСОБА_7 ухилялась від суду шляхом неявки в судові засідання.
Проте особою, що ухиляється від слідства або суду, визнається особа, яка з метою переховування місця свого перебування вчинила певні дії (вчинила втечу, змінила місце проживання або документи, що посвідчують особу), до такої особи застосовувався розшук або ж обирався та змінювався запобіжний захід, через неявку до суду.
В даному випадку не було встановлено, що обвинувачена ОСОБА_7 переховувалась або ж оголошувалась в розшук, оголошення приводів не є безумовною підставою для визнання особи такою, що ухиляється від суду.
Крім того, кримінальне провадження тривалий час не знаходило свого вирішення через зміну складу суду та неявку інших учасників.
Інших злочинів, які би зупиняли перебіг давності, обвинувачена ОСОБА_7 не вчиняла.
Також не може бути скасовано дану ухвалу з поверненням на додаткове розслідування, як про це просила потерпіла, оскільки діючими нормами КПК України не передбачено такої процесуальної дії.
Зважаючи на викладене, підстав для скасування ухвали суду не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Барського районного суду Вінницької області від 16.04.2018р. про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України у зв`язку з закінчення строків давності без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду на протязі 3 місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом:
Суддя: