22.03.2019 Справа № 490/2415/19
н/п 1-кп/490/131/2019
Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України
22 березня 2019 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження №0000312, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєва, є громадянином України, раніше не судимого, одруженого, має дитину ОСОБА_4 2015 року народження, з повною середньою освітою, працює у ТОВ "Кей оф хелп" інженером-електронщиком, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
16 березня 2017 року ОСОБА_4 , проходячи військову службу за контрактом у військовому званні старшого солдата, на посаді механіка обслуги обслуговування авіаційного обладнання інженерно-авіаційної служби авіаційної ескадрилії, військової частини п/п НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 ,будучи обізнаним в умовах та порядку проходження військової служби, діючи умисно, не маючи поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно до місця несення служби - військової частини п/п НОМЕР_1 та незаконно перебував за межами вказаної військової частини, проводячи час на власний розсуд за місцем свого проживання АДРЕСА_1 до 08 год. 00 хв. 03 квітня 2017 року.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, винним себе визнав повністю,від надання показань в судовому засіданні відмовився.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, обвинувачений не оспорює фактичні обставини, що викладені у наведеному вище формулюванні обвинувачення, пояснив в судовому засіданні, що правильно розуміє зміст зазначених обставин та його позиція є добровільною з огляду на що суд вважає їх встановленими.
Наведені вище дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до ст. 65 КК України враховує, що він вчинив умисний тяжкий злочин проти встановленого порядку несення військової служби, його особу, а саме те, що він офіційно працює, має повну середню освіту, одружений, має на утриманні малолітню дитину, за місцем проходження служби характеризується посередньо, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання, є учасником бойових дій в ході проведення АТО на сході України. Відповідно до довідки №2815 від 19.07.2017 р. з Миколаївської обласної психіатричної лікарні №1 та довідки №01-1267 від 18.07.2017 року Миколаївського обласного наркологічного диспансеру Миколаївської обласної ради ОСОБА_4 на обліку не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає - щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання - відсутні.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне за вчинений злочин ОСОБА_4 призначити покарання відповідно до нижньої межі санкції, встановленої ч.4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки, яке вважає таким, що відповідає особі обвинуваченого і тяжкості вчиненого ним злочину.
Згідно з ч.2 ст. 3 ЗУ "Про застосування амністії в Україні", установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнанні винними у вчинені злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діяннями, передбаченими частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального Кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 КК України, статті 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» та статті 9 цього Закону).
Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст. 407 КК України, який згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, злочин вчинив вперше, захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та отримав статус учасника бойових дій. Даний злочин вчинено до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році».
Обвинувачений ОСОБА_4 просить застосувати до нього амністію та звільнити від відбування покарання. ОСОБА_4 роз`яснено наслідки застосування амністії, проте останній та його захисник наполягають на її застосуванні.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого амністії, визначених ч.4 ст.86 КК України, ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено.
За таких обставин, суд вважає, що обвинувачений підпадає під дію ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року №1810-VIII, та підлягає звільненню від відбування покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, судові витрати відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367-368, 370, 371, 373, 374 КПК України, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного за цим вироком покарання на підставі ст.2 Закону України "Про амністію у 2016 році" №1810-VIII.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя Центрального районного
суду міста Миколаєва ОСОБА_1