н/п 1-кп/490/64/2019

У Х В А Л А
05 березня 2019 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м.Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , провівши підготовче судове засідання щодо обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування кримінального провадження №0000080 відносно,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степове Миколаївської області, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, не одруженого, працюючого у ТОВ «Доярушка» пекарем, раніше судимого: Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, З участю сторін кримінального провадження: сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 , сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
До обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід увигляді тримання під вартою, дія якого спливає 06 березня 2019 року.
У підготовчому судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, пославшись в обґрунтування своєї позиції на те, що він вчинив тяжкий злочин, а також на наявність ризиків, задля запобігання яких до нього застосований вказаний запобіжний захід, які станом на теперішній час не зникли і не зменшилися. Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник заперечували проти клопотання прокурора та просили обрати більш м`який запобіжний захід.
Вислухавши з приводу вказаного питання думки учасників процесу, суд приходить до наступного. Відповідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі й запобіжний захід, застосований до обвинуваченого.
Стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 слідчим суддею було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Зі змісту ст. 199 КПК України слідує, що суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики враховані при застосуванні такого запобіжного заходу не зменшилися.
ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.
Розглядаючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд приходить до висновку про те, що на час здійснення судового провадження продовжують мати місце ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме:

- ризик переховування від органів досудового розслідування (підставою вважати цей ризик реальним є те, що ОСОБА_3 усвідомлює, що обвинувачується у вчиненні злочину, що відноситься до категорії тяжких, за яке передбачено покарання на строк від чотирьох до шести років),
- ризик незаконно впливати на свідків вчинення злочину, оскільки перебуваючи на волі обвинувачений може вживати заходи впливу на вказаних свідків, з метою зміни ними показів;
- ризик вчинити новий злочин (підставою вважати цей ризик обґрунтованим є те, що ОСОБА_3 на даний час офіційно не працює, а отже і не має заробітної плати, раніше судимий за скоєння корисливого злочину, на шлях виправлення не став та знову обвинувачується у вчиненні повторного корисливого злочину. Стан здоров`я, сімейний стан та вік обвинуваченого не перешкоджає триманню його під вартою.
Вказані ризики були враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, та на день розгляду справи ці ризики не зменшились, а тому подальше тримання обвинуваченого під вартою є виправданим. Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не є доцільним, зазначений запобіжний захід не зможе запобігти незаконному впливу обвинуваченого на свідків.
Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави є недоцільним, оскільки обвинувачений офіційно не працює та не має іншого джерела доходу, окрім протиправної діяльності. Крім того даний запобіжний захід не зможе запобігти вищенаведеним ризикам.
Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не є можливим у зв`язку з тим, що відсутні у ОСОБА_3 міцні соціальні зв`язки з особами, що заслуговують на довіру та можуть поручитись за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків і зобов`язуються за необхідності доставити його до суду.
Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ніяким чином не перешкоджає обвинуваченому ОСОБА_3 вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та суду і здійснювати незаконний вплив на свідків. Таким чином, під час розгляду клопотання вбачається існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу, менш суворого ніж тримання під вартою, що відповідно до ст.ст.183,194,199 КПК України є підставою для продовження строку тримання під вартою.
У зв`язку із викладеним, клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу на більш м`який, не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 314, 370-372, 376 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ :
У задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника - відмовити.
Клопотання прокурора задовольнити.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 продовжити до 02 травня 2019 року включно. Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками кримінального провадження.
Суддя: ОСОБА_1