ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/703/19 Справа № 210/5882/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2018 року про відмову у задоволенні подання про умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.07.2016 року, яким засуджений за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2018 року було відмовлено у задоволенні подання начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» та спостережної комісії про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_7 .
Постановляючи своє рішення, суд виходив з того, що засудженим, та представником адміністрації Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» не було надано конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення ОСОБА_7 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Засуджений ОСОБА_7 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2018 року скасувати та звільнити його умовно достроково від відбування покарання.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в матеріалах особової справи наявні відомості про те, що він має два заохочення, 06.08.2018 року був наявний факт порушення режиму утримання, але стягнення не було, оскільки воно було не значним, свою провину визнав, була проведена профбесіда, що не є стягненням.
Звертає увагу, що своєю сумлінною поведінкою та наявністю заохочень, які підтверджуються матеріалами особової справи та показами представника КВК 80 заслуговує на умовно дострокове звільнення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку засудженого, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши надані матеріали та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Обґрунтованим є рішення, в якому наведені належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення. З оскарженої ухвали вбачається, що всупереч вимогам зазначеної правової норми, оскаржена ухвала не обґрунтована та не вмотивована.
Відповідно до положень ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Аналізуючи дані про поведінку засудженого та ставлення його до праці за весь період відбування покарання, суд першої інстанції вірно зазначив, що ОСОБА_7 отримав два заохочення, але мав два стягнення за відмову виконувати законні вимоги персоналу установи, та за порушення локалізації, крім того, в матеріалах справи міститься висновок по факту порушення режиму утримання засудженим ОСОБА_7 від 06 серпня 2018 року, з призначеного покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі за злочин середньої тяжкості, фактично відбув 2 роки 6 місяців позбавлення волі, невідбута частина покарання становить більше ніж 1 рік 2 місяці що свідчить про не готовність засудженого до самокерованої правослухняної поведінки, та дійшов цілком аргументованого висновку про передчасність умовно-дострокового звільнення засудженого.
Також дослідженням матеріалів встановлено, що засудженому ОСОБА_7 вироком Ценрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 26 квітня 2016 року по 06 липня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, та ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2018 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 07 липня 2016 року по 23 серпня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що той факт, що ОСОБА_7 виконує свої прямі обов`язки та претензій з боку працівників установи до нього немає, свідчить лише про те, що останній виконує їх на підставі закону, оскільки це є прямим обов`язком всіх засуджених, а умовно дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині, і з огляду на це такі дії засудженого не можна розцінювати як сумлінну поведінку та належне ставлення до праці, а отже суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_7 своїм відношенням до праці та поведінкою не довів своє виправлення та перевиховання і обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви засудженого, оскільки в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення його від відбування покарання, а тому доводи засудженого про наявність підстав для його умовно-дострокового звільнення необґрунтовані. У зв`язку з чим ухвала суду є законною та обґрунтованою, а підстав для зміни чи скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.81 КК України, ст.ст., 404, 405, 537, 539 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2018 року про відмову у задоволенні подання про умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4