В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.10.2018 Справа №607/7642/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000745 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , законного представника потерпілої ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Так, 25 грудня 2017 року біля 21 год. обвинувачений ОСОБА_3 , як водій, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 2106», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався без пасажирів та вантажу автомобільною дорогою «Броди-Тернопіль», від с.Івачів Горішній Тернопільського району Тернопільської області в напрямку м.Тернополя, де не був достатньо уважним, не стежив належно за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, чим порушив вимоги пунктів 1.5 ч. 1, 2.3 (б, д) ПДР України, які зобов`язували його не створювати своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, а також загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, і проїжджаючи 63 км + 800 м вказаної автодороги, що в межах с.Івачів Долішній Тернопільського району, ОСОБА_3 рухався в межах своєї смуги для руху, де в цей по правому краю проїзної частини дороги, відносно руху автомобіля, рухалась пішохід ОСОБА_6 .
Маючи технічну можливість зупинити керований ним транспортний засіб раніше, ніж пішохід досягне місця наїзду і тим самим уникнути наїзду на останню, яка наближається до автомобіля по правому краю проїзної частини дороги, водій ОСОБА_3 , порушуючи вимоги п. 12.3. ПДР України не вжив своєчасно заходів до зменшення швидкості руху автомобіля аж до повної його зупинки, щоб безпечно об`їхати пішохода, хоча мав таку технічну можливість, а продовжував рух та вчинив наїзд на ОСОБА_6 передньою правою частиною керованого ним транспортного засобу, у результаті чого потерпіла ОСОБА_6 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження у виді: рани правої гомілки та закритого перелому діафізу правої стегнової кістки.
Порушення обвинуваченим ОСОБА_3 , як водієм, вимог пунктів: 1.5 ч. 1; 2.3. (б, д); 12.3. ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної ДТП та спричиненням середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 .
Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, визнав повністю за обставин, які наведені в обвинувальному акті, щиро розкаявся та в судовому засіданні їх підтвердив. Про вчинене шкодує.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.1 ст.286 КК України, тобто, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, вчинених з необережності, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину, повне добровільне відшкодування заподіяної злочином моральної шкоди (без урахування страхових виплат).

Зважаючи на наведене, а також враховуючи фактичні обставини кримінального провадження, відсутність обтяжуючих покарання обставин, думку законного представника потерпілої та потерпілої, які просили суд призначити обвинуваченому покарання, що не пов`язане із позбавленням та без позбавлення права керування транспортними засобами, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкції статті обвинувачення, а саме у виді обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Водночас, з урахуванням пом`якшуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_3 обставин, позитивних даних про його особу, думки представника потерпілих, суд вважає за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити даного обвинуваченого від відбування призначеного судом основного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та з покладенням у період його дії передбачених ч.1 ст.76 КК України обов`язків, що буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових злочинів, оскільки за вищенаведеного виправлення та перевиховання вказаного обвинуваченого можливе без реального відбування призначеного йому судом покарання.

Крім цього, у кримінальному провадженні прокурором в інтересах держави в особі ТОДКЛ заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 витрат на лікування потерпілої від злочину, який слід вирішити наступним чином.

Згідно ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Таким чином, суд вважає, що цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі ТОДКЛ, з урахуванням підтверджуючих документів, підлягає до задоволення шляхом стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь ТОДКЛ 10 329, 84 грн. витрат на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_6 за наступними реквізитами: р/р 5829 в ГУДКУСУ в Тернопільській області, код ЄРДПОУ 02001305, МФО 838012, обласний бюджет, призначення платежу «Інші надходження» (стаціонарне лікування потерпілого).

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення судових експертиз в загальній сумі 3289 грн., з приводу звільнення від сплати яких звернувся із клопотанням обвинувачений.

Відповідно до ч.2 ст.119 КПК України суд, враховуючи майновий стан особи (обвинуваченого, потерпілого), за власною ініціативою або за її клопотанням має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк.

Зважаючи на наведені обставини, враховуючи важкий майновий стан обвинуваченого, а також того, що офіційно обвинувачений ніде не працює, суд вважає за необхідне клопотання ОСОБА_3 задовольнити та повністю звільнити його від оплати процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення судових експертиз.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі без позбавлення права керувати права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1). періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2). повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі ТОДКЛ задовольнити та стягненути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь ТОДКЛ 10 329, 84 грн. витрат на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_6 за наступними реквізитами: р/р 5829 в ГУДКУСУ в Тернопільській області, код ЄРДПОУ 02001305, МФО 838012, обласний бюджет, призначення платежу «Інші надходження» (стаціонарне лікування потерпілого).

Повністю звільнити ОСОБА_3 від оплати процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення судових експертиз в загальній сумі 3289 грн.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1