Справа № 600/67/19
Справа № 1-кп/600/32/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року Козівський районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Козова кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000177 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, не працюючого, з неповною загальною середньою освітою, раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

19 грудня 2018 року ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_7 викрасти паливну деревину, однак останній відмовився у зв`язку із чим ОСОБА_4 19 грудня 2018 року близько 06 години 40 хвилин в с. Віся на вул. Центральній Козівського району Тернопільської області, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає окрім ОСОБА_7 , шляхом вільного доступу, таємно викрав з обочини вулиці та переніс у господарство за місцем свого проживання паливну деревину ОСОБА_6 , а саме 9 частин стовбурів дерев загальним об`ємом 0,655 метра кубічного та вартістю 412 гривень 65 копійок.
У подальшому ОСОБА_4 , заховавши у господарстві паливну деревину покинув місце злочину, розпорядившись викраденим ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 412 (чотириста дванадцять) гривень 65 (шістдесят п`ять) копійок.
Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

24.01.2019 року в смт. Козова між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 із захисником ОСОБА_5 укладено угоду про примирення, у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 471 КПК України.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 із захисником ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_6 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному злочині.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 , а саме за ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, які роз`яснені потерпілому та обвинуваченому.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ч. 1 ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Захисник ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення.

Потерпілий ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні показав, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду.

Суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинено злочин середньої тяжкості, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а тому його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України.

Також, судом перевірено, що за своїм змістом укладена угода про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України, а також відсутні підстави для відмови у її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.

Суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Враховуючи викладене, вислухавши думку прокурора, яка не заперечувала проти затвердження угоди про примирення, думку потерпілого, пояснення обвинуваченого, захисника обвинуваченого, вивчивши обвинувальний акт, перевіривши угоду про примирення, яка відповідає вимогам ч. 3 ст. 469, ст. 471 КПК України, з`ясувавши в обвинуваченого, що він розуміє викладені в ч. 5 ст. 474 КПК України обставини, переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він за місцем проживання характеризується негативно, раніше не судимий, на обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, не встановлені.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне ухвалити вирок, яким затвердити угоду про примирення від 24.01.2019 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 із захисником ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_6 та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні стосовно обвинуваченого не обирався.

Цивільні позови по цьому кримінальному провадженню не заявлялися.

Витрати на залучення експерта під час здійснення досудового розслідування, слід стягнути із обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 100, 314, 373, 374, 473-476 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Затвердити угоду про примирення від 24 січня 2019 року між потерпілим ОСОБА_6 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_4 із захисником ОСОБА_5 з іншої сторони у кримінальному провадженні № 0000177 за ч. 1 ст. 185 КК України.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 80 (вісімдесят) годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 572,00 грн.

Речові докази, а саме:

- 9 частин стовбурів дерев (паливна деревина) породи «дуб», розмірами: 1.3 м. (довжина) х 0.2 м. (діаметр зрізу), 1.3 м. х 0.12 м., 2.3 м. х 0.16 м., 2.6 м. х 0.1 м., 2.4 м. х 0.14 м., 3 м. х 0.1 м., 2.5 м. х 0.08 м., 2.6 м. х 0.12 м., 3.2 м. х 0.1 м., що передані на зберігання ОСОБА_6 - повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Козівський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_1