ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/380/18 Справа № 182/5446/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001499 від 14 травня 2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, щодо

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2018 року про застосування примусових заходів медичного характеру,

за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2018 року до ОСОБА_5 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.
Згідно з ухвалою суду, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані неосудності, тобто не усвідомлюючи своїх дій та не керуючи ними, 10.05.2018 приблизно о 19.00 год. прийшов до будинку АДРЕСА_1 , де проживають його батьки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , та неповнолітня сестра ОСОБА_12 , де вирішив заволодіти чужим майном. Реалізуючи свій намір, ОСОБА_5 , знаходячись в будинку за вказаною адресою, за відсутності своїх батьків попросив у неповнолітньої ОСОБА_12 належний їй мобільний телефон «Huawei У6 Рrо tit-u02» під приводом зателефонувати, не маючи наміру повертати його назад, на що неповнолітня ОСОБА_12 передала йому свій телефон, не усвідомлюючи того, що ОСОБА_5 телефон не поверне. Отримавши мобільний телефон, ОСОБА_5 непомітно від ОСОБА_12 вийшов з будинку та покинув територію домоволодіння по АДРЕСА_1 та направився в бік вул. Курської в м. Нікополі, однак був помічений своєю бабусею ОСОБА_13 , яка повідомила неповнолітній ОСОБА_12 про вказаний факт. ОСОБА_12 , зрозумівши намір ОСОБА_5 на заволодіння майном, направилася за ним та наздогнала його на вул. Орловська, де попросила віддати їй мобільний телефон «Huawei У6 Рrо tit-u02», на що ОСОБА_5 відповів, що телефон поверне через деякий час та направився в бік залізничного полотна. Неповнолітня ОСОБА_12 , усвідомлюючи те, що ОСОБА_5 мобільний телефон їй не поверне, направилася додому та розповіла про все батькам. Після цього ОСОБА_10 сів на свій автомобіль «Деу Нексія» та поїхав шукати свого сина ОСОБА_5 , якого знайшов на перехресті вул. Довгалівської та вул. Щорса в м. Нікополі. Далі ОСОБА_10 вийшов з автомобіля, підійшов до ОСОБА_5 та почав вимагати повернути належний його неповнолітній доньці ОСОБА_12 мобільний телефон «Huawei У6 Рrо tit-u02». Отримавши відмову від ОСОБА_5 , він повторив свою вимогу, на ґрунті чого у них виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_5 штовхнув ОСОБА_10 на землю. Поки останній піднімався, ОСОБА_5 , утримуючи при собі мобільний телефон «Huawei У6 Рrо tit-u02», в якому знаходилася карта пам`яті «Kingstone micro SD НС» на 16 Гб (клас 10), з місця злочину втік, тим самим з корисливих мотивів відкрито заволодів мобільним телефоном «Huawei У6 Рrо tit-u02» золотистого кольору, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 18/12.1/120 від 29.05.2018 могла становити 1 833 грн. 33 коп., в якому знаходилася карта пам`яті «Kingstone micro SD НС» на 16 Гб, вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 18/12.1/120 від 29.05.2018 могла становити 100 грн. 00 коп., що належали ОСОБА_12 , чим спричинив їй збиток на загальну суму 1 933 грн. 33 коп.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу в частині правової кваліфікації скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити нову ухвалу, якою вважати, що своїми діями ОСОБА_5 вчинив суспільно небезпечне діяння, що містить ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно; в іншій частині ухвалу залишити без змін.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на те, що 25 січня 2018 року Нікопольським ВП ГУНП в Дніпропетровській області, у порядку ст. 276 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні 07 січня 2018 року злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України, а 31 січня 2018 року обвинувальний акт у цьому провадженні передано до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області. З огляду на ці обставини, органом досудового розслідування в клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру було вірно зазначено кваліфікацію суспільно небезпечного діяння, вчиненого ОСОБА_5 10 травня 2018 року саме за ч. 2 ст. 186 КК України. Прокурор вважає необгрунтованим висновок суду про те, що кваліфікуюча ознака вчинення злочину повторно, не може бути застосована до ОСОБА_5 , оскільки він не суб`єкт злочину, а посилання на ст. 18 та ч. 2 ст. 19 КК України - помилковим.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, ОСОБА_5 та його захисника, які проти задоволення апеляційної скарги заперечували, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія судді дійшла таких висновків.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.
В силу вимог ч. 1 ст. 505 КПК України, під час досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру підлягають встановленню, зокрема, час, місце, спосіб та інші обставини вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення.
Колегією суддів встановлено, що вказаних вимог закону судом при ухваленні оскаржуваного рішення було дотримано.
Так, суд першої інстанцїї правильно встановив обставини вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечного діяння та дійшов до обґрунтованого висновку про те, що він вчинив у стані неосудності саме суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України, навівши при цьому достатні мотиви свого рішення.
Щодо доводів прокурора про необґрунтоване виключення судом ознаки повторності, то вони не заслуговують на увагу, з огляду на те, що обвинувальний акт, складений в межах іншого провадження та направлений до суду, не є підставою для такої кваліфікації в розумінні ст. 62 Конституції України.
Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, яке зміні або скасуванню з викладених в апеляційній скарзі прокурором мотивів не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2018 року про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_5 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_14 ОСОБА_4