Дата документу 13.12.2018
Справа № 334/5727/16-к
Провадження № 1-кп/334/43/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 грудня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Білозірка, К-Дніпровського району, Запорізької області, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, не маючого зареєстрованого місця проживання, мешкаю чого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

19.04.2011 Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 297 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки;

20.07.2011 Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 185 КК України, на підставі ст. 71 КК України до покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 25.06.2014 з Бердянської виправної колонії №77 відповідно до ухвали суду від 17.06.2014 відповідно до ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
09.08.2016, приблизно о 13.00 годині, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись на ділянці місцевості, що розташована навпроти будинку АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу таємно викрав з пакету ОСОБА_5 чорний мішечок з належними їй ювелірними виробами, а саме: золотою каблучкою 585 проби, вагою 2,69 грамів, вартістю 1500,00 грн., срібною каблучкою із візерунком у формі листя, 925 проби, вагою 3,63 грамів, вартістю 250,00 грн., після чого покинув місце вчинення правопорушення з викраденим майном, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальні збитки на загальну суму 1750,00 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, пояснив про обставини вчиненого ним злочину, які відповідають викладеним у обвинувальному акті обставинам. Майно потерпілої було у нього вилучено працівниками поліції і потім повернуто потерпілій. Пояснив, що щиро кається у скоєному, просить його суворо не карати.

Згідно з ч.3 ст. 349 КПК України, суд за згодою учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин по даному кримінальному провадженню, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , і які учасниками судового провадження не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає, а також суд роз`яснив, що у такому випадку учасники процесу будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З урахуванням викладеного суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого злочину повністю доведена. Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
При призначенні покарання суд приймає до уваги характер і ступінь тяжкості суспільно небезпечного діяння, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, зокрема, визнання вини, щире каяття. Суд враховує дані про особу ОСОБА_4 , який раніше судимий, не має постійного місця проживання, на обліку у наркологічному, психіатричному диспансері не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

На підставі викладеного суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст. 185 КК України.

Разом з цим, приймаючи до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, і щодо нього є підстави для застосування ст.75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо обвинувачений протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, виконає покладені на нього відповідно до ч.1 ст. 76 КК України обов`язки, що на думку суду буде необхідним і достатнім для досягнення мети його виправлення і попередження скоєння ним нових злочинів.

Цивільний позов не заявлений у зв`язку з відшкодуванням спричиненої шкоди.

Питання про речові докази підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 366-371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він на протязі іспитового строку не вчинить нового злочину, виконає покладені на нього обов`язки.
В порядку ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Речові докази: золоту каблучку 585 проби, вагою 2,69 грамів, і срібну каблучку, 925 проби, вагою 3,63 грамів, які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 , залишити останній за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1