печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність старшого слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 , яка полягає у неповернені тимчасово вилученого майна,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Печерського районного суду міста Києва звернувся у порядку статей 303, 304 КПК України адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 зі скаргою на бездіяльність старшого слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, а саме: автомобіля марки «Skoda» д.н.з. НОМЕР_1 з наявними у ньому речами та документами, у ході проведення в ньому 13.09.2018 обшуку у кримінальному провадженні №0004097 від 13.09.2018.

Вказану скаргу мотивує тим, що слідчим відділом Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004097, відомості про яке 13.09.2018 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

13.09.2018 старшим слідчим слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_4 без ухвали слідчого судді проведено обшук в автомобілі марки «Skoda» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , за результатами проведення якого вказаний автомобіль вилучено.

14.09.2018 адвокат ОСОБА_3 звернувся до Київської місцевої прокуратури №6, а саме: до старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні №0004097, а також до старшого слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві у цьому ж кримінальному провадженні, з клопотанням про негайне повернення вилученого майна.

Однак, незважаючи на те, що на вилучене майно арешт не накладався, дозвіл на проведення обшуку слідчим суддею в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, не надавався, вилучене майно до цього часу не повернуте.

За результатами розгляду його скарги просить повернути власнику автомобіль марки «Skoda» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 .

В судове засідання особа, яка подала скаргу та слідчий не з`явилися, про час та місце розгляду скарги повідомлені у спосіб та строки, визначені ст. 135 КПК України, про поважність причин неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду скарги на адресу слідчого судді не надходило.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, що не з`явилися, на підставі наданих доказів.

В судовому засіданні на підставі поданих матеріалів встановлено, що слідчим відділом Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004097, відомості про яке 13.09.2018 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Даний факт підтверджується відомостями, що вказані в протоколі обшуку від 13.09.2018.

Крім цього, з протоколу обшуку встановлено, що 13.09.2018 старшим слідчим слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_4 без ухвали слідчого судді проведено обшук в автомобілі марки «Skoda» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 та за результатами проведення слідчої дії слідчим його було вилучено.

14.09.2018 ОСОБА_5 на адресу Київської місцевої прокуратури №6, а саме: до старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні №0004097 , а також до органу досудового розслідування направляв клопотання про негайне повернення вилученого майна, яке станом на час розгляду скарги не повернуте.

Факт належності на праві власності вилученого під час проведення обшуку автомобіля особі, в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_3 - ОСОБА_5 підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

За змістом ч. 3 ст. 233 КПК України слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

Слідчий будучи належним чином повідомлений про час та дату судового розгляду скарги адвоката ОСОБА_3 не надав доказів щодо наявності підстав, які свідчили про те, що обшук у володінні особи був проведений у випадку, який пов`язаний із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. Так само слідчим не надано доказів щодо виконання ним процесуального обов`язку звернутися до слідчого судді з клопотанням про проведення обшуку.

Також сторона обвинувачення не скористалася процесуальною можливістю довести перед слідчим суддею, що вилучені під час обшуку речі наділені хоча б однією з ознак, передбачених ч. 2 ст. 167 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, серед іншого, у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 171 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

З аналізу вказаних вище норм встановлено, що процесуальний закон визначає правову поведінку слідчого, прокурора у разі невиконання ними вимог ч. 3 ст. 233 КПК України у тому випадку, коли обшук здійснено на підставі ухвали слідчого судді. Водночас процесуальним законом не передбачено процесуальних наслідків щодо майна у разі здійснення органом досудового розслідування обшуку не на підставі ухвали слідчого судді.

У цьому випадку необхідно відмітити, що коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Згідно положень статті 16 КПК України право власності є недоторканим. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

З урахуванням наведеного, слідчий суддя зазначає, що втручання у право на мирне володіння майном є сумісним з вимогами ст. 1 Першого протоколу Конвенції з прав людини та основоположних свобод, коли воно законне і не свавільне (див. рішення у справі «Ятрідіс проти Греції», п. 58). Зокрема, друге речення першого пункту вказаної статті дозволяє позбавлення майна лише «на умовах, передбачених законом».

Фактично органом досудового розслідування не надано ухвали слідчого судді про надання дозволу на обшук, яка передбачена ч. 3 ст. 233 КПК України, а тому є розумні підстави вважати, що ОСОБА_5 був обмежений у праві на мирне користування своїм майном не на умовах, передбачених законом, а подальше його утримування органом досудового розслідування без належної правової підстави є свавільним.

Згідно ч. 2 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження, серед іншого, є охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 16, 306, 307, 372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

У задоволені скарги адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність старшого слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 , яка полягає у неповернені тимчасово вилученого майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1