Справа № 520/7493/19
Провадження № 1-кс/520/4064/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2019 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 00000341 від 25.03.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №00000341 від 25.03.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється прокуратурою Одеської області.

В ході проведення досудового розслідування кримінального провадження № 00000844 від 18.12.2018 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, проведений слідчим СУ ГУНП в Одеській області санкціонований обшук 10.01.2019 року, на підставі ухвали слідчого суді Київського районного суду, за місцем мешкання ОСОБА_5 за адесою: АДРЕСА_1 в ході якого виявлено та вилучено:

- технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_2 на 2 аркушах; (оригінал);

- план будинку м. Одеса, вулиця 53 лінія, 16Б на 1 арк. (оригінал);

- експлікацію приміщень м. Одеса, вулиця 53 лінія, 16Б на 1 арк; (оригінал);

- кваліфікаційний сертифікат на ім`я ОСОБА_6 на 1 арк. (оригінал);

- витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 99298340 на 1 арк. (оригінал);

- рішення Кагановичеської районної ради № 148 від 21.06.1957 на 1 арк. в 2-х екземплярах (копію);

- витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 99298340 на 1 арк. (копію);

- технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_3 на 2 арк. (оригінал);

- план будинку АДРЕСА_3 на 1 арк. (оригінал);

- журнал підрахунку площі внутрішніх приміщень на 1 арк. (оригінал);

- витяг з державного реєстру прав на нерухоме майно № 98679739 на 1 арк. (оригінал);

- виписку з рішення Ленінської районної ради № 128 від 18.08.1978 в 2-х екземплярах (копію);

- технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_3 на 2 арк. (копію);

- план будинку АДРЕСА_3 на 1 арк. (копію);

- журнал підрахунку площі внутрішніх приміщень на 1 арк. (копію);

- витяг з державного реєстру прав на нерухоме майно № 98679739 на 1 арк. (копію);

- технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_4 на 2 арк. (оригінал);

- план будинку АДРЕСА_4 на 1 арк. (оригінал);

- експлікацію приміщень м. Одеса, вул. Орловська, 31-Б на 1 арк; (оригінал);

- кваліфікаційний сертифікат на ім`я ОСОБА_6 на 1 арк. (оригінал);

- витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 99680651 на 1 арк. (оригінал);

- технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_4 на 2 арк. (копію);

- план будинку АДРЕСА_4 на 1 арк. (копію);

- експлікацію приміщень АДРЕСА_4 на 1 арк. (копію);

- кваліфікаційний сертифікат на ім`я ОСОБА_6 на 1 арк. 2-х екземплярах (копію);

- витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №99680651 на 1 арк. (копію);

- копію паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , 1952 р.н. на 1 арк. в 3-х екземплярах;

- копію ідентифікаційного номера на ім`я ОСОБА_7 , 1952 р.н. на 1 арк. в 3-х екземплярах.

Відомості про даний факт були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №00000341 від 25.03.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК.

Під час досудового розслідування встановлено, що в період часу з 21.09.2017 по 05.10.2017 невстановлені особи, використовуючи підроблені документи, а саме рішення Ленінської районної ради № 128-VIII від 18.08.1978 р., шахрайським шляхом заволоділи нежитлової будівлею, загальною площею 106.3 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_3 ; рішення Ленінської районної ради № 09-IХ від 09.09.1978 р. Шахрайським шляхом заволоділи житловим будинком загальною площею 70 кв.м, який розташований за адресою АДРЕСА_4 ; рішення «Исполкома Кагановического Райсовета депутатов трудящихся» № 148 от 21.07.1986, незаконно заволоділи житловим будинком загальною площею 60 кв.м, який розташований за адресою АДРЕСА_2 , тим самим спричинивши потерпілим значну матеріальну шкоду.

Слід зазначити, що на підставі зазначеного рішення Ленінської районної ради № 128-VIII від 18.08.1978 р. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав право власності на нежитлову будівлю, загальною площею106.3 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_3 , про що був внесений запис в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності ОСОБА_9 .

В той же час, на підставі зазначеного рішення «Исполкома Кагановического Райсовета депутатов трудящихся» № 148 від 21.07.1957, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав право власності на житловий будинок загальною площею 60 кв.м, який розташований за адресою АДРЕСА_2 , про що був внесений запис в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності ОСОБА_9 .

Серед іншого, на підставі зазначеного рішення Ленінської районної ради № 09-IХ від 09.09.1978 р. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав право власності на житловий будинок загальною площею 70 кв.м, який розташований за адресою АДРЕСА_4 , про що був внесений запис в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності ОСОБА_9 .

В ході подальшої перевірки, було направлено запит до Департаменту Архівної справи та діловодства, відповідно до відповіді на запит рішення за датою 18.08.1978 р. за номером № 128-VIII «Про відведення вільних земельних ділянок під індивідуальне житлове будівництво» не існує та рішення за датою 09.09.1978 р. № 09-IХ «Про відведення вільних земельних ділянок під індивідуальне житлове будівництво» не існує. Окрім того, засідання Ленінської районної ради народних депутатів за датами 18.08.1978 р та 09.09.198 р. взагалі не проводились. Окрім цього, відповідно до відповіді на запит до Державного архіву Одеської області рішення «Исполкома Кагановического Райсовета депутатов трудящихся» № 148 від 21.07.1957 року не існує, інших рішень про землевідведення датованих 21.06.1957 року немає.

Таким чином, підстави для виникнення права власності:

- у ОСОБА_8 реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на нежитлову будівлю, загальною площею106.3 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_3 , які внесені в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності за № 101, ОСОБА_9 фактично не існує;

- у ОСОБА_8 реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на житловий будинок загальною площею 60 кв.м, який розташований за адресою АДРЕСА_2 , які внесені в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності за № 101, ОСОБА_9 фактично не існує;

- у ОСОБА_7 реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , житловий будинок загальною площею 70 кв.м, який розташований за адресою АДРЕСА_4 , які внесені в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності за №101, ОСОБА_9 фактично не існує.

На теперішній час, існують достатні підстави вважати, що право власності на вищезазначені об`єкти нерухомого майна набуто внаслідок порушення норм діючого законодавства України.

Вказане клопотання, з метою забезпечення арешту майна, сторона обвинувачення просить розглядати без виклику власників зазначених у клопотанні об`єктів нерухомості.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, разом з тим слідчим було долучено заяву, в якій вона просила розгляд клопотання здійснювати за її відсутності.

Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з КонституцієюУкраїни та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавстваУкраїни і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальнадекларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В судовому засіданні, з огляду на долучені до клопотання документи, зокрема, відповіді Департаменту архівної справи та діловодства ОМР від 19.03.2019 року, Державного архіву Одеської області №У-525, підтверджується наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Долучені до клопотання документи в сукупності дають достатні підстави вважати, що набуття права власності на зазначені у клопотанні об`єкти нерухомості могло відбуватися з порушеннями норм діючого законодавства.
Викладене свідчить про відповідність зазначених у клопотанні об`єктів нерухомості ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки такі об`єкти могли бути набуті кримінально-протиправним шляхом, що свідчить про наявність достатніх підстав вважати, що такі об`єкти підпадають під категорію доказів в рамках даного кримінального провадження, а відтак, на теперішній час наявна необхідність в забезпеченні їх збереження, з метою запобігання їх відчуженню на користь інших осіб.
Таким чином, враховуючи наявність достатніх підстав та розумних підозр вважати, що зазначені у клопотанні об`єкти нерухомості відповідають критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності (правомірність набуття якого на теперішній час перевіряється) завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до переконання, що на даній стадії кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують необхідність застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Враховуючи наявність ризику можливого відчуження зазначеного у клопотанні майна на користь інших осіб, в цілях забезпечення завдань заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність накладення заборони розпоряджатися будь-яким чином зазначеними об`єктами нерухомого майна та використовувати його, а також заборони вносити будь-які зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно та проводити дії щодо реєстрації (перереєстрації), об`єднання чи поділу зазначених об`єктів нерухомого майна, заборони проводити в них будь-які будівельні роботи (реконструкцію, поточний ремонт, капітальний ремонт тощо).

З огляду на вищевикладене, з метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність розгляду клопотання без виклику власників зазначених у клопотанні об`єктів нерухомості.

Таким чином, керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 00000341 від 25.03.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України задовольнити.
Накласти арешт на об`єкти нерухомості, а саме:

- на нежитлову будівлю, загальною площею 106.3 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_3 , (реєстраційний номер у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №101), на даний момент право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_8 ;

- на житловий будинок загальною площею 60 кв.м, який розташований за адресою АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №101) на даний момент право власності на який зареєстровано за ОСОБА_8 ;

- житловий будинок загальною площею 70 кв.м, який розташований за адресою АДРЕСА_4 , (реєстраційний номер у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №101), на даний момент право власності на який зареєстровано за ОСОБА_7 , а також заборонити будь-яким особам розпоряджатися будь-яким чином зазначеними об`єктами нерухомого майна та використовувати його, а також заборонити вносити будь-які зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно та проводити дії щодо реєстрації (перереєстрації), об`єднання чи поділу зазначених об`єктів нерухомого майна, заборонити проводити в них будь-які будівельні роботи (реконструкцію, поточний ремонт, капітальний ремонт тощо).

Виконання ухвали покласти на слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1