Житомирський апеляційний суд
Справа №276/467/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу прокурора Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 18 березня 2019 року,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
в с т а н о в и в:
В апеляційній скарзі прокурор просить вище зазначену ухвалу скасувати, як незаконну та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб з визначенням розміру застави 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що судом не дотримано вимог ст. 177, 178, 183 КПК України. При оцінці відомостей про особу підозрюваного ОСОБА_9 не враховано, що він вже впливав на потерпілих та можливих свідків. Так, після звернення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до Хорошівського ВГІ Коростишівського ВП ГУНП в області ОСОБА_9 разом з іншими співучасниками пошкодили автомобіль потерпілого ОСОБА_10 . В оскаржуваній ухвалі в порядку ст.194 КПК України на ОСОБА_9 покладені обов`язки не відлучатись за межі за межі смт. Хорошів без дозволу слідчого, прокурора та суду. Разом з тим, адресу місця проживання, яку не повинен залишати ОСОБА_9 судом у резолютивній частині ухвали не конкретизовано, що суперечить вимогам ч.1 ст. 181 КПК України. Зважаючи на суворість передбачених покарань за ч.3 ст. 289 КК України та ч.2 ст. 286 КК України, наявність відомостей які характеризують особу підозрюваного, його подальшу поведінку після скоєння кримінальних правопорушень, наявна сукупність обставин, які дають підстави переконатися, що негативні підстави впливу на свідків будуть уявлятися підозрюваному меншим злом, аніж подальша кримінальна відповідальність за скоєні правопорушенння. Обставини вчинення ОСОБА_12 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 296 КК України та ч.3 ст. 289 КК України та подальші протиправні дії спричинили негативний резонанс серед мешканців смт. Хорошів.

Згідно оскарженої ухвали, слідчим суддею Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 18 березня 2019 року обрано підозрюваному ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , громадянина України, запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово без використання засобів електронного контролю.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_9 такі обов?язки:

1) прибувати до слідчого та прокурора за викликом;

2) не відлучатись за межі смт.Хорошів Житомирської області без дозволу слідчого, прокурора та суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та роботи.

Строк дії ухвали 60 днів з 18 березня 2019 року по 16 травня 2019 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора на підтримку своєї апеляційної скарги, пояснення підозрюваного та його захисника, які просили оскаржену ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно з ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд вправі обрати підозрюваній менш суворий запобіжний захід.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.
Згідно з ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.
Норми ст.177 КПК України передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного,міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.
При цьому, ч.1 ст.183 КПК України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при застосуванні запобіжного заходу, дотримався вимоги ст.ст. 132, 176-178, 181, 194 КПК України.
Відповідно до змісту клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та повідомлення про підозру, досудовим розслідуванням ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України.

При обранні запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею було враховано дані про особу підозрюваного, а саме, що ОСОБА_9 має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, а також тяжкість кримінального правопорушення, в вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 та тяжкість покарання, що йому загрожуватиме в разі визнання його винним. Є обґрунтованими висновки слідчого судді, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
Прокурором не надано доказів, що застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_9 є недостатніми для запобігання ризикам, передбачених ст.177 КПК України.
У зв`язку з наведеним, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про відсутність належних підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З огляду на викладене, доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора про те, що слідчим суддею не дотримано норм КПК України при винесенні рішення та не надано аналізу ризикам, що підозрюваний може вчиняти інші правопорушення, впливати на потерпілого та свідків, є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
На переконання колегії суддів саме запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_9 процесуальних обов`язків та зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
За вказаних обставин, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 18 березня 2019 року, якою застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_9 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на строк по 16 травня 2019 року, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :