У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/6976/18

№ 1-кс/183/1622/18

09 листопада 2018 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення Перещепинського відділення поліції Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянину України, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

-20.04.2006 р. Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч.3, 289 ч.2, 69, 186 ч.2, 69, 70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі; Звільнився 01.04.2009 з Миколаївської ВК-50 Львівської області по відбуттю покарання;

- 19.10.2010 р. Новомосковським районним судом Дніпропетровської області за ст. 186 ч.2, 69 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 20.12.2010 р. Новомосковським районним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

- 29.03.2011 р. Новомосковським районним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;

- 15.07.2011 р. Новомосковським районним судом Дніпропетровської області за ст. 190 ч. 2, 70 ч.4 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі; Звільнився 30.09.2013 з Аполонівської ВК-21 Солонянського району по відбуттю покарання;

- 14.04.2014 Новомосковським районним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч.2, 75 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки;

- 13.06.2014 р. Новомосковським районним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч.2, 75 КК України до 4 років позбавлення волі, з іспитовим строком 3 роки;

- 03.09.2015 р. Ленінським районним судом м. Дніпропетровськ за ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 309 ч.1, 125 ч.2, 70, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

- 06.04.2016 р. Красногвардійським р/с м.Дніпропетровська за ст. 185 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, зарахований строк попереднього ув`язнення з 26.09.2014 по 06.10.2015 та з 17.12.2015 р. по 10.05.2016 р. згідно ст. 72 ч. 5 КК України. Звільнився 22.06.2017 з Солонянської ВК-21 по відбуттю покарання;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_5 ,
слідчого ОСОБА_3
встановив :

слідчий ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 мотивуючи тим, що він підозрюється в тому, що 06.11.2018 р. приблизно о 20.00 год. він перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, проходив поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 , де у нього раптово виник умисел, спрямований на вчинення крадіжки майна з території вказаного домоволодіння. Після чого, через незачинену хвіртку проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 за вказаною вище адресою, де діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу через незачинені вхідні двері проник всередину господарського приміщення, звідки повторно, таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме: зварювальний апарат інверторного типу «Кентавр», автомобільну магнітолу марки «LG» чорного кольору, стабілізатор напруги чорного кольору, мідний двожильний провід з чорно-червоного кольору, спричинивши ОСОБА_6 матеріальну шкоду. Після чого, ОСОБА_4 разом з викраденим майном зник з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення.
Обґрунтованість підозри у інкримінованому ОСОБА_4 кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Слідчій вказав, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінальних правопорушень обґрунтованою. Вважає наявним ризики, передбачені п.1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно нього неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, просить обрати запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.

Прокурор ОСОБА_5 підтримав заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки на його думку наявні ризики передбачені п.1, п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому вважає не можливим застосувати інший запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 винним себе у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав, вказав що не хоче, щоб йому було обрано запобіжний захід тримання під вартою, так як буде самостійно з`являтися до слідчого та від нього не буде переховуватися.

Суд, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи слідчого, прокурора, пояснення підозрюваного у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст. 178, ст. 181 КПК України, вважає його не обґрунтованим в частині застосування запобіжного заходу тримання під вартою, але достатньо обґрунтованим для застосування запобіжного заходу домашнього арешту.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 , суд враховує, що серед вказаних у клопотанні слідчого ризиків є доведеним тільки один.

07.11.2018 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав, доводи учасників судового провадження належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, суд вважає, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою, тому суд встановив, що клопотання підлягає задоволенню.

Загальним правилом, яке випливає із рішень ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. «Вемгофф проти Німеччини», від 24 липня 2003 р. у справі «Смірнови проти Росії», є те, що особа, обвинувачена у правопорушенні, має перебувати на волі до початку судового розгляду її справи, якщо держава не наведе відповідних і достатніх підстав для тримання під вартою цієї особи. Тобто держава має довести необхідність тримання під вартою особи, а суди, виходячи із презумпції на користь свободи, вирішити, на основі принципу змагальності, чи є достатні підстави для тримання особи під вартою.

У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд враховує наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України про який свідчить те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину проти власності, є особою неодноразово судимою, не працює. Вказані обставини свідчать про те, що суду необхідно вжити заходів щодо запобігання спробам підозрюваного вчинити інше кримінальні правопорушення.

Відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, при цьому суд враховує показання ОСОБА_4 щодо належного ним виконання своїх процесуальних обов`язків, що свідчить про те, що він буде своєчасно з`являтися до слідчого, що в свою чергу свідчить про відсутність у нього наміру переховуватися від органів досудового розслідування.

Суд не встановив наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на який слідчий посилається у клопотанні, оскільки вони нічим об`єктивно не доведені і є, на думку суду, припущенням слідчого без належного підтвердження доказами наявності такого ризику, тому такий ризик для врахування при обранні запобіжного заходу суд врахувати не може.

Суд встановив, що підстави на які посилається слідчий при підтриманні клопотання про обранні запобіжного заходу тримання під вартою, є недостатніми. Крім того слідчий не навів будь яких доказів неможливості обрання будь якого іншого менш тяжкого запобіжного заходу.

Однак враховуючі обставини правопорушення, особистість підозрюваного, обґрунтованість ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України достатнього для застосування запобіжного заходу, суд вважає за можливе обрати ОСОБА_4 запобіжний захід цілодобовий домашній арешт, встановивши ОСОБА_4 відповідні обов`язки строком два місяці.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196 КПК України, суд,

постановив :

в задоволенні клопотання слідчого слідчого відділення Перещепинського відділення поліції Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід домашній арешт, заборонивши строком до 09 січня 2019 р. залишати цілодобово своє житло за адресою АДРЕСА_1 .

На час дії запобіжного заходу зобов`язати ОСОБА_4 прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою та повідомляти слідчого прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Ухвалу передати на виконання начальнику Новомосковського відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1