Ухвала

15 листопада 2018 року
м. Київ
Справа № 212/2257/17
Провадження № 51-6911 ск 18
Верховний Суд колегією суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 листопада 2017 року та на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000110,
встановив:
25 червня 2018 року Касаційним кримінальним судом Верховного Суду касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 через її невідповідність вимогам п. 4 ч. 2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) залишено без руху і надано строк для усунення недоліків. Також засудженому було роз`яснено, що у разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк касаційна скарга повертається особі, яка її подала.
Згідно з розпискою, копію ухвали касаційного суду ОСОБА_4 отримав 24 жовтня 2018 року. У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду засуджений направив нову касаційну скаргу проте приписів ст. 427 КПК не дотримався та недоліків, які пов`язані зі змістом касаційної скарги, не усунув.

Підстави для скасування або зміни оскаржуваних рішень касаційним судом, визначено у ст. 438 КПК. Відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК при вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Так,вирок Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 листопада 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2018 року засуджений ОСОБА_4 просить скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Проте подана скарга містить формальні посилання на підстави для скасування судових рішень із перебігом подій у провадженні та наведеною власною оцінкою обставин справи, однак у ній не зазначено, яких саме істотних порушення кримінального процесуального закону з огляду на положення ст. 412 КПК допустилися суди першої та апеляційної інстанцій при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_4 , які можуть бути предметом касаційного розгляду.
Також, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, засуджений ОСОБА_4 не наводить переконливих доводів для скасування цих рішень на підставі, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК.
Натомість, як вбачається зі змісту касаційної скарги, засуджений вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неналежну, на його думку, оцінку доказів, аналізуючи їх з точки зору достатності, що вже було предметом перевірки апеляційного суду, та згідно з приписами статей 433, 438 КПК не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.

Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту та відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, та переглядає судові рішення у межах касаційної скарги. Тому відсутність у ній обґрунтування з підстав передбачених у ст. 438 КПК, про що було наголошено засудженому ОСОБА_4 в ухвалі Верховного Суду, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Також всупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга не містить чітких вимог до суду касаційної інстанції, викладених у відповідності з положеннями ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Так, ОСОБА_4 просить скасувати лише вирок суду першої інстанції, проте не порушує питання про відповідне скасування ухвали апеляційного суду, якою вирок суду був залишений без зміни.
Вказане позбавляє можливості встановити дійсну позицію засудженого щодо результатів касаційного розгляду.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 підлягає поверненню.
Враховуючи викладене і керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 листопада 2017 року та на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2018 року повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3