№ 1-кс/756/3426/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2018 року
Слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання процесуального керівника у кримінальному провадженні № 0000167 від 21.08.2018 року прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В :

Київською місцевою прокуратурою № 5 здійснюється нагляд за додержанням законів при проведенні досудового розслідування у формі процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 0000167 від 21.08.2018 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України з посиланням на те, що невстановлені особи у невстановлений час та спосіб заволоділи квартирою АДРЕСА_1 , та яка знаходиться у комунальній власності.

Так, у клопотанні вказується, що 20.08.2018 року до Київської місцевої прокуратури № 5 надійшла заява з Управління житлово-комунального господарства Оболонської районної в місті Києві Державної адміністрації про шахрайське заволодіння квартири АДРЕСА_1 . В заяві зазначалося, що вказана квартира знаходиться в комунальній власності, дозвіл на приватизацію відповідними органами державної влади не надавався.

В ході моніторингу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що вказана квартира була предметом договорів купівлі-продажу 26.12.2017, 05.08.2017 та 10.12.2015. Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що вказана квартира також була предметом договорів купівлі-продажу від 28.09.2008 та 26.05.2009. Однак, згідно з інформацією з КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» № 062/14-13822(И-2018) від 09.11.2018 вказана квартира на праві власності не реєструвалась.

Зокрема, 28.09.2008 вказану квартиру придбав ОСОБА_4 ; 26.05.2009 ОСОБА_4 продала вказану квартиру ОСОБА_5 ; 10.12.2015 ОСОБА_5 продала вказану квартиру ОСОБА_6 ; 05.08.2017 ОСОБА_6 продав вказану квартиру ОСОБА_7 ; 26.12.2017 ОСОБА_7 продав вказану квартиру ОСОБА_8 .

Крім того, відповідно до інформації отриманої від нотаріуса ОСОБА_9 від 05.12.2018, останній не посвідчував договір купівлі-продажу вказаної квартири від 28.09.2008 за реєстровим № 2689.

Крім того, згідно інформації отриманої з Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 26.11.2018 за № 104-10610, приватизація вказаної квартири не здійснювалася, будинок АДРЕСА_2 та безпосередньо квартира АДРЕСА_3 у цьому будинку належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва.

На даний час, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 , на праві власності належить ОСОБА_8 .

Враховуючи викладене, прокурор просить накласти арешт на вказану вище квартиру у вигляді заборони розпоряджатися нею будь-яким чином, використовувати та реалізовувати її, з метою забезпечення її збереження як речового доказу.

Прокурор подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, а також просив задовольнити його клопотання.

Крім того, зважаючи на те, що прокурор просив розглядати клопотання без участі власника майна, вказавши на те, що це є необхідним з метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя керуючись положеннями ч. 2 ст. 172 КПК України, проводив розгляд клопотання без повідомлення власника майна.
Слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені матеріали, дійшов висновку про необхідність часткового задоволення клопотання.
Під час розгляду клопотання встановлено, що згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження вбачається, що 21.08.2018 року було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (кримінальне провадження № 0000167).
10.12.2018 року постановою прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом.
14.12.2018 року до Оболонського районного суду м. Києва надійшло клопотання процесуального керівника у кримінальному провадженні № 0000167 від 21.08.2018 року прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно п. 1 ч. 2, ч. 4 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про те, що орган досудового розслідування, виходячи з фактичних обставин кримінального правопорушення, обґрунтовано звернувся з клопотанням про арешт квартири АДРЕСА_1 , яку визнано речовим доказом та яка на даний момент, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна належить на праві власності ОСОБА_8 .
Крім того, прокурором було доведено, що арешт майна необхідний з метою забезпечення його збереження як речового доказу. Зокрема, як вбачається з долученої до клопотання копії постанови про визнання речовими доказами від 10.12.2018 року квартира АДРЕСА_1 , яка на даний момент, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна належить на праві власності ОСОБА_8 , визнана речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000167 від 21.08.2018 року, оскільки вказана квартира є предметом вчинення злочину. А отже, при вирішенні питання про арешт майна прокурором доведено та слідчим суддею враховано: наявність правової підстави для арешту майна: можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні № 0000167 від 21.08.2018 року; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Також, прокурор в клопотанні довів, що існують обставини, які підтверджують, що незастосування заборони розпорядження майном призведе до його пошкодження, псування, знищення, незаконного відчуження, однак не довели необхідність накладення заборони використання будь-кому та будь-яким чином зазначеним майном.
Так, відповідно до ч. 12 ст. 170 КПК України заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається. Однак, прокурором не надано жодної інформації щодо осіб, які проживають у вказаній у клопотанні квартирі, а тому з метою недопущення незаконного порушення прав та інтересів осіб, які можуть проживати у квартирі АДРЕСА_1 , в цій частині клопотання слід відхилити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання процесуального керівника у кримінальному провадженні № 0000167 від 21.08.2018 року прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно задовольнити частково.
На підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України накласти арешт на майно, яке визнане речовим доказами у кримінальному провадженні № 0000167 від 21.08.2018 року, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка на даний момент, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна належить на праві власності ОСОБА_8 .
Тимчасово заборонити власнику та іншим особам відчужувати та іншим чином розпоряджатися квартирою АДРЕСА_1 .
В решті вимог вказаних у клопотанні відмовити.
Копію ухвали негайно після її постановлення вручити прокурору та не пізніше наступного робочого дня після її постановлення надіслати іншим заінтересованим особам, які не були присутні при її проголошенні.
Виконання ухвали покласти на прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 .
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1