Справа № 152/1541/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2019 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,
законного представника

неповнолітніх потерпілих - ОСОБА_4 ,
потерпілих - ОСОБА_5
ОСОБА_6
ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000262 від 20 жовтня 2018 року,

за обвинуваченням: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, з середньою освітою, працює працівником складу Рахнівсько-Лісового плодоконсервного заводу, раніше не судимий,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

у с т а н о в и в:

ОСОБА_7 , відповідно до рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 15 червня 2017 року зобов`язаний сплачувати кошти (аліменти) на користь ОСОБА_4 на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 червня 2007 року і до досягнення дітьми повноліття.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_5 , а відтак, з цього часу за вказаним судовим рішенням, ОСОБА_7 зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання двох дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Знаючи про необхідність сплати аліментів ОСОБА_7 в період часу з 01 листопада 2016 року по 01 травня 2018 року, умисно ухиляючись від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання доньки ОСОБА_5 , а в період із 01 листопада 2016 року по 01 жовтня 2018 року умисно ухиляючись від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання доньок ОСОБА_6 та ОСОБА_6 , ігноруючи рішення суду та ухиляючись від його виконання не сплачував аліменти, внаслідок чого порушив та продовжує порушувати право дітей на повноцінне життя та всебічний (фізичний психічний і соціальний) розвиток, передбачені ст. 51 Конституції України.

Не маючи обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я, на роботу не влаштовувався, на обліку в Шаргородському районному центрі зайнятості, як шукаючий роботу не перебуває, маючи доходи від тимчасових заробітків, їх не декларував та не декларує, про суми заробітку та джерела доходів державного виконавця не повідомляв та з доходів гроші на утримання дітей (аліменти) не сплачував, будь-якої іншої допомоги не надавав, тобто добровільно рішення не виконував і таким чином умисно, злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітніх дітей, що призвело до виникнення заборгованості за вказані періоди часу в сумі 56 874,35 грн, що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідних платежів, та внаслідок чого було допущено збільшення загальної заборгованості до 100 945,35 грн

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_7 свою винуватість у висунутому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і дав показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення ним злочину, пояснивши, зокрема, що він тривалий час не працював офіційно, заробляв на життя тимчасовими заробітками. Про вчинене шкодує, просив суворо не карати, вказав що буде вживати заходи до погашення заборгованості.

Ураховуючи те, що учасники судового засідання, не оспорюють усі обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом установлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд цього провадження щодо усіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших обставин у кримінальному провадженні, обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу.

Отже, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_7 своїми умисними діями злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), а тому кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 164 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, бере до уваги характер, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії невеликої тяжкості, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, раніше не судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 суд визнає щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_7 статей 69, 69-1 КК України, а тому: з урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості злочину, вчиненого обвинуваченим, особи винуватого, наявності обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у виді громадських робіт у межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 164 КК України.

Призначаючи ОСОБА_7 зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.

Цивільний позов не заявлено, процесуальних витрат та речових доказів у провадженні немає.

Підстав для обрання запобіжного заходу немає.

Керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 368-371, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком сто десять годин.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Згідно зі статтями 392-395, 532 КПК України вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Згідно зі статтею 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1