Житомирський апеляційний суд
Справа №274/2877/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14.09.2018 року,

в с т а н о в и л а :
Засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14.09.2018 року залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_7 .

В ухвалі суду зазначено, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів, що став на шлях виправлення.
Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його заяву про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким. Зазначає, що за час відбування покарання в установі він має 3 заохочення, стягнень немає, порушень не допускав, офіційно не працевлаштованій, але працює на підсобному господарстві установи, від відшкодування завданої шкоди не відмовляється.
Заслухавши доповідача, прокурора, який вважав ухвалу суду законною і обґрунтованою, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.3 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Наведене є обов`язковою передумовою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у місцях відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує розгляду клопотання.

Залишаючи без задоволення клопотання засудженого, суд першої інстанції врахувавши встановлені по справі обставини, думку адміністрації установи виконання покарань, дійшов до висновку, що ОСОБА_7 своїм відношенням до праці та поведінкою не довів, що став на шлях виправлення.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2008 року був засуджений за ч.1 ст.152, ч.3 ст. 153, п.10 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 70 ч.1, ч.4 ст. 70 КК України на 15 років позбавлення волі.Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області в строк відбуття покарання йому зараховано строк попереднього ув`язнення в періоди з 22.05.2005 року до 07.07.2005 року та з 13.03.2008 року до 18.11.2008 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 раніше судимий за умисні злочини в тому числі проти статевої свободи та статевої недоторканості та в подальшому був умовно достроково звільнений від відбування покарання.

Згідно характеристики з РВК №73 засуджений ОСОБА_7 за останньою судимістю в місцях позбавлення волі знаходиться з 07.07.2016 року. Під час утримання в СІЗО м. Дніпропетровськ характеризувався негативно, двічі порушував вимог режиму утримання за що 2 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашені в установленому порядку. Заохочень не мав.

З 08.02.2009 року відбував покарання в БВК №70. За час відбування покарання характеризувався позитивно, допустив одне порушення вимог режиму утримання за що 1 раз притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення знято в установленому порядку. 21 раз заохочувався.

З 28.07.2016 року відбуває покарання в Райківській виправній колонії Житомирської області (№ 73).

За час відбування покарання характеризується посередньо, вимог режиму тримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнень не має, три рази заохочувався.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції, дослідивши усі обставини, врахувавши думку представника адміністрації Райківської виправної колонії (№73), дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність переконливих даних про те, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення, що відповідно до вимог ст.82 КК України було б підставою для заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким.

Доводи на які посилається засуджений в апеляційній скарзі не є підставами для скасування ухвали районного суду і задоволення його клопотання про заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким.
Ухвала суду є законна та обґрунтована, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі засудженого, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 407 КПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14.09.2018 року, щодо нього - без змін.
Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді: