Провадження № 1-в/643/14/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2019 Московський районний суд міста Харкова в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , за участю прокурора - ОСОБА_3 , засудженого - ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення його від додаткового покарання по амністії 2014 року, -

В С Т А Н О В И В :
03.07.2017 року на адресу Московського районного суду міста Харкова надійшло клопотання ОСОБА_4 , засудженого 14 липня 2014 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 289 КК України до основного покарання у виді 7 (семи років позбавлення волі з конфіскацією його майна та звільнено від відбуття основного покарання у вигляді позбавлення волі на підставі ст.2 Закону України «Про амністію в 2014 році», у звязку з тим , що на день набрання законної сили зазначеного закону він відбув не менш однієї четверті призначеного строку основного покарання. В клопотанні до суду ОСОБА_4 просив суд звільнити його від призначеного додаткового покарання у вигляді конфіскації майна на підставі ст.ст. 2, 14 Закону України «Про амністію у 2014 році». Посилався на інформаційний лист ВССУ № 223-75704-14 від 26.05.2014 р., який вказав, що він має право на повторне звернення до суду з клопотанням про застосування амністії та звільнення від додаткового покарання у виді конфіскації майна, адже це питання не розглядалося при застосуванні акта амністії та звільнення від основного покарання у виді позбавлення волі. Звертає увагу, що майно, на яке накладено арешт та яке може бути конфісковано складається з 1 / 2 частини однієї кімнати, яка є його спільною сумісною власністю з матер`ю та їх єдиним місцем проживання, а виділення частини кімнати негативно вплине на рівень життя його матері.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 вимоги, викладені в своєму клопотанні підтримав.
В судовому засіданні прокурор заперечував проти клопотання засудженого ОСОБА_4 , відповідно, заперечував проти застосування до засудженого ст.ст. 2, 14 Закону України «Про амністію в 2014 році».

Суд, розглянувши клопотання, вислухавши засудженого ОСОБА_4 , який своє клопотання підтримав, вислухавши думку інших учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, приходить до висновку щодо відмови в задоволенні клопотання засудженого, обґрунтовуючи своє рішення наступним.
19 квітня 2014 року набрав чинності Закон України від 08.04.2014 № 1185 VII «Про амністію у 2014 році», відповідно до ст. 12 цього Закону, його дія поширюється на осіб, які вчинили злочин до набрання ним чинності включно.
Під час виконання вироку питання про застосування Закону України «Про амністію в 2014 році», враховуючи зміст положень ч. 6 ст.9 КПК України, має вирішуватися у порядку, передбаченому ст. 9 Закону України «Про амністію в 2014 році», місцевим судом.
ОСОБА_4 засуджений 14 липня 2014 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 289 КК України до основного покарання у виді 7 (семи років позбавлення волі з конфіскацією його майна та звільнено від відбуття основного покарання у вигляді позбавлення волі на підставі ст.2 Закону України «Про амністію в 2014 році», у звязку з тим , що на день набрання законної сили зазначеного закону він відбув не менш однієї четверті призначеного строку основного покарання.

30.07.2014 року вищевказаний вирок набрав законної сили ( а.с. 174 т.7 ).
Далі, суд наголошує на тій обставині, що питання про застосування положень Закону України «Про амністію в 2014 році», зокрема, застосування положень ст. 2 до засудженого ОСОБА_4 вже вирішувалося по суті у вироку суду .
Слід зазначити, що в даному випадку засуджений ОСОБА_4 міг оскаржити вирок суду , яким йому не було застосовано амністію до додаткового покарання конфіскації майна .
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, пояснень самого засудженого, засудженим ОСОБА_4 вирок суду оскаржений не був, причому, на думку суду, об`єктивних перепон, тобто, таких, які були для засудженого непереборними, незалежними від його волі, не було.
Проте, суд в даному випадку вважає за можливість застосування положення, яке міститься в п. 4.2. Інформаційного листа ВССУ «Про деякі питання застосування амністії у 2014 році з урахуванням останніх законодавчих змін», де, зокрема, зазначено наступне:

Зважаючи на те, що Закон «Про амністію у 2014 році» набрав чинності 19.04. 2014, а отже, не виключені випадки попереднього звернення осіб, засуджених за вчинення злочинів щодо яких застереження в застосуванні закону про амністію на сьогодні (з моменту набрання чинності відповідних змін) відсутнє, беручи до уваги положення ч. 1 ст. 5 КК , особи, яким відмовлено у застосуванні Закону «Про амністію у 2014 році» у звязку з неможливістю його застосування відповідно до п.п.« а», «б», «в», «ґ», «є» ст. 8 Закону «Про амністію у 2014 році» вправі повторно, особисто або через захисника чи законного представника заявити клопотання про застосування щодо них амністії, а суд у таких випадках зобовязаний розглянути таке клопотання та за наявності на те підстав задовольнити його.

Відповідно, з огляду на вищевказану позицію ВССУ, а також ту обставину, що в новому клопотанні засуджений ставить на вирішення питання щодо звільнення його від відбування і додаткового покарання, призначеного вироком суду, а саме конфіскації майна , суд прийняв рішення щодо розгляду клопотання засудженого по суті та відмову в його задоволенні в повному обсязі.
Що стосується вирішення питання по суті, то суд при винесенні рішення керувався наступними нормами матеріального та процесуального права.
Згідно ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного та додаткового покарань.

Питання застосування амністії врегульовано Законом України «Про застосування амністії в Україні» від 1996 року, із змінами та доповненнями.

Згідно ст. 1 амністія є повне або часткове звільнення від кримінальної відповідальності і покарання певної категорії осіб, які засуджені за вчинення злочину, або кримінальні справи стосовно яких перебувають у провадженні органів дізнання, досудового слідства чи суду, але не розглянуті останніми, або ж розглянуті, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. (Частина перша статті 1 в редакції Закону N 4-91-V від 19.12.2006) Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
Згідно ст. 2 Законом про амністію може бути передбачене: а) повне звільнення зазначених у ньому осіб від кримінальної відповідальності чи від відбування покарання (повна амністія); б) часткове звільнення зазначених у ньому осіб від відбування призначеного судом покарання (часткова амністія).
Що ж стосується вирішення питання про відмову в застосуванні до засудженого амністії до додаткового покаранні у вигляді конфіскації майна, суд зазначає наступне.

Так, згідно ст. 14 Закону України «Про амністію в 2014 році» особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування як основного, так і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, в частині вироку, яка не була виконана на день набрання чинності цим Законом.
Аналізуючи зміст вищевказаної статті, суд приходить до висновку, що звільнення від додаткового призначеного покарання конфіскації майна не можливе, тому в задоволенні клопотання в даній частині слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене, керуючись інформаційним листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.05.2014 року за № 223 75704 14 «Про деякі питання застосування амністії у 2014 році" , ч. 1 ст. 74, ст. 85 КК України, Законом України «Про застосування амністії в Україні» від 1996 року, ст. 6 Закону України «Про амністію в 2014 році», суд, -
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування до нього амністії та звільнення від відбуття додаткового покарання у вигляді конфіскації всього майна , призначеного йому вироком Московського районного суду міста Харкова від 14 липня 2014 року за ч. 3 ст. 289 КК України - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд міста Харкова протягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя: