печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області майора юстиції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000210 від 12.10.2018 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

02.11.2018 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області майора юстиції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні старший прокурор відділу прокуратури м. Києва юристом 1 класу ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000210 від 12.10.2018 про арешт на мобільний телефон марки «Iphone», ІМЕІ НОМЕР_1 , у якому міститься сім-картка за номером телефону НОМЕР_2 , вилучений під час особистого обшуку ОСОБА_5 .

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

12 листопада 2018 року, до початку розгляду клопотання, стороною кримінального провадження, слідчим через канцелярію суду подане клопотання про розгляд клопотання у його відсутність, також, прокурором у заяві зазначено, що клопотання підтримує в повному обсязі, із підстав, наведених у ньому та просить слідчого суддю задовольнити вказане клопотання, окрім цього слідчий подав заяву про поновлення пропущеного строку на звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна в ході проведення особистого обшуку 22 жовтня 2018 року у ОСОБА_5 .
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не з`явившихся осіб, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, надходжу до наступних висновків.

Обґрунтовуючи вказане клопотання прокурор вважає, що слідчим відділом Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000210, внесеному 12.10.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що що громадянка України ОСОБА_5 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб вчинила переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю особливо небезпечної психотропної речовини МДМА (3,4 - метилендіоксиметамфетамін).

Так, в 2018 році у ОСОБА_5 спільно з невстановленими на даний час особами виник злочинний умисел, спрямований на контрабанду з Королівства Нідерландів до України особливо небезпечної психотропної речовини МДМА (3,4 - метилендіоксиметамфетамін).

Так, у 2018 році на виконання свого злочинного умислу, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, ОСОБА_5 здійснила замовлення поштового відправлення з вмістом особливо небезпечної психотропної речовини «МДМА» (3,4 - метилендіоксиметамфетамін), яке у подальшому направлялось на ім`я « ОСОБА_6 » та адресу: АДРЕСА_1 , тобто на адресу фактичного місця проживання ОСОБА_5

11.09.2018 у зону діяльності Київської міської митниці ДФС України, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Г. Кірпи, буд. № 2, з Королівства Нідерланди надійшло міжнародне поштове відправлення проста бандероль без номеру. Вказане міжнародне поштове відправлення надійшло на адресу: «Ukraine, Kiev, 03028, Feodosiiska Street, 2L, Appartment, 45, Tetiana Lavreniuk», тобто вказане міжнародне поштове відправлення надійшло на адресу: «Україна, 03028, м. Київ, вул. Феодосійська, буд. № 2-Л, кв. № 45, ОСОБА_7 ».

Під час митного огляду вказаного міжнародного поштового відправлення виявлено кристалічну речовину світло коричневого кольору масою брутто 32,658 г., поміщену у поліетиленовий пакет, який поміщено у фольговану упаковку з метою ускладнення її виявлення.

Відповідно до висновку Управління експертиз та досліджень харчової продукції, напоїв та біологічно активних речовин Департаменту податкових та митних експертиз ДФС України № 106 від 19.09.2018 у складі наданої кристалічної речовини світло коричневого кольору виявлено особливо небезпечну психотропну речовину «МДМА (3,4-метилендіокси-метамфетамін)», обіг якої заборонено відповідно до Таблиці І Списку № 2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000.

З метою доведення свого злочинного умислу до кінця ОСОБА_5 22.10.2018 отримано у приміщенні вестибюлю першого поверху будинку № 2-Л по вул. Феодосійській у м. Києві від працівника ДОПП УДППЗ «Укрпошта» міжнародне поштове відправлення проста бандероль без номеру, яке надійшло 11.09.2018 з Королівства Нідерландів на адресу останньої.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні переміщення психотропних речовин через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, вчинене за попередньою змовою групою осіб, предметом якого були особливо небезпечні психотропні речовини, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України.

22.10.18 о 15 год. 25 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Того ж дня, під час особистого обшуку у ОСОБА_5 виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Iphone», ІМЕІ НОМЕР_1 , у якому міститься сім-картка за номером телефону НОМЕР_2 .

У ході огляду вилученого встановлено, що ОСОБА_5 використавши власний мобільний телефон домовилась про отримання в Україні за адресою свого проживання особливо небезпечної психотропної речовини МДМА (3,4 - метилендіоксиметамфетамін), яка надійшла 11.09.2018 у зону діяльності Київської міської митниці ДФС України з Королівства Нідерланди у міжнародному поштовому відправленні проста бандероль без номеру.

22.10.2018 мобільний телефон марки «Iphone», ІМЕІ НОМЕР_1 , у якому міститься сім-картка за номером телефону НОМЕР_2 визнано речовим доказом.

Слідчий вказує, що арешт майно необхідно накласти з метою забезпечення збереження речового доказу та конфіскації майна за вироком суду, а також зважаючи на те, що речовий доказ містить інформацію про вчинення кримінального правопорушення та використаний як засіб вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п. 1, 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: забезпечення речових доказів та конфіскації майна як виду покарання або доходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Також санкцією ч. 2 ст. 305 КК України передбачена конфіскація майна одержаного злочинним шляхом.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Так, постановою старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області майором юстиції ОСОБА_3 від 22.10.2018 мобільний телефон марки «Iphone», ІМЕІ НОМЕР_1 , у якому міститься сім-картка за номером телефону НОМЕР_2 , вилучений під час особистого обшуку ОСОБА_5 визнано речовим доказом.

Слідчим доведено, що вказане майно могло бути набуто кримінально протиправним шляхом та отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження майна.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Таким чином, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області майора юстиції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000210 від 12.10.2018 про арешт майна задовольнити.

Поновити пропущений строк на звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна в ході проведення особистого обшуку 22 жовтня 2018 року у ОСОБА_5 .
Накласти арешт на мобільний телефон марки «Iphone», ІМЕІ НОМЕР_1 , у якому міститься сім-картка за номером телефону НОМЕР_2 , вилучений під час особистого обшуку ОСОБА_5 .

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1