пр. № 1-кп/759/20/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2019 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0008509 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Криве Попільнянського району Житомирської області, громадянина України, освіта середня, одруженого, має на утримання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

сторони кримінального провадження прокурор: ОСОБА_7 , обвинувачений: ОСОБА_4 , захисник: ОСОБА_8 , потерпілі: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , перебуваючи у невстановленому місці, час та обставинах, вирішив вчинити відкрите заволодіння чужим майном з метою власного збагачення. З цією метою ОСОБА_4 познайомився в мережі Інтернет на сайті знайомств «TABOR.RU» із раніше незнайомою йому ОСОБА_10 , якій запропонував зустрітись та поспілкуватись, на що остання погодилась. Зустрівшись в обумовленому місці, ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , проїхали на громадському транспорті до зупинки 15 км. Житомирського шосе та у подальшому ОСОБА_4 шляхом обману та вмовлянь запропонував ОСОБА_10 прослідували до лісосмуги. Після цього, ОСОБА_4 04.09.2015 приблизно о 15 год. 30 хв., реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, діючи сплановано, почав погрожувати ОСОБА_10 фізичною розправою, якщо вона йому не віддасть належний їй мобільний телефон марки «G-SMART», вартістю 3000 гривень. Будучи наляканою за своє життя та здоров`я, ОСОБА_10 віддала ОСОБА_4 свій мобільний телефон, щоб він припинив їй погрожувати. Однак ОСОБА_4 продовжував погрожувати та, взявши її жіночу сумочку, дістав із неї грошові кошти в сумі 103 гривні, якими заволодів. Після чого повернув сумочку ОСОБА_10 та направився в невідомому напрямку, спричинивши ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 3103 гривні.

Крім того, ОСОБА_4 , перебуваючи у невстановленому місці, час та обставинах, вирішив повторно вчинити відкрите заволодіння чужим майном для власного збагачення. З цією метою ОСОБА_4 зустрівся із раніше незнайомою ОСОБА_9 з приводу її працевлаштування на роботу у с. Стоянка Києво-Святошинського району Київської області, де шляхом обману повідомив, що їм потрібно пройти до місця працевлаштування через ліс, скоротивши таким чином дорогу. На вказану пропозицію ОСОБА_9 погодилась та вони удвох пішли до лісу. Після цього ОСОБА_4 28.05.2016 приблизно о 14 год. 30 хв., реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите заволодіння чужим майном, почав погрожувати ОСОБА_9 , фізичною розправою та, вхопивши рукою її за шию, почав душити. Після чого штовхнув ОСОБА_9 на землю, де вона почала чинити опір. З метою подолання її опору ОСОБА_4 вдарив її кулаком по обличчю та продовжував душити, заподіявши ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров`я. В цей час у потерпілої із кишені випав мобільний телефон «Iphone 4s», білого кольору, вартістю 2800 гривень, який ОСОБА_4 підібрав та помістив до своєї кишені. Після чого, останній відпустив ОСОБА_9 та, взявши її жіночу сумку, відкрито заволодів із неї грошовими коштами у сумі 70 гривень та паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , а всього майна на загальну суму 2870 гривень. В подальшому ОСОБА_4 , продовжуючи погрози, наказав бігти ОСОБА_9 в сторону дороги, а сам залишився на місці. Відкрито заволодівши в такий спосіб майном ОСОБА_9 , ОСОБА_4 направився у невідомому напрямку, чим завдав останній матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він познайомився в мережі інтернет на сайті знайомств «LOVER.KIEV.UA» із раніше невідомою йому ОСОБА_11 , якій запропонував зустрітись та поспілкуватись з приводу працевлаштування останньої. На вказану пропозицію ОСОБА_11 погодилась та в подальшому зустрілась з ОСОБА_4 на зупинці громадського транспорту 15 км. Житомирського шосе. У подальшому ОСОБА_4 шляхом обману та вмовлянь запропонував ОСОБА_11 прослідували до лісосмуги. Знаходячись у лісосмузі, ОСОБА_4 26.08.2015 приблизно о 12 год. 30 хв., реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, діючи сплановано, почав погрожувати ОСОБА_11 , наніс декілька ударів кулаком по голові останньої, заподівши їй легкі тілесні ушкодження, та забрав належний їй мобільний телефон «Fly IQ 4404», вартістю 3260 гривень. В подальшому ОСОБА_11 , будучи наляканою за своє життя та здоров`я перестала чинити опір ОСОБА_4 , однак останній взяв із жіночої сумки гаманець, із якого дістав грошові кошти у сумі 240 гривень та, відпустивши ОСОБА_11 , продовжив їй погрожувати фізичною розправою. Після чого ОСОБА_11 почала втікати з місця вчиненого злочину, а ОСОБА_4 направився у невідомому їй напрямку, чим заподіяв останній матеріальну шкоду, на загальну суму 3500 гривень.

Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, перебуваючи у невстановленому місці, час та обставинах, вирішив повторно вчинити відкрите заволодіння чужим майном для власного збагачення. З цією метою ОСОБА_4 познайомився в мережі інтернет на сайті знайомств «TABOR.RU» із раніше йому незнайомою ОСОБА_12 , якій запропонував зустрітись та поспілкуватись, на що остання погодилась. Зустрівшись в обумовленому місці, ОСОБА_4 та ОСОБА_12 проїхали на громадському транспорті до зупинки 15 км. Житомирського шосе, де шляхом обману та вмовлянь ОСОБА_4 остання прослідувала до лісосмуги. Після цього, ОСОБА_4 22.05.2016 приблизно об 11 год. 00 хв., реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите заволодіння чужим майном, діючи сплановано, почав погрожувати ОСОБА_12 фізичною розправою, якщо вона йому не віддасть належні їй цінні речі. Будучи наляканою за своє життя та здоров`я, ОСОБА_12 відчинила свою жіночу сумку, із якої ОСОБА_4 дістав мобільний телефоном марки «Nokia 225», вартістю 800 гривень, який був у чохлі, вартістю 50 гривень, з сім-карткою «Київстар», вартістю 10 гривень та сім-карткою «Лайф», вартістю 15 гривень та планшет «Lenovo», вартістю 1500 гривень, з сім-карткою «Лайф», вартістю 25 гривень. Після чого, ОСОБА_4 , продовжуючи погрози, наказав ОСОБА_13 зняти із себе золоті вироби. Розуміючи реальність його погроз, ОСОБА_12 виконала вимоги ОСОБА_4 та зняла із себе дві каблучки із золота 585 проби, загальною вартістю 3020 гривень та пару сережок із золота 585 проби, вартістю 1715 гривень, які віддала йому. Заволодівши таким чином майном ОСОБА_12 на загальну суму 7135 гривень, ОСОБА_4 зник у невідомому напрямку.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, не визнав у повному обсязі та показав наступне.

По епізоду відкритого викрадення майна відносно потерпілої ОСОБА_10 обвинувачений показав, що вони з останньою знайомі дуже давно, познайомилися через інтернет в соціальних мережах, вона була підписана «Олічка». У них було багато спільних знайомих, вони відпочивали разом та зустрічалися на автостанції «Дачна». Стверджує, що потерпіла оговорила його, оскільки він забрав в її пакет трави (наркотичний засіб), яку вона вживала, та висипав у лісі. Вона йому телефонувала і погрожувала. Він не знає з ким потерпіла зустрічалася, але це був не він.

По епізоду відкритого викрадення майна відносно потерпілої ОСОБА_9 показав, що з потерпілою був знайомий ще до вказаних подій. Він раніше зустрічався з потерпілою та її другом на Борщагівці, пили пиво, після чого в нього пропали кошти з сумки в розмірі 5000 гривень, він викликав поліцію. Після чого в інтернеті у друзях свідка ОСОБА_14 знайшов потерпілу ОСОБА_9 . Йому на мобільний телефон зателефонувала свідок ОСОБА_14 , передала телефон потерпілій та він домовився з останньою про зустріч з метою повернення йому викрадених коштів. Потерпіла ОСОБА_9 приїхала на зупинку громадського транспорту в с. Стоянка Києво-Святошинського району Київської області, вони зайшли до магазину, він взяв собі пляшку пива безалкогольного, вона взяла пляшку води. Вони пішли до бесідки, яка була біля заправки, сиділи там, розмовляли і домовились, що він під`їде ближніми днями на Борщагівку і вона поверне йому викрадені кошти, вони спокійно розійшлися.

Тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 він не наносив, підтвердженням цьому можуть бути записи з відеокамер. А також під час зустрічі з потерпілою будь-яких тілесних ушкоджень на ній не було. У нього була розписка від потерпілої, що вона взяла у нього кошти. Показати розписку суду не може, так як працівники поліції у нього її забрали. Стверджує, що працівники поліції застосовували до нього фізичну силу, нанесли йому тілесні ушкодження, дружина викликала йому швидку медичну допомогу. Вважає, що злочинні дії вчинили працівники поліції, а не він. Зі скаргами на працівників поліції він не звертався.

Протиправний дій відносно потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 не визнає у повному обсязі.

По епізодах відкритого викрадення майна відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_12 йому взагалі нічого не відомо, вказаних осіб він не знає і пояснити нічого не може.

Не дивлячись на повне невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, його вина у відкритому викраденні чужого майна, поєднаного із погрозою та із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , вчиненого повторно, підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою та не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Так,у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 показала, що з обвинуваченим познайомилась на сайті знайомств. Через два дні вони домовилися про зустріч. По дорозі до місця зустрічі їй зателефонував обвинувачений і повідомив, що її зустріне його підлеглий і привезе до нього. Зустрівшись біля ст. метро «Житомирська», вона одразу відмітила, що це була інша особа, не та, яка зображена на фотографії сайту. Скориставшись маршрутним таксі, вони поїхали в напрямку м. Житомир. Вийшли на 15 км Житомирського шосе на зупинці громадського транспорту біля лісосмуги. Обвинувачений повідомив, що до їхнього місця роботи необхідно пройти через ліс, на що вона погодилася. Обвинувачений зупинився серед лісу і сказав, що треба посидіти і почекати. Вони сиділи, говорили, обвинувачений пив пиво. Потім обвинувачений сказав, що людина, з якою вона повинна була зустрітись, їй не потрібна і запропонував їй вийти за нього заміж.

Потім обвинувачений повідомив, що йому зателефонував його товариш, з яким вона повинна була зустрітись, і сказав, щоб він-обвинувачений дав їй гроші і щоб вона йшла додому. Обвинувачений дав їй 200 гривень, а взамін наполягав на інтимних відносинах. Після чого почав душити, поклав на землю, наказав роздягатися. Активних дій вона не вчиняла, лише просила, щоб обвинувачений її не ґвалтував. У її була подряпина на спині, однак до лікаря вона не зверталася, будь-яких експертиз не проводилося.

Обвинувачений забрав її мобільний телефон, видалив звідти всі номера, дістав сім-карти, які поламав і викинув, перевірив вміст її сумки, звідки забрав останні 100 гривень. Записав її паспортні дані і пригрозив, що в разі її звернення до поліції, він повідомить про те, що вона надає інтимні послуги.

Потерпіла впізнає в залі судового засідання, що саме обвинувачений ОСОБА_4 є особою, яка вчинила проти неї протиправні дії. Майно, яке було викрадено, їй до цього часу не повернуто. Обвинуваченого в поліції вона впізнавала в присутності понятих особисто 29.05.2016 року.

Наведені показання потерпілої ОСОБА_10 знайшли своє підтвердження під час дослідження:

- протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.09.2015, відповідно до якого ОСОБА_10 повідомила про те, що 04.09.2015 близько 16 год. 30 хв. за адресою: м. Київ, 15 км Житомирського шосе невідомий чоловік відкрито заволодів її майном: мобільним телефоном «G-Smart» чорного кольору зсім-картками мобільного оператора «Life» НОМЕР_1 та «Київстар» НОМЕР_2 та грошима в сумі 103 гривні;

- протоколу пред`явлення особи для впізнання від 29.05.2016, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_4 як чоловіка, який заволодів її майном 04.09.2015.
Усудовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 показала, що з обвинуваченим її познайомила ОСОБА_14 , яка є її подругою, в кінці травня 2016 року з метою працевлаштування на роботу. З обвинуваченим вони зустрілися 28.05.2016 приблизно о 13-14 год. у с. Стоянка Києво-Святошинського району Київської області. Місце зустрічі визначив ОСОБА_4 . На зустріч вона пішла сама, добровільно, взявши з собою паспорт. По дорозі до місця зустрічі обвинувачений просив купити йому пиво, вона пиво не купляла, однак передала обвинуваченому кошти на пиво і воду. Зустрівшись в с. Стоянка, обвинувачений сказав, що до місця її майбутньої роботи потрібно пройти через ліс і вони направились до лісу.

Зайшовши глибше до лісу, обвинувачений почав її обнімати, вона намагалась вирватися, однак обвинувачений неодноразово повторював про необхідність інтимних відносин якщо вона планує надалі в нього працювати. Вона намагалася відійти від обвинуваченого, однак останній штовхнув її, вона впала і в цей момент в неї випав телефон. В момент коли вона впала і лежала обвинувачений почав душити її в область грудної клітини, вона намагалася дістати телефон. Побачивши телефон, обвинувачений підняв його і поклав собі в кишеню. Обвинувачений однією рукою її душив, а іншою давив їй на грудну клітину, після чого вдарив кулаком по обличчю. У неї пішла кров, обвинувачений наказав умитись, що вона і зробила. Тоді обвинувачений взяв її сумку і почав перевіряти її вміст. Знайшовши гаманець, забрав звідти приблизно 59 гривень. Також із сумки забрав її паспорт громадянина України. Потім він почав погрожувати, щоб про те, що трапилося, вона нікому не розповідала, бо він знає, де проживає її подруга ОСОБА_15 . А також надав час до вівторка, щоб вона знайшла приблизно 1000-2000 доларів США, тоді взамін він поверне їй паспорт та телефон. З лісу вони йшли разом, але потім розійшлись. Повернувшись додому, вона розповіла про дану подію батькам і вони разом викликали поліцію.

Потерпіла ОСОБА_9 повідомила, що телефон та паспорт їй повернули працівники поліції. ОСОБА_4 заволодів телефоном «Iphone 4s», білого кольору, який має пошкодження корпусу із тріщинами на задній панелі. Вона була одягнута в джинси, кросівки, футболку, кофту, обвинувачений джинси, кофту, шкіряну куртку. Обвинуваченого в поліції вона впізнавала в присутності понятих особисто 29.05.2016 року, основна риса, за якою вона його впізнала у нього були проблеми з оком. В лісі з обвинуваченим вони були близько години. Вона впізнає, що саме обвинувачений ОСОБА_4 , який присутній в залі судового засідання, вчинив проти неї протиправні дії.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала, що є подругою потерпілої ОСОБА_9 , яку вона познайомила з обвинуваченим ОСОБА_4 27.05.2016 їй зателефонував обвинувачений і запропонував роботу адміністратора в спортзалі. Дану пропозицію вона повідомила ОСОБА_9 , на що остання погодилася. 28.05.2016 до неї додому прийшла ОСОБА_9 і вони разом зателефонували ОСОБА_4 з телефону свідка. Вони домовилися про зустріч і потерпіла ОСОБА_9 пішла на цю зустріч. Приблизно о 16 год. цього ж дня їй зателефонувала мати потерпілої ОСОБА_9 і повідомила, що її знайомий ОСОБА_4 побив потерпілу.

З обвинуваченим вона познайомилася в липні 2015 року на сайті знайомств, в інтернеті вона підписана як «Мілена». В них було декілька зустрічей, вона передавала обвинуваченому на його прохання кошти у сумі 2000 гривень та 200 гривень, останній хотів борг повернути, однак вона відмовилася його брати, почувши від обвинуваченого історію, що він сам виховує дитину. Обвинувачений освідчувався їй в коханні, в них були інтимні відносини. Вона впізнає, що саме з цією особою, яка знаходиться в залі судового засідання і є обвинуваченим, вона зустрічалась. Він користувався мобільним телефоном «Леново», оператор мобільного зв`язку «Київстар», однак номеру телефону вона не пам`ятає, вона користується номером телефону НОМЕР_3 .

Наведені показання потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_14 знайшли своє підтвердження під час дослідження:

- протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.05.2016, відповідно до якого ОСОБА_9 повідомила про те, що 28.05.2016 близько 14 год. 30 хв. у лісосмузі поблизу с. Стоянка Київської області невідома особа відкрито заволоділа її майном;
- висновку експерта від 02.06.2016 № 1416, відповідно до якого у ОСОБА_9 виявленні ушкодження: синці на спинці носу з переходомна лівий скат його, на повіки лівого ока у внутрішній кут та в підочну ділянку, на внутрішній поверхні правого плеча в середній та в нижній третині, на задньо-внутрішній поверхні лівого плеча в середній третині. На задій поверхні лівого передпліччя на межі середньої та верхньої третин, в проекції задньої ості гребення правого крила клубової кістки, на передній поверхні грудної клітки справа в проекції 2-го міжребір`я по передньо-пахвовій, по середньо-ключичній лінії, по середньо-ключичній лінії зліва в поекції 2-го ребра та 3-го міжребір`я, на зовнішній поверхні лівого стегна в верхній третині; садна на задній поверхні лівого передпліччя в середній третині (на фоні вищезазначеного синця), на рівні 7-го грудного гребця по прихребетній лінії справа, на рівні мечоподібного відросту по лівій пригрудинній лінії, по тильній поверхні лівої кисті в проекції 1-го міжпальцевого проміжку, на тильно-зовнішній поверхні 1-го пальця в ділянці нігтьової фаланги, в проекції пясно-флангового суглобу 1-го пальця, на слизовій нижньої губи в проекції 2-го зуба зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Характер та морфологічні властивості виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворилися від не менш ніж 12 дій тупого предмету, характерні властивості якого не відобразилися;

- протоколу огляду предметів від 02.06.2016 з фототаблицею, відповідно до якого проведено огляд одягу потерпілої ОСОБА_9 : футболки фіолетового кольору, на якій наявні плями бурого кольору, схожі на кров;

- протоколу пред`явлення особи для впізнання від 30.05.2016, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_9 впізнала ОСОБА_4 як чоловіка, який, застосовуючи насильство, заволодів її майном 28.05.2016.
Оцінюючі різні версії подій, які повідомили потерпілі та обвинувачений на предмет їх достовірності, суд визнає достовірними показання потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , показання яких відповідають наведеним вище і встановленим судом фактичним обставинам вчинення ОСОБА_4 злочинів, оскільки вищевказані показання потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_16 є логічними, послідовними, узгоджуються з вищезазначеними письмовими доказами, дослідженими в ході судового розгляду, не суперечать один одному. Тому вказані докази є належними, допустимими та достовірними, у зв`язку з чим суд кладе їх в основу обвинувального вироку.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що з потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_9 він давно знайомий та останні його оговорили не підтверджені жодним доказом. Вказані показання обвинуваченого суд розцінює як захисну версію обвинуваченого, яка не підтверджена в ході судового розгляду даного кримінального провадження.

Разом з тим, суд вважає, що при проведенні огляду місця події за місцем проживання ОСОБА_4 було допущено порушення вимог закону.
Згідно з протоколом огляду місця події від 29.05.2016 в ході огляду будинку АДРЕСА_1 в період з 22 год. 10 хв. до 23 год. 20 хв. в присутності понятих ОСОБА_17 і ОСОБА_18 виявлено та вилучено паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та мобільний телефон «Iphone 4s», білого кольору, який має пошкодження корпусу із тріщинами на задній панелі.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_17 і ОСОБА_18 показали, що були понятими під час огляду будинку, де проживає обвинувачений ОСОБА_4 , орієнтовно в травні 2016 року опівночі. В їх присутності працівники поліції запаковували паспорт і мобільний телефон білого кольору з сім-карткою.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченим для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підстави ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних з врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами ст. 234 КПК України, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді.

Згідно з ч. 4 ст. 223 КПК України проведення слідчих (розшукових) дій у нічний час (з 22 до 06 години) не допускається, за винятком невідкладних випадків, коли затримка в їх проведенні може призвести до втрати слідів кримінального правопорушення та втечі підозрюваного.

Цих вимог закону при проведенні слідчої дії слідчим дотримано не було.

Будинок за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 не є місцем події, оскільки кримінальні правопорушення були вчиненні за іншою адресою, і суд вважає, що у такий спосіб було процесуально оформлено обшук житла у нічний час за відсутності підстав, передбачених ч. 4 ст. 223, ч. 3 ст. 233 КПК України.

На момент проведення слідчої дії ОСОБА_4 був затриманий за підозрою у вчиненні тяжкого злочину, тобто набув статусу підозрюваного, що також підтверджується протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину, в якому зазначено про його фактичне затримання о 15 год. 10 хв. 29.05.2016. На користь цієї обставини свідчить те, що він змушений був залишатися поряд з працівниками поліції, які затримали його за адресою: 15 км Житомирського шосе.

Натомість у ОСОБА_4 було відібрано заяву на ім`я начальника Святошинського УП ГУ НП в м. Києві про те, що він не заперечує проти огляду будинку, яка викликає обґрунтовані сумніви у добровільності згоди на огляд будинку, враховуючи затримання, яке передувало її написанню.

Більш того, згідно досліджених матеріалів за даним кримінальним провадженням після здійснення вищезазначених слідчих дій прокурор або слідчий за погодженням із прокурором не зверталися до слідчого судді з клопотанням про проведення обшуку.

Згідно ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому законом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 87 КПК України недопустимими доказами є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

За таких обставин вказаний доказ одержаний з порушенням вимог кримінального процесуального закону, тому суд визнає протокол огляду місця події від 29.05.2016, відповідно до якого здійснювався огляд будинку АДРЕСА_1 в період з 22 год. 10 хв. до 23 год. 20 хв., недопустимим доказом та відкидає його.

У зв`язку з тим, що протокол огляду місця події від 29.05.2016, відповідно до якого здійснювався огляд будинку за місцем проживання обвинуваченого, де виявлено та вилучено паспорт на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та мобільний телефон «Iphone 4s», білого кольору, який має пошкодження корпусу із тріщинами на задній панелі, судом визнано недопустимим доказом, тому протокол огляду предметів від 01.06.2016 з фототаблицею, відповідно до якого проведено огляд вищезазначених речей, судом також визнається недопустимим доказом.
Що стосується доводів сторони захисту про складення протоколів впізнання особи за участю потерпілих та ОСОБА_4 з порушенням процесуального закону, то дані доводи спростовані у залі судового засідання, потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 чітко вказали на ОСОБА_4 як на особу, яка вчинила відносно них протиправні дії.
Твердження сторони захисту про те, що працівники поліції застосовували фізичну силу до обвинуваченого, побили його та чинили психологічний тиск на нього не підтверджені жодним доказом. Також відсутні будь-які докази щодо наявності в обвинуваченого будь-яких тілесних ушкоджень на момент його затримання та обрання запобіжного заходу. Такої інформації і не міститься в ухвалі слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 31.05.2016 про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Крім того, в ході судового розгляду обвинувачений повідомив, що як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження із скаргами на дії працівників поліції він не звертався.
Інші досліджені в судовому засіданні письмові докази, а саме: протокол огляду документів від 25.01.2018, відповідно до якого оглянуто CD-диск, наданий ПрАТ «Київстар» на виконання ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 22.11.2017 про тимчасовий доступ до речей, документів, а також протокол огляду від 29.05.2016, відповідно до якого виявлено та вилучено у ОСОБА_4 мобільний телефон «Lenovo» з сім-карткою «Київстар», номер телефону НОМЕР_4 , лист філії "Л.К.О. №1" ТОВ "Л.К.О. від 08.08.2017 № 08", долучений до матеріалів кримінального провадження за клопотанням сторони захисту, відповідно до якого ОСОБА_4 дійсно працював у вказаний філії та 04.09.2015 згідно табеля обліку робочого часу був присутній на роботі, але номер зміни в табелі не відображений, як не доводять, так і не спростовують вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, у зв`язку з чим суд їх не бере до уваги.

Отже, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши обставини кримінального провадження за епізодами відкритого викрадення майна потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , перевіривши їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, дослідженими в судовому засіданні у їхній сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 за даними епізодами доведена в повному обсязі, підтверджується сукупністю досліджених доказів.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за даними епізодами за ч. 2 ст. 186 КК України вірно, оскільки він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із погрозою та із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

В обґрунтування винуватості ОСОБА_4 у вчиненні відкритого викрадення майна ОСОБА_11 та ОСОБА_12 сторона обвинувачення посилається на наступні докази, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, а саме:
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.08.2015, відповідно до якого ОСОБА_11 повідомила про те, що 26.08.2015 приблизно о 12 год. 30 хв. за адресою: м. Київ, 15 км Житомирського шосе невідомий чоловік із застосуванням насильства заволодів її майном;

- протокол огляду місця події від 27.08.2015, відповідно до якого оглянуто ділянку місцевості за адресою: м. Київ, 15 км Житомирського шосе, на яку вказала ОСОБА_11 , де невідомий їй чоловік відкрито заволодів її майном;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 30.05.2016, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_11 впізнала ОСОБА_4 як чоловіка, який заволодів її майном 26.08.2015;
- висновок експерта від 10.09.2015 № 2586, відповідно до якого у ОСОБА_11 виявлено ушкодження: синець на повіках лівого ока з переходом в підочну ділянку; крововилив на слизовій правої щоки; скол коронки 5 зуба верхньої щелепи справа по зовнішній поверхні на висоти; садна на передній поверхні лівої гомілки в верхній і нижній третині, що відносяться до легкого тілесного ушкодження;
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26.05.2016, відповідно до якого ОСОБА_12 повідомила про те, що 22.05.2016 приблизно об 11 год. 30 хв. за адресою: м. Київ, 15 км Житомирського шосе невідомий чоловік заволодів її майном: мобільним телефоном «Nokia», планшетом «Lenovo», двома золотими сережками та двома золотими каблучками;

- протокол огляду документів від 29.05.2016, відповідно до якого проведено огляд сторінки сайту https://tabor.ru/id НОМЕР_5 в мережі Інтернет, а саме: сторінки користувача на ім`я ОСОБА_19 , де виявлено переписку з користувачем на ім`я « ОСОБА_20 »;

- протокол огляду місця події від 30.05.2016, відповідно до якого оглянуто ділянку місцевості за адресою: м. Київ, 15 км Житомирського шосе, на яку вказав ОСОБА_4 ;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 29.05.2016, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_12 впізнала ОСОБА_4 як чоловіка, який заволодів її майном 22.05.2016.
Потерпіла ОСОБА_11 , яка була присутньою у залі судового засідання під час підготовчого судового засідання, ознайомившись з матеріалами даного кримінального провадження, одразу ж після засідання 15.12.2016 подала до суду заяву про те, що вона бажає скористатися своїм правом, передбаченим ст. 63 Конституції України, та не бажає давати будь-яких показань відносно себе особисто та просила проводити судовий розгляд даного кримінального провадження у її відсутність.

Потерпіла ОСОБА_12 у судове засідання категорично відмовилася приходити, подала заяву про відмову на підставі ст. 63 Конституції України від дачі будь-яких показань по даному кримінальному провадженню та зазначила, щоб судовий розгляд проводити у її відсутність.

Проаналізувавши вищезазначені докази сторони обвинувачення за епізодами відкритого викрадення майна потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , оцінивши їх у сукупності та взаємозв`язку з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 за вказаними епізодами не підтверджена, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Згідно із ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Крім того, саме на них відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Відповідно до вимог ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на слідчого, прокурора.
Так, потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 скористалися своїм правом, передбаченим ст. 63 Конституції України, та відмовилися давати будь-які показання під час судового розгляду. Досліджені в судовому засіданні письмові докази, надані стороною обвинувачення, не підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_4 за даним епізодами, жодна слідча дія за його участі не проводилась, а матеріали кримінального провадження не містять жодного прямого доказу вини ОСОБА_4 за даними епізодами. Клопотань про допит очевидців (свідків) за даними епізодами сторона обвинувачення не заявляла.

Отже, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, дослідивши та оцінивши докази, надані стороною обвинувачення та стороною захисту в їх сукупності, приходить до висновку про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано достатніх та безсумнівних доказів вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень за епізодами відкритого викрадення чужого майна, поєднаного із погрозою та із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , вчиненого повторно, а відтак ОСОБА_4 за даними епізодами необхідно визнати невинуватим та виправдати.

Вирішуючи питання про міру та вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше,одружений, має на утримання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання та за колишнім місцем роботи характеризується позитивно, на консультативних обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, а також враховує стан його здоров`я, згідно з медичною документацією обвинувачений має ряд захворювань, враховує конкретні обставини, спосіб, обстановку вчинених ним злочинів, його відношення до скоєного, відсутність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого.

Враховуючи вищевикладене, а також враховуючи думку потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і міра покарання повинна бути пов`язана з позбавленням волі та визначена у межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Цивільних позовів за даним кримінальним провадженням не заявлено. Процесуальних витрат за даним кримінальним провадженням немає.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за яким призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
ОСОБА_4 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України за епізодами щодо потерпілих ОСОБА_11 (ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та ОСОБА_12 (ІНФОРМАЦІЯ_5 ) та виправдати, оскільки не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

На підставі ч. 5 ст.72 КК України в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 зарахувати строк його попереднього ув`язнення а саме: з 29.05.2016 по 29.07.2016з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази: паспорт на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та мобільний телефон «Iphone 4s», які передано на відповідальне зберігання ОСОБА_9 залишити законному володільцеві; футболку фіолетового кольору, на якій наявні плями бурого кольору, схожі на кров, яку передано на зберігання до камери схову речових доказів Святошинського РУ НП в м. Києві передати ОСОБА_9 ; мобільний телефон «Lenovo А 536», який передано на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Святошинського РУ НП в м. Києві, передати за належністю ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1