ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/768/18 Справа № 183/492/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2018 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 00001185 від 21 жовтня 2017 року за апеляційними скаргами представника потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , прокурора ОСОБА_9 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2018 року, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_10

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та призначено покарання за ч.3 ст. 286 КК України із застосуванням ст. 69 КК Україниу вигляді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Вирішено питання з речовими доказами та стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати в сумі 2725 гривені 92 копійки за залучення експерта.

Згідно вироку ОСОБА_7 визнано винним у тому, що 21 жовтня 2017 року близько 06.20 години керуючи технічно справним автомобілем «MERCEDES-BENZ ATEGO 1318L», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_11 , слідував по автомобільному шляху М-04 «Знам`янка-Луганськ-Ізварине» з боку м. Дніпро у напрямку м. Павлоград, де під час руху близько 06.25 годин, в районі 241 км + 100 м вказаного автомобільного шляху М-04 «Знам`янка-Луганськ-Ізварине», що проходить по території Новомосковського району Дніпропетровської області, водій ОСОБА_7 , порушуючи вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 (б) та 10.1 Правил дорожнього руху України, виявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, маючи об`єктивну можливість виявити припаркований на правому узбіччі за напрямком його руху автомобіль «MAN TGA 26.430», реєстраційний номер НОМЕР_3 , з причепом «KOGEL AWE 18», реєстраційний номер НОМЕР_4 , на яких було ввімкнено габаритні та аварійні вогні, не переконавшись, що це буде безпечним, і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінив свій напрямок руху праворуч та перетнувши правими колесами автомобіля «MERCEDES-BENZ ATEGO 1318L», реєстраційний номер НОМЕР_5 , дорожню розмітку 1.1 Правил дорожнього руху України, яка позначає правий край проїзної частини дороги за напрямком його руху, виїхав на праве узбіччя, де допустив зіткнення передньою правою частиною керованого ним автомобіля «MERCEDES-BENZ ATEGO 1318L», реєстраційний номер НОМЕР_1 із задньою лівою частиною причепу «KOGEL AWE 18», реєстраційний номер НОМЕР_4 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «MERCEDES-BENZ ATEGO 1318L», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_10 , 1995 року народження, отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми грудної клітини з множинними переломами ребер зліва та справа (3,4,5,6-го ребер по біля грудній лінії і 2,3-го ребер по біля хребтовій лінії), з розривом легень, яка ускладнилася двобічним гемотораксом (кров у грудній порожнині); закритої тупої травми черевної порожнини з розривом печінки та селезінки, що привело до внутрішньочеревної кровотечі (у черевній порожнині 700 мл темно-червоної крові); закритої травми кісток кінцівок (правої плечової кістки, правої стегнової кістки, обох кісток лівої гомілки); переломів кісток обох щелеп, забійних ран на голові, шиї, лівій кисті, правому стегні, лівій гомілці, саден на лобі, спинці носу, над верхньою губою, на шиї, лівому надпліччі, правому надпліччі, правому плечі, правому передпліччі, правій кисті, на спині, животі, правому стегні, лівій гомілці, лівому колінному суглобі, синець на лівій кисті, які у своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.
Смерть ОСОБА_10 настала 21.10.2017 року приблизно о 06.25 годин на місці дорожньо-транспортної пригоди, а саме в районі 241 км + 100 м автомобільного шляху «Знам`янка-Луганськ-Ізварине», що знаходиться на території Новомосковського району Дніпропетровської області, від сочетаної травми тулубу та кінцівок, з множинними двобічними переломами ребер, кісток кінцівок, розривів легень, селезінки, печінки, яка привела до розвитку травматичного шоку.
Пасажир автомобіля «MERCEDES-BENZ ATEGO 1318L», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_12 , 1994 року народження, отримав тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла: лінійних переломів основи черепа в передній черепній ямці між «турецьким сідлом» та «півнячим гребенцем», багатоуламкові переломи правої виличної дуги з розповсюдженням на тіло верхньої щелепи, багато уламковий перелом тіла верхньої щелепи ліворуч, розтрощення обох суглобових відростків нижньої щелепи, поперечний горизонтальний перелом нижньої щелепи між 1-ми зубами, косо-поперечний перелом нижньої щелепи ліворуч на рівні її кута, переломи кісток правого передпліччя та правого стегна, численні розриви печінки, які у своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_12 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 17.30 годині в КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» від сумісної тупої травми тіла у вигляді переломів кісток черепа, правих кінцівок та розривів печінки, яка ускладнилась розвитком поліорганної недостатності.
Своїми діями водій ОСОБА_13 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 (б) та 10.1 Правил дорожнього руху України, якими передбачено:
п. 1.3. «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;
п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».
Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху України знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо - транспортної пригоди.

Вимоги апеляційних скарг та узагальненні доводи осіб, які їх подали.

В апеляційних скаргах представник потерпілого ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 просять вирок суду змінити та на підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки і покласти обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч.2 п.2 ч.2 ст. 76 КК України.

Свої вимоги представник потерпілого ОСОБА_6 мотивує тим, що судом не взято до уваги щире каяття обвинуваченого, який з моменту дорожньо-транспортної пригоди добровільно намагався зменшити шкоду та надавав матеріальну допомогу і просив вибачення. Крім того, ОСОБА_7 за домовленістю добровільно перераховував та перераховує грошові кошти на утримання малолітньої доньки потерпілого ОСОБА_14 , тому апелянт вважає, що обвинувачений може виправитися без ізоляції від суспільства.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі вказує, що судом не взято до уваги активне сприяння розкриттю злочину, який він скоїв з необережності, визнання вини та щире каяття, відшкодування завданих збитків і взяття обов`язку про допомогу неповнолітній дитині загиблого ОСОБА_14 , який він зможе виконувати, якщо йому буде обрано покарання без ізоляції від суспільства. Крім того обвинувачений зазначає що він офіційно працевлаштований, має житло і міцні соціальні зв`язки, одружений та має на утриманні неповнолітню дитину.

Захисник ОСОБА_8 зазначає в апеляційній скарзі, що судом не взято до уваги поведінку обвинуваченого, який після ДТП викликав швидку допомогу, місце події не покидав, до скоєння злочину був законослухняним громадянином, даний злочин є скоєним з необережності, був у тверезому стані, раніше не судимий, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно, має дружину та неповнолітню дитину, вину визнав та щиро розкаявся, добровільно відшкодував шкоду, надає грошові кошти для утримання неповнолітньої дитини загиблого ОСОБА_14 , потерпілі не мають до нього претензій.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст. 286 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. В іншій частині вирок залишити без змін.

Прокурор обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, вказує, що суд не правильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та призначив покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, призначаючи покарання нижче від найнижчої межі, не мотивував, які обставини істотно знижують ступінь тяжкості злочину і впливають на пом`якшення покарання, оскільки вони не є такими, що знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, який призвів до смерті двох людей.

Позиція учасників апеляційного процесу.

В суді апеляційної інстанції прокурор просив відмовити у задоволенні апеляційних скарг представника потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , а апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_8 , представник потерпілого ОСОБА_6 , підтримали свої апеляційні скарги та просили їх задовольнити, а апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Потерпілий ОСОБА_10 просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення , а інші апеляційні скарги задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали кримінальних проваджень та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги представника потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 необхідно залишити без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведенність винуватості ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.286 КК України в апеляційних скаргах не оспорються, а тому відповідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються.

Що стосується доводів прокурора, про відсутність підстав для застосування ст.69 КК України при призначенні покарання Гненному, то колегія суддів вважає їх обґрунтованими, оскільки пом`якшуючі обставини на які посилається суд, не можна вважати такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.
У відповідності до вимог ст. 69 КК України призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченого законом за скоєний злочин, може мати місце лише за наявності декількох ( не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд зазначив наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування шкоди, але , як обґрунтовано зазначив в апеляційній скарзі прокурор , суд не мотивував, які обставини справи , дані про особу та пом`якшувачі обставини, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Апеляційний суд, враховуючи характер допущених порушень правил безпеки руху ОСОБА_7 приходить до висновку, що зазначені у вироку пом`якшувачі обставини не можна вважати такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, і приходить до висновку, що призначене покарання із застосуванням ст.69 КК України не відповідає загальним засадам призначення покарання, ступеню тяжкості вчиненого злочину внаслідок мякості, тому вирок суду стосовно ОСОБА_7 необхідно скасувати в частині призначеного покарання та постановити новий вирок відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.420 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 апеляційний суд враховує, що вчинений злочин відповідно до ст.12 КК України є тяжкими, а також враховує обставини та характер допущених обвинуваченим порушень правил безпеки дорожнього руху, що призвели до смерті двох людей , а також особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину, та враховує поведінку ОСОБА_7 після скоєння злочину, який щиро розкаявся, відшкодував матеріальні збитки та надає допомогу на утримання малолітньої дитини, які відповідно до ст. 66 КК України визнає такими, що пом`якшують покарання , суд також враховує відсутність обтяжуючих покарання обставин та вважає за необхідне призначити покарання у вигляді позбавлення волі, але в нижній межі санкції ч.3 ст.286 КК України з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Колегія суддів не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, оскільки зазначені в апеляційних скаргах обвинуваченого, його захисника та представника потерпілого ОСОБА_6 та встановлені судом пом`якшувачі покарання обставини не є безумовною підставою для застосування положень ст.75 КК України, а враховані апеляційним судом при призначені покарання.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що призначене покарання у вигляді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами буде необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів, відповідає принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації покарання та є адекватним характеру вчинених дій та їх небезпечності.
Керуючись, ст.ст. 405, 407, 419, 420 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги представника потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 - задовольнити.
Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2018 року відносно ОСОБА_7 за ч.3 ст. 286 КК України скасувати в частині призначеного покарання.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст. 286 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
На ухвалу апеляційного суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, може бути подано касаційну скаргу до Кримінального касаційного суду Верховного Суду, безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4