Справа № 461/3236/19
Провадження № 1-кс/461/3879/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2019 слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого відділу Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_2 про арешт майна, --

в с т а н о в и в :
Старший слідчий слідчого відділу Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_2 за погодженням з прокурором ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням, у кримінальному проваджені, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000489 від 31 січня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України про арешт майна на всі складові частини обладнання (фабрики) для виготовлення брикетів, а саме заборону права на відчуження, розпорядження та/або користування.

Мотивуючи клопотанням тим, що вказані всі складові частини обладнання (фабрики) для виготовлення брикетів, в подальшому можуть бути використані як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення, з метою забезпечення його збереження, а також проведення відповідних експертиз. Крім того, з метою запобігання можливих наявних ризиків щодо його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, однак, вилучення вказаних речей є за своєю сутністю обмеженням права власності, котре за вимогами ст. 16 КПК України не може бути здійснене без судового рішення.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження - є арешт майна.

Згідно ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Частиною 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно вимог ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У порушення зазначених вимог закону, слідчим у клопотанні не вказано які саме складові частини обладнання (фабрики) для виготовлення брикетів належить арештував, не вказано ідентифікаційних даних вказаного майна, не додані документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження конкретною особою цим майном.

Статтею 98 КПК України,визначено критерії речових доказів. Проте органом досудового розслідування не додано до клопотання про накладення арешту на майно будь-яких доказів на підтвердження того, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним для речових доказів.

Крім того, в клопотанні сторони обвинувачення не зазначено фактичних даних щодо власників майна, адрес фізичних, чи юридичних осіб, які є власниками вказаного майна, що позбавляє суд можливості виконати вимоги ч. 1 ст. 172, ч. 7 ст. 173 КПК України, - судового виклику власника майна для розгляду даного клопотання, або ж подальшого направлення ухвали таким особам у разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали.

В рішенні ЄСПЛ по справі «Ісмаілов проти Росії» від 06.11.2008 р. Судом наголошується, що при вирішенні питання про арешт майна необхідно дотримуватися ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична і юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Зі змісту частини третьої статті 172 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання прокурору з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє його права після усунення недоліків в строки, передбачені ст. 172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173,372,395КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в :

Клопотання старшого слідчого слідчого відділу Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_2 , - повернути прокурору, як таке, що подано без додержання вимог статті 171 КПК України та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків з моменту отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1