Провадження № 1-кс/520/1235/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2019 року

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника потерпілої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , розглянувши скаргу потерпілої ОСОБА_3 в порядку статті 303 КПК України на бездіяльність органів досудового слідства,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду міста Одеси надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в порядку ст.303 КПК України.

04.02.2019 року представником потерпілої ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_4 було подано до канцелярії Київського районного суду м.Одеси уточнену скаргу на бездіяльність органів досудового слідства.

Фактично, предметом даної скарги є бездіяльність уповноважених відповідальних посадових осіб спеціалізованого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Одеської області щодо не проведення у розумні строки досудового розслідування кримінального провадження №0001750, внесеного до єдиного реєстру досудових розслідувань 01.07.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Так, адвокат ОСОБА_4 фактично просить зобов`язати уповноважених відповідальних посадових осіб спеціалізованого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Одеської області виконати необхідні процесуальні слідчі дії у розумні строки та негайно приступити до розслідування, а саме виконати необхідні слідчі дії та витребувати документи для забезпечення швидкого, повного та об`єктивного розслідування, для чого: витребувати з міської станції швидкої медичної допомоги (адреса: м. Одеса, пер. Валиховський, 10) завірені копії карти виїзду швидкої допомоги (форми 110/0) від 30.06.2018 року, маршрутного листа, копії листів книги реєстрації викликів швидкої медичної допомоги; повідомити потерпілої ОСОБА_3 щодо виконання ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 по справі №520/17387/18 від 29.11.2018 року, якою зобов`язати відповідальних осіб СУ ГУНП в Одеської області внести заяву ОСОБА_3 від 26.10.2018 року, відповідні відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.З ст. 135 КК України до Єдиного реєстру досудового розслідування стосовно водія автомобіля марки «Chevrolet Kalos» д.н.з. НОМЕР_1 гр. ОСОБА_6 , 1995 року народження, протиправними діями якого спричинена смерть малолітньої доньки потерпілої ОСОБА_3 - ОСОБА_7 та об`єднання кримінального провадження за ст.135 ч.З КК України з кримінальним провадженням №0001750 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, яке знаходиться у провадженні слідчого спеціалізованого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Одеської області ОСОБА_8 ; прийняти заходи для встановлення та допиту ключового малолітнього свідка - дівочки ОСОБА_9 , 9 років, яка знаходилася з донькою потерпілої ОСОБА_3 під час скоєння ДТП, у присутності законного представника, педагога або психолога, також провести слідчий експеримент з цим свідком; прийняті заходи для встановлення і допиту всіх існуючих очевидців по обставинам дорожньо-транспортного подія 30.06.2018 р., а також отримання доказів у вигляді записі з відеореєстраторів у водіїв - очевидців ДТП та які були очевидцями ухилення від надання допомоги малолітній дитині після скоєння наїзду на нього водієм ОСОБА_10 , залишення в безпорадному стані дочки ОСОБА_3 , покинувши місце пригоди на своєму транспортному засобі; провести за участю спеціаліста в області авто техніки зі всіма учасниками дорожньо-транспортної пригоди слідчий експеримент для встановлення експериментальним шляхом швидкості руху автомобіля та пішохода зі свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та іншими з наступним надання вихідних даних для проведення автотехнічної ситуаційної експертизи; затримати у якості підозрюваного і обрати запобіжний захід в вигляді тримання під вартою стосовно гр. ОСОБА_6 , 1995 року народження з метою попередження впливу на проведення досудового розслідування кримінального провадження та на свідків, встановлення об`єктивної істини по кримінальному провадженню; пред`явити підозру ОСОБА_6 , 1995 року народження у скоєнні правопорушень, передбаченого ст.135 ч.3, ст.286 ч.2 КК України з обранням запобіжного заходу тримання під вартою; визнати цивільним позивачем потерпілу ОСОБА_3 та прийняти негайно заходи для забезпечення позовних вимог потерпілої ОСОБА_3 внаслідок ДТП з накладенням арешту на майно винної особи.

В судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 , підтримав уточнену скаргу посилаючись на викладені в скарзі доводи.

Дослідивши заявлену скаргу, вислухавши думку представника, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Тобто, діючим Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено право оскарження бездіяльності слідчого або прокурора, яка полягає, зокрема, у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Як вбачається зі змісту заявленої скарги, фактично предметом скарги є бездіяльність відповідних посадових осіб, що полягає у нездійсненні процесуальних дій, зазначених в клопотанні та заяві потерпілої ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.1 ст.113 КПК України, процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Однак, діючим законодавством не встановлено конкретного процесуального строку прийняття слідчим або прокурором рішення зазначених адвокатом ОСОБА_4 в клопотанні та заяві потерпілої, які представник останньої просить слідчого суддю зобов`язати виконати орган досудового розслідування.

Таким чином, нездійснення процесуальних дій, зазначених адвокатом ОСОБА_4 в скарзі, не може бути оскаржено в порядку ст.303 КПК України.

Адвокатом, також, не оскаржуються прийняте слідчим або прокурором будь-яке процесуальне рішення.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 24 КПК України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду.

Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує правового регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Так, подання скарги на рішення чи бездіяльність слідчого, прокурора під час досудового розслідування, має відбуватись з дотриманням певних умов.

Згідно із положеннями ч.1 ст.1 КПК України, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, задля чіткого та імперативного визначення процедур та запобігання свавільного використання владними органами своїх повноважень та забезпечення умов справедливого судочинства.

Так, права та свободи людини і громадянина, у відповідності до ст.55 Конституції України, захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з положеннями ст.24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Разом з цим, специфіка кримінальної процесуальної діяльності визначає особливу процедуру оскарження дій (бездіяльності) і рішень осіб, які її здійснюють, водночас право на оскарження у кримінальному процесі забезпечується встановленням у нормах КПК порядку і строків подання (у деяких випадках і розгляду) скарг на дії (бездіяльність) і рішення суду, слідчого судді, прокурора, слідчого.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

В рішенні від 11.03.2011 року у справі №2-рп/2011 Конституційний Суд України зробив висновок про те, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого саме в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством.

В пункті п`ятому зазначеного рішення Верховний суд України зробив висновок, що відповідно до положень статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Главою 26 КПК України і передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Стаття 303 КПК України наводить вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на їх оскарження.

Таким чином, зі змісту скарги убачається, що представник потерпілої оскаржує бездіяльність уповноважених відповідальних посадових осіб спеціалізованого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Одеської області щодо не проведення у розумні строки досудового розслідування кримінального провадження №0001750, внесеного до єдиного реєстру досудових розслідувань 01.07.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, яка у відповідності до вимог ст.303 КПК України, не підлягає оскарженню.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що в задоволенні скарги потерпілої ОСОБА_3 , уточненої її представником - адвокатом ОСОБА_4 слід відмовити.

Разом з тим, слідчий суддя зазначає, що відповідно до п.4 ч.1 ст.56 КПК України, протягом кримінального провадження потерпілий має право, зокрема, заявляти відводи та клопотання.

Відповідно до ч.1 ст.220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України до слідчого судді може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у не розгляді клопотання відповідно до вимог ст.220 КПК України.

Крім того, відповідно до п.7 ч.1 ст.303 КПК України під час досудового провадження можуть бути оскаржені, зокрема рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій, особою, якій відмовлено в задоволенні клопотання.

Однак, а ні потерпіла, а ні її представник з вимогами про визнання бездіяльності слідчого або прокурора, яка полягає у не розгляді клопотання потерпілої відповідно до вимог ст.220 КПК України, а так само з вимогами в порядку п.7 ч.1 ст.303 КПК України, до слідчого судді не звертались.

Керуючись ст.ст.303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги потерпілої ОСОБА_3 в порядку статті 303 КПК України на бездіяльність органів досудового слідства відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1