ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/549/18 Справа № 205/4115/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , законного представника та цивільного відповідача ОСОБА_11 , законного представника та цивільного відповідача ОСОБА_12 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004001 стосовно

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжя, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_13
обвинуваченого ОСОБА_10
законних представників обвинуваченого
та цивільних відповідачів ОСОБА_11 , ОСОБА_12
захисника ОСОБА_9
потерпілого ОСОБА_8
законного представника потерпілого ОСОБА_14

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2018 року ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.
На підставі ст. ст. 75,104 КК України ОСОБА_10 звільнений від відбування покарання, з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.
На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_10 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти його про зміну місця проживання та навчання.
Цивільний позов ОСОБА_14 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_8 до ОСОБА_12 та ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволений частково та стягнуто з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 на користь ОСОБА_14 31 788 гривень 19 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 на користь ОСОБА_14 в інтересах ОСОБА_8 5 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Згідно вироку суду ОСОБА_10 11 листопада 2015 року в період часу з 15 год. 10 хв. до 15 год. 30 хв. на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, перебуваючи біля будинків АДРЕСА_2 , де ОСОБА_10 , реалізуючи прямий умисел, направленим на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , і реалізуючи його, підійшов до ОСОБА_8 та почав наносити удари руками та ногами в область обличчя та тулубу потерпілого ОСОБА_8 , спричинивши останньому тілесні ушкодження, які відносяться до середнього ступеня тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальненні доводи осіб, які їх подали.
В апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування вироку суду з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вважає, що суд першої інстанції не з`ясував думку обвинуваченого щодо застосування до нього положень п. а ст. 1 Закону України Про амністію у 2016 році, оскільки на день вчинення злочину ОСОБА_10 було 16 років. Також, на думку прокурора при вирішенні цивільного позову суд не врахував, що на час ухвалення вироку ОСОБА_10 досяг повноліття, у зв`язку з чим така шкода відшкодовується особою самостійно на загальних підставах.
В апеляційній скарзі захисник ставить питання про скасування вироку суду з підстав неповноти судового розгляду та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону і просить призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
При цьому посилається на те, що суд першої інстанції при ухваленні вироку неправильно оцінив показання обвинуваченого, зазначивши, що він вину визнав частково, оскільки заперечував тільки кількість нанесених ударів, тоді як ОСОБА_10 визнав вину частково, у зв`язку з неправильною кваліфікацією його дій, не заперечував сам факт бійки і зазначав, що не бажав заподіяння таких тілесних ушкоджень, які отримав потерпілий.
Крім того, захисник вважає, що суд поклав в основу вироку висновок судово-медичної експертизи, який є недопустимим доказом з огляду на наступне. Зазначає, що експерт провів експертизу за копіями медичних документів, а саме консультативного лікарського висновку та попереднього діагнозу, що є порушення Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. На його думку, експертиза проведена на підставі медичних документів, які не перебували в медичній картці, оскільки потерпілий знаходився на стаціонарному лікуванні в період з 11 листопада до 18 листопада 2015 року, в той час як висновок ЛОР-лікаря, результати комп`ютерної томографії та консультативний висновок від 23 листопада 01 та 02 грудня 2015 року відповідно. Такі медичні документи не направлялись експерту, а надані йому особисто законним представником потерпілого. Стверджує про порушення права на захист обвинуваченого, яке полягає у неповідомленні його та захисника про призначення експертизи, позбавленні можливості обвинуваченого бути присутнім при призначенні та проведенні експертизи, ставити запитання та висловлювати зауваження. Також, відсутні відомості про попередження слідчим експерта про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України. В судовому засіданні експерт відмовилась відповідати на запитання сторони захисту стосовно її стажу роботи, кваліфікації та спеціальних знань в галузі нейрохірургії, невропатології та травматології, що викликає обґрунтований сумнів висновків експерта з постановлених слідчим питань. Таким чином, висновок експерта є недопустимим доказам, оскільки проведений з порушенням Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень та ст. 101 КПК України.
В апеляційній скарзі цивільний відповідач ОСОБА_12 просить вирок суду скасувати через неповноту судового розгляду та незастосування судом закону, який підлягає застосуванню і просить призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Вважає, що суд безпідставно залишив без задоволення клопотання сторони захисту про витребування і дослідження медичної картки потерпілого ОСОБА_8 , чим допустив неповноту судового розгляду та позбавив сторону захисту можливості подати заперечення на цивільний позов та дослідити її щодо призначеного лікування та придання ліків на їх відповідність з долученими позивачем касовими чеками. Також, на його думку, суд першої інстанції не правильно розтлумачив та застосував ст. 1179 ЦК України, оскільки на день ухвалення вироку ОСОБА_10 був повнолітнім і має самостійно відшкодовувати шкоду на загальних підставах. Крім того, він працює, має постійний заробіток та майно, достатнє для відшкодування шкоди.
Цивільний відповідач та законний представник обвинуваченого ОСОБА_11 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Зазначає, що суд першої інстанції порушив право обвинуваченого на застосування до нього положень Закону України Про амністію у 2016 році. Також, вважає, що безпідставно не задовольнив клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_10 а амністії і на вияснив у нього його позицію з цього питання та не роз`яснив його право надати свою згоду на застосування до нього амністії. Вважає рішення суду в частині вирішення цивільного позову незаконним і просить його скасувати, при цьому наводить доводи аналогічні доводам апеляційної скарги цивільного відповідача ОСОБА_12 .
В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати на підставі невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину і просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, з реальним його відбуванням та задовольнити цивільний позов в повному обсязі, стягнувши солідарно з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 на користь ОСОБА_8 40 575,88 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 20 000 грн. в рахунок відшкодування моральної.
Вважає, що суд при обранні виду і розміру покарання не врахував належним чином фактичні обставини кримінального правопорушення, а саме, що ОСОБА_10 вчинив умисний злочин середньої тяжкості та наніс потерпілому тілесні ушкодження, у вигляді перелому лобної пазухи носа зі зміщенням уламків, які потягли тривалий розлад здоров`я, не розкаявся, шкоду не відшкодував, вчинив злочин відносно малолітнього, а тому суд мав призначити йому більш суворе покарання. Також, просить додатково стягнути витрати на правову допомогу потерпілому та його законному представнику у вигляді складання та подання апеляційної скарги.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь в суді першої інстанції інстанції і просив вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції з підстав невирішення питання про застосування до обвинуваченого Закону України Про амністію у 2016 році, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, а також неправильного застосування закону при вирішенні питання про цивільний позов. Вважав необґрунтованими вимоги апеляційної скарги представника потерпілого про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та про призначення більш суворого покарання.
Після з`ясування питання щодо позиції обвинуваченого з приводу застосування до нього амністії, який заперечував проти звільнення його від відбування покарання на підставі п. а ст. 1 Закону України Про амністію у 2016 році, прокурор вважала, що відпали підстави для скасування вироку і призначення нового розгляду в суді першої інстанції, у зв`язку з чим не підтримала апеляційну скаргу в цій частині.
Потерпілий та його законний представник підтримали апеляційну скаргу представника і з підстав, зазначених в скарзі просили її задовольнити. Заперечували проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту, вважали їх безпідставними і просили їх залишити без задоволення.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_10 підтримали апеляційну скаргу захисника та з підстав, викладених в скарзі просили її задовольнити, а вирок суду скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Не підтримав клопотання про витребування та дослідження медичної картки стаціонарного хворого на ім`я потерпілого.
Обвинувачений в судовому засіданні підтримав апеляційні скарги захисника і законних представників і просив їх задовольнити. Заперечував проти застосування до нього закону України Про амністію у 2016 році.
Законні представники обвинуваченого та цивільні відповідачі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підтримали свої апеляційні скарги, вважали, що суд мав стягнути суми за цивільним позовом з обвинуваченого, який є повнолітнім, має самостійний дохід та майно в розмірі необхідному для відшкодування шкоди. Не підтримали клопотання про застосування до обвинуваченого амністії.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження в частині недоведеності вини обвинуваченого в спричиненні тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а також істотного порушення вимог кримінального процесуального закону при оцінці висновку судово-медичної експертизи № 5777 від 26.12.2015 року, перевіривши висновки суду першої інстанції, докази, які суд поклав в основу вироку на підтвердження встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження, дослідивши звукозапис судового розгляду апеляційний суд дійшов висновку, що вони є безпідставними, а вирок суду в оскарженій ним частині є законним, обґрунтованим та ухваленим у відповідності до зазначених вище вимог закону, які суд першої інстанції виконав належним чином, з огляду на наступне.
Доводи про недопустимість висновку судово-медичної експертизи приводились стороною захисту і при розгляді кримінального провадження судом першої інстанції та були належним чином перевірені.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчий перед призначенням судово-медичної експертизи звернувся до слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ до речей та документів з можливістю вилучення, а саме оригіналу медичної карти № 8766 стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_8 , яка знаходиться в КЗ Дніпропетровська обласна клінічна лікарня, яке було задоволено слідчим суддею та надано відповідний доступ і дана ухвала була виконана оперативними працівниками за дорученням слідчого /т. 3 а.п. 58-61/. Також згідно запиту начальника КЗ Дніпропетровське обласне Бюро СМЕ ДОР витребовувались оригінали документів: історія хвороби № 8766 та рентгенологічні знімки на ОСОБА_8 /т. 3 а.п. 62/.
Згідно постанови слідчого від 23.12.2015 року про призначення експертизи її проведення доручено обласному бюро СМЕ м. Дніпропетровська та надіслано для дослідження всі матеріали кримінального провадження /т. 3 а.п. 70/.
Відповідно до висновку експерта її проводила судово-медичний експерт ОСОБА_15 - завідувач відділом судово-медичної експертизи потерпілих, обвинувачених та інших осіб КЗ Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи ДОР, зі стажем роботи за фахом 12 років, експерт вищої категорії, 4 кваліфікаційний клас судового експерта.
Як випливає з висновку експерта на дослідження була надана медична картка стаціонарного хворого № 8766 (Э) на ім`я ОСОБА_8 , яка містить, крім ксерокопії консультативного висновку спеціаліста ЛОР доктора 8 МБ з якого відомо, що на рентгенограмі кісток черепа в боковій проекції встановлюється вдавлення кісткової тканини без порушення цілісності. Діагноз: вдавлений перелом лобної пазухи. Об`єктивно: ... Проведена криніографія в 2-х проекціях кістково-травматичних пошкоджень свода черепа не виявлено. Перелом наружної стінки лобної пазухи. Крім того, експерту надані результати комп`ютерної томографії придаточних пазух носа № 26402 згідно станом на 01.12.2015 року у потерпілого встановлений втиснений перелом лобної пазухи /т. 3 а.п. 72 -73/.
Згідно підсумків висновку експерта випливає, що за даними наданої медичної документації, у неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого втисненого перелому передньої стінки лобної пазухи, синця в лівій параорбітальній області, саден перенісся, зовнішнього носу та повік обох очей; виявлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження не відображають на собі характерологічні особливості та розміри травмуючого предмету, яким були нанесені, можливо лише вказати, що вони спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), що діяв (діяли) в область обличчя, яким могла бути і рука, стиснена в кулак, або інші предмети з аналогічними властивостями; враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані незадовго до надходження на стаціонарне лікування потерпілого в ДОДКЛ, тобто в термін, на який вказує обстежений та слідчий у постанові. Далі, з висновку слідує, що за своїм характером виявлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження відносяться до середнього ступеню тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).
Відповідно до додаткового висновку судово-медичної експертизи № 683е від 20.02.2016 року слідує, що локалізація та характер виявлених у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень на голові та обличчі, не суперечать механізму їх спричинення, на який вказує потерпілий в ході проведення слідчого експерименту, тобто при ударах руками та коліном в область голови та обличчя.
З метою перевірки висновків експерта за клопотанням сторони захисту була допитана експерт ОСОБА_15 в судовому засіданні в суді першої інстанції, яка пояснила, що нею було проведено судово-медичну експертизу ОСОБА_8 , яка проводилася на підставі оригіналів медичних документів потерпілого (медичної карти стаціонарного хворого №8766(Е), складеної на ім`я потерпілого у Дніпропетровській обласній дитячій клінічній лікарні № 8, консультативного висновку лікаря-отоларинголога, висновку дитячого невролога, комп`ютерної томографії придатків пазух носу та карти розвитку дитини) та безпосереднього огляду. Висновок про ступінь тяжкості заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень вона зробила, виходячи з того, що перелом зовнішньої стінки лобової пазухи не загоївся (хрящова тканина в пазусі не була ані консолідованою, ані консолідуючою, тобто, такою, що не зросталася) протягом 21-го дня, що свідчить про тривалість розладу здоров`я потерпілого. Цей висновок експерта підтверджується і результатами проведеної на 20-й день після події злочину томографії, яка засвідчила, що хрящова тканина перенісся не зрослася, і слідів кісткової мозолі не виявлено. При цьому експерт також зауважила, що проходження амбулаторного лікування ОСОБА_8 не вплинуло на визначення ступеню тяжкості нанесених йому обвинуваченим тілесних ушкоджень.
Крім того, експерт підтвердила і висновки проведеної нею експертизи після слідчого експерименту за участю потерпілого щодо локалізації і характеру тілесних ушкоджень, часу їх заподіяння, які не суперечили тому, на що вказав ОСОБА_8 в ході експерименту, та зазначила, що виявлені у останнього тілесні ушкодження були спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), що діяли в область обличчя, якими могла бути як рука, стиснута у кулак, так і інші предмети з аналогічними властивостями, в тому числі, взута нога чи коліно.
Що стосується доводів апеляційної скарги захисника, що експерт при дослідженні взяв до уваги консультативний висновок лікаря-отоларинголога, у зв`язку з чим, на його думку, не може бути недопустимим доказом, апеляційний суд розцінює їх як безпідставні, оскільки судово-медичний експерт керувався спеціальним нормативним актом, а саме Правилами судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я № 6 від 17.01.1995 р. (Далі - Правила), про що правильно зазначено у вироку.
Експерт не передоручав проведення експертизи іншій особі, а при проведенні експертизи досліджував всі медичні документи потерпілого.
Вказаному висновку експерта судом першої інстанції дана належна оцінка з точки зору його достовірності і суд обґрунтовано прийняв його до уваги та поклав його в основу вироку.
Крім того, потерпілий та його законний представник вправі надавати докази і вони добровільно надали експертові лише оригінал знімку томографії, яку вони робили самостійно через деякий час, після виписки з лікарні, у зв`язку з чим вони не могли бути в медичній картці хворого.
За змістом пунктів 4.1, 4.4 Правил, на які посилається і сам захисник в своїй апеляційній скарзі, при проведенні судово-медичної експертизи експерту у виняткових випадках дозволяється використання копій і виписок, за умови відображення в останніх вичерпних відомостей про ушкодження та їх клінічний перебіг. Ці документи мають бути засвідчені підписом лікаря і печаткою лікувального закладу. В необхідних випадках судово-медичний експерт може використовувати відомості досліджень, що проводяться із залученням відповідних спеціалістів, не обстежуючи потерпілого особисто. У цих випадках у висновках експерта (акті) зазначається: де, коли і ким досліджувався потерпілий, які відомості при цьому встановлені і яких висновків дійшов спеціаліст. Підсумки складаються експертом з урахуванням вказаних результатів, що викладені письмово.
Висновок експерта, відповідно до ч. 2 ст. 102 КПК України містить відомості про попередження його про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Водночас, відповідно до ст. 93 КПК України сторона захисту, потерпілий..., здійснює збирання доказів шляхом... ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Ініціювання стороною захисту, потерпілим... проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.
В матеріалах кримінального провадження відсутні відповідні клопотання сторони захисту про залучення експерта або експертів для проведення додаткової або комісійної експертизи, в порядку ст. 244 КПК України.
Доводи захисника, що сторону захисту не було ознайомлено з постановою слідчого про призначення експертизи, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки КПК України 2012 року не передбачає такої процесуальної дії, водночас надає можливість стороні захисту самостійно провести експертизу або звернутись з клопотанням до слідчого судді у випадках та в порядку, передбачених ст. 244 КПК України.
Сторона захисту в ході досудового розслідування неодноразово ознайомлювалась з матеріалами провадження, в тому числі з постановою про призначення та висновком судово-медичної експертизи.
Доводи захисника про порушення права на захист, які, на його думку, виразились в тому, що обвинувачений та захисник не були присутні при проведенні експертизи потерпілого, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки участь обвинуваченого та захисника при проведенні судово-медичної експертизи потерпілого не передбачена ані КПК України, ані Правилами.
Оцінюючи висновок судово-медичної експертизи з точки зору системності та взаємозв`язку з іншими доказами, апеляційний суд дійшов висновку, що він повністю узгоджується з іншими доказами, зокрема показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який протягом досудового розслідування та судового розгляду надавав усталені та послідовні показання, які відтворив під час слідчого експерименту та які згідно додаткової судово-медичної експертизи не суперечать щодо механізму отриманих тілесних ушкоджень.
Крім того, приймати участь в проведенні слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_10 відмовився.
Також, допитаний в суді першої інстанції неповнолітній свідок ОСОБА_16 , яка суду пояснила, що вона бачила, що саме ОСОБА_10 наносив першим удари ОСОБА_8 кулаками по голові та ногами по тулубу. Перейшовши до іншого місця, а саме до дитячого садка, де ОСОБА_10 та ОСОБА_8 продовжили битися, при цьому останній через деякий час попросив обвинуваченого закінчити бійку, так як вже не хотів битися, проте ОСОБА_17 наполіг на її продовженні. В ході бійки ОСОБА_18 впав на землю від ударів ОСОБА_17 , а той почав добивати ногами і руками останнього, і ударив його коліном в голову в область лоба і перенісся. Після цього бійка скінчилася.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано послався як на доказ в підтвердження ступеня тяжкості спричинених потерпілому тілесних ушкоджень - висновок № 5777 від 26.12.2015 року, відповідно до якого у потерпілого виявлені тілесні ушкодження середньої тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я більш ніж 21 день.
З огляду на викладене підстав вважати недопустимим доказом вказаний висновок судово-медичної експертизи не встановлено, у зв`язку з чим відповідні доводи захисника є неприйнятними.
Перевіряючи доводи представника потерпілого про невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, а призначене ОСОБА_10 покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України з належним врахуванням тяжкості злочину, який є злочином середньої тяжкості, даних про особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, вчинив злочин в неповнолітньому віці, вину визнав частково, у зв`язку з чим апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що виправлення ОСОБА_10 можливе без ізоляції його від суспільства, але в умовах контролю за його поведінкою зі сторони відповідних державних органів.
Доводи апеляційних скарг законних представників обвинуваченого та цивільних відповідачів щодо необґрунтованості та незаконності вироку суду в частині цивільного позову, апеляційний суд вважає їх частково обґрунтованими з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.
У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.
Обов`язок батьків... відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.
Враховуючи, що цивільний позов був пред`явлений тільки до законних представників і суд не вирішив питання про притягнення обвинуваченого, який досяг повноліття, як співвідповідача, а також, що мотивувальна частина вироку щодо розміру відшкодування моральної шкоди суперечить резолютивній, суд апеляційний інстанції позбавлений можливості прийняти законне рішення в даній частині, у зв`язку з чим вирок суду в частині вирішення цивільного позову підлягає скасуванню з направлення цивільного позову на новий розгляд в порядку цивільного судочинства.
Крім того, з мотивувальної частини вироку вбачається, що суд, правильно кваліфікувавши дії ОСОБА_10 , допустив технічну описку, вказавши, що його дії охоплюються ч. 1 ст. 190 КК України, що підлягає виправленню в порядку ст. 379 КПК України.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 , цивільного відповідача та законного представника обвинуваченого ОСОБА_11 , цивільного відповідача та законного представника обвинуваченого ОСОБА_12 задовольнити частково.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , представника потерпілого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2018 року стосовно ОСОБА_10 , за ч. 1 ст. 122 КК України в частині призначеного покарання скасувати в частині цивільного позову.
Рішення суду в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_14 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_8 до ОСОБА_12 та ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди скасувати, а провадження в цій частині направити на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4