В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ "12" листопада 2018 р.

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Носівка, Чернігівської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину доньку 2005 року народження, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: вироком Оболонського районного суду м. Києва від 20 червня 2006 року за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі; вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 08 грудня 2008 року за ч. 2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 30 березня 2010 року за ч. 2 ст.186 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, 22 квітня 2015 року ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області звільнений умовно-достроково з невідбутим терміном покарання 2 місяці 20 днів;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_8 13 червня 2015 року близько 06-00 год. разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, перебуваючи на території ПКіВ «Гідропарк», в приміщенні ресторану «Лімпопо», помітили, як з даного приміщення вийшли раніше не знайомий їм ОСОБА_9 та їх спільна знайома ОСОБА_10 і направилися в напрямку літньої альтанки, що розмішена в глибині парку. Помітивши в руках у ОСОБА_9 чоловічу барсетку, ОСОБА_8 припустив, що там можуть знаходитися цінні речі та в нього виник злочинний умисел на заволодіння майном останнього з корисливих мотивів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_9 , ОСОБА_8 пройшов слідом за потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які сіли за столик в альтанці. При цьому, на столі поруч з ОСОБА_9 стояла барсетка, що належить ОСОБА_11 з його особистими речами та пляшка з-під шампанського. В подальшому ОСОБА_8 наблизився до потерпілого ОСОБА_9 , поставив одну ногу на лавку перед ним, чим відволік увагу останнього, після чого взявши пляшку з-під шампанського, наніс нею удар по голові ОСОБА_9 , таким чином застосував до потерпілого насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я останнього.

Від завданого удару ОСОБА_9 впав на землю перед альтанкою. Після того, ОСОБА_8 накинувся на ОСОБА_9 та тією ж скляною пляшкою наніс йому близько 6 ударів по голові, завдавши останньому тілесні ушкодження та фізичного болю, від чого останній знепритомнів.

Згідно висновку СМЕ №1693 від 31.07.2015 року, на момент звернення за медичною допомогою 13 червня 2015 року у ОСОБА_9 мали місце наступні тілесні ушкодження: забійні рани в тім`яній ділянці справ та зліва, на 5 пальці лівої кисті; синець по передній поверхні правого колінного суглобу. Вказані ушкодження спричинені тупим предметом (предметами), могли утворитися 13 червня 2015 року, внаслідок не менш 4-х травматичних впливів, не були небезпечними для життя та відносяться: забійна рани до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (за критерієм тривалості розладу здоров`я); синець до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

В подальшому, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_9 втратив свідомість, ОСОБА_8 заволодів барсеткою, вартістю 2500 гривень, яка була у ОСОБА_9 та належала його знайомому ОСОБА_11 , в якій знаходились грошові кошти в сумі 10 000 гривень, мобільний телефон «НТС», вартістю 3000 гривень, що знаходився в чохлі , вартістю 50 гривень, з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар», що не має матеріальної цінності, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що не має матеріальної цінності, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_11 , що не має матеріальної цінності, дисконтні картки різних магазинів, в кількості 15 штук що не мають матеріальної цінності.

Після чого, ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, маючи можливість розпорядитись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_11 матеріального збитку на загальну суму 15550 гривень.

Обвинувачений в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково, та пояснив, що увечері 12 червня 2015 року посварився зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_10 , після чого вона поїхалау у невідомому напрямку. Зателефонувавши через деякий ОСОБА_10 та дізнавшись, що вона знаходиться в ПКіВ «Гідропарк», він в період часу з 23-00 до 24-00 год. разом із зі своїм знайомим на і`мя ОСОБА_12 приїхав до ПКіВ «Гідропарк», де випили по пляшці пива та проходячи по розважальним закладам, в одному з них під назвою «Лімпопо» побачили ОСОБА_13 із раніше незнайомим чоловіком.

Перебуваючи у вказаному закладі він зі своїм знайомим замовили пива та перебували у приміщенні розважального закладу до ранку, спостерігаючи за ОСОБА_13 та періодично виходячи на вулицю палити.

В період часу з 04-00 до 05-00 год. ОСОБА_10 вийшла з приміщення закладу разом із незнайомим чоловіком, а він - ОСОБА_14 разом з приятелем попрямували за ними у бік парку, однак його знайомий ОСОБА_12 відмовився далі йти, оскільки вважав що це особиста справа ОСОБА_14 ..

В цей час ОСОБА_15 разом з незнайомим чоловіком віддалились та зайшли до літньої альтанки.

Коли він побачив ОСОБА_15 з незнайомим чоловіком, у нього виникли гострі почуття ревнощів. Він хотів наказати того чоловіка за те що той з його дівчиною, завдавши йому болю. На даний час йому з матеріалів справи відомо, що прізвище того чоловіка ОСОБА_16 .

На землі біля ніг він побачив порожню пляшку з під шампанського та вирішив вдарити нею ОСОБА_16 , оскільки останній, за будовою тіла, був в 2 рази більший.

Піднявши порожню пляшку з під шампанського з землі, він підійшов ззаду до ОСОБА_16 , який сидів на спинці лавочки в альтанці, при цьому ного його стояли на сидінні та наніс один удар пляшкою по голові ОСОБА_16 . Після першого удару потерпілий не впав, він посунувся на стіл, обхватив його ОСОБА_17 та викотолись з альтанки на вулицю, на асфальт, на плити. Після цього він наніс ще 2-3 удари пляшкою у корпус і може по голові ОСОБА_16 , це все відбувалось хвилини 2-3, після чого останній вирвався і побіг у бік кафе «Лімпопо».

В альтанці був стіл на якому стояла барсетка, і він зрозумів що належить вона ОСОБА_16 , хотів знайти останнього та поговорити з ним, стосовно його поведінки, тому відкрив барсетку та перевірив її на наявність документів. Наполягає на тому що не збирався викрадати барсетку, а хотів лише знайти по наявним документам власника та повернути речі йому.

Через деякий час під`їхав автомобіль марки «Тойота» чорного кольору, з якого вийшли чотири чоловіки затримали його і привезли під розважальний заклад «Лімпопо», де посадили налавочку та винесли барсетку, яку ОСОБА_17 забрав з альтанки. Потім приїхала міліція, наділа на нього кайданки.

Потім підішов якийсь чоловік і сказав що то його барсетка. Це був потерпілий ОСОБА_11 , який повідомив що у барсетці його особисті речі. Через декількка хвилин підійшов потерпілий ОСОБА_16 з перемотаною головою.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що в ніч з 12 на 13 червня 2015 року близько 24 години він разом із ОСОБА_11 відпочивали в ПКіВ «Гідропарк» в кафе «Лімпопо», де вживали алкогольні напої. Вже під ранок до них підійшла раніше незнайома ОСОБА_10 та запитала чи можна до них підсісти, на що він погодився. Вони розмовляли, після чого ОСОБА_10 замовила пляшку шампанського та випивала. Потім ОСОБА_10 запропонувала вийти на вулицю, на що він погодився. В цей час ОСОБА_11 перебуваючи в стані сп`яніння заснув сидячи за столом. Він - ОСОБА_9 забрав барсетку ОСОБА_11 , з меою запобігання пограбування останнього та удвох з ОСОБА_13 пройшли не менше 100 метрів, після чого сіли в альтанці на території ПКіВ «Гідропарк».

Вони сиділи розмовляли. Був вже ранок, світало. В цей час він помітив що дві тіні пробігли з правого боку від нього. Потім, у якийсь момент, ОСОБА_16 ненароком повернувся і побачів обвинуваченого ОСОБА_17 , який стояв поруч, до нього обличчям, став на лавочку, усміхнувся ОСОБА_16 . В цей час ОСОБА_16 повернув голову і відчув сильний удар по потилиці, внаслідок чого ненадовго втратив свідомість. Від удару його викинуло на бетонну поверхню, він не пам`ятає як опинився на бетоні вниз головою. Білодід продовжував наносити удари йому по голові, наніс приблизно 7-8 ударів, коли він знаходився на підлозі.

Вважає, що йому наносили удари пляшкою з під шампанського, по відчуттям, і звук був глухий, наче пляшкою луплять. Думає, що ОСОБА_17 взяв її в альтанці.

Потім ОСОБА_17 зупинився і він - потерпілий просто повернувся і пішов у сторону станції метро. У нього було помутніння, не розумів що відбувалось, не усвідомлював коди йде. ОСОБА_15 була біля входу в альтанку. Щось кричала.

Зустрівши по дорозі знайомих оперативників, він повідомив про подію. Оперативники затримали ОСОБА_8 із барсеткою.

ОСОБА_16 наполягає на тому, що його бив лише ОСОБА_17 , більше він нікого не бачив. Потерпілий не впевнений, та припускає, що може хтось поряд проходив з альтанкою, оскільки перед нападом ОСОБА_17 він бачив 2 тіні неподалік альтанки. Білодід підійшов через 10 хвилин, він був сам, наносив удари лише ОСОБА_17 поряд з обвинуваченим нікого не було.

Потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що 13 червня 2016 року він із товаришем ОСОБА_9 відпочивали в кафе «Лімпопо» в ПКіВ «Гідропарк», та випивали, після чого він заснув. Коли прокинувся, то виявив відсутність барсетки, в якій були мобільний телефон та документи. Він підійшов до охорони кафе та запитав, де його товариш з його барсеткою, на що йому відповіли, що його товариш вийшов з кафе з якоюсь дівчиною. ОСОБА_11 пішов їх шукати, а коли повернувся до кафе, то побачив там швидку допомогу, свого товариша ОСОБА_9 , в якого і запитав, де його барсетка, на що останній відповів, що на нього напали, побили та викрали барсетку, однак нападник затриманий. Вказав, що до того як він заснув, в його барсетці знаходилися мобільний телефон, ключі від автомобіля, візитки та грошові кошти в сумі 11000 грн., однак на момент затримання обвинуваченого грошових коштів в сумці вже не було.
Прицьому потерпілий зазначив, що в той вечір вони з ОСОБА_9 знаходячись в розважальному закладі «Лімпопо» вжили приблизно 0,5 л. горілки на двох, однак були в адекватному стані.
Також, потерпілий зазначив, що коли підійшов до затриманого ОСОБА_17 і запитав де його документи, які знаходились в барсетці, останній повідомив, що документи знаходяться в боковому кармані куртки в яку той був одягнений в цей момент.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що 12 червня 2015 року вона посварилася із своїм чоловіком ОСОБА_8 та поїхала до ПКіВ «Гідропарк», де познайомилась з ОСОБА_9 та ОСОБА_11 в розважальному закладі «Лімпопо». Коли ОСОБА_13 побачила ОСОБА_17 в «Лімпопо», то з метою викликати ревнощі, запропонувала ОСОБА_9 вийти на вулицю, де вони пройшлися вздовж алеї, а потім сіли в альтанці, де спілкувалися. В цей час до них підійшов ОСОБА_8 поставив ногу на лаву, щось сказав та замахнувся пляшкою на ОСОБА_9 .. Вона заплющила очі, а коли розплющила, то побачила, що ОСОБА_9 лежить на землі, а ОСОБА_8 вже не було. ОСОБА_9 підвівся та пішов в сторону кафе. Вона, побачивши кров, викликала швидку допомогу потерпілому. Через деякий час їй зателефонували та повідомили, що ОСОБА_8 затримали.
Наполягає на тому, що ОСОБА_17 підійшов до альтанки, де сиділа вона та потерпілий, сам. Удари наносив ОСОБА_17 потерпілому також сам пляшкою з під шампанського та руками.
На столі в альтанці стояла пляшка шампанського, яку вона з потерпілим придбали в «Лімпопо» та барсетка яку з собою приніс ОСОБА_16 .

З досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо відомостей, судовим слідством було встановлено наступне:

-з протоколу огляду місця події від 13 червня 2015 року (т. 1 а.с. 108-109), з долученою ілюстрованою таблицею (т.1 а.с. 110-114) вбачається, що навпроти кафе «Гідрозона», розташованого по пр. Броварському, 10-А в м. Києві, біля кафе «Лімпопо», був виявлений чоловік, одягнений в темно-синю спортивну куртку, чорні брюки, чорні кросівки та футболку з плямами в районі грудей бурого кольору, який представився як ОСОБА_8 , та в якого було виявленого шкіряну барсетку чорного кольору, в якій знаходилися: гігієнічна помада, гребінець, мобільний телефон марки «НТС», грошові кошти у сумі 2 грн., банківські, візитні та дисконтні картки, а зі кишені ОСОБА_8 були вилучені водійські права та технічний паспорт на ім`я ОСОБА_18 ;

-з відомостей, що містяться у протоколі огляду речей від 13 червня 2015 року (т. 1 а.с. 138-139), з долученою фототаблицею (т. 1 а.с. 140-144), вбачається, що здійснено огляд пакету експертної служби №1605134, в яких були поміщені речі, які були виявлені та вилучені у ОСОБА_8 в ході огляду місця події від 13 червня 2015 року за адресою: м. Київ, пр. Броварський, 10-А (ПКіВ «Гідропарк»). При розпакуванні даного пакету в ньому виявлено наступні речі: чоловіча барсетка чорного кольору розміром 25х15 см, яка застібається за допомогою застібки-блискавки золотистого кольору. В барсетці на момент огляду знаходилися дисконтні кратки та візитівки, а також грошові кошти в сумі 2 грн. 50 коп. В портмоне для документів знаходилися посвідчення водія на ім`я ОСОБА_11 , серії НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_11 , також в пакеті знаходився телефон «НТС», ІМЕІ НОМЕР_3 , в якому знаходиться сім-карта оператора мобільного зв`язку НОМЕР_4 ;

-з протоколу огляду речей від 13 червня 2015 року (т.1 а.с. 176-177), вбачається, що проведено огляд вилучених під час поверхневого огляду у ОСОБА_8 футболки темно-синього кольору та спортивних штанів. Зокрема під час проведення огляду даних речей встановлено, що на задній поверхні вилучених спортивних штанів, в нижній частині на відстані 17 см від низу наявні пляма бурого кольору, діаметром 2 см. Спортивні штани в нижній частині та в районі колін спереду забруднені землею. Під час огляду футболки встановлено, що футболка темно-синього кольору в районі грудей зліва міститься емблема «Адідас» білого кольору. На передній частині футболки наявні численні дрібні плями речовини бурого кольору, розташовані по центру. На задній поверхні футболки зліва наявні великі плями діаметром по 10 см речовини бурого кольору, що зосереджені виключно з лівого боку, з правого боку на задній поверхні плями відсутні. Будь-яких механічних пошкоджень тканини не виявлено;

- з відомостей, що містяться в протоколі огляду місця події від 13 червня 2015 року (т.1 а.с. 179-180), вбачається, що здійснено огляд приміщення службового кабінету №316, розташованого на третьому поверсі будинку №2 по вул. Червоноткацькій в м. Києві, в якому на столі лежить увімкнений мобільний телефон «Айфон 5» чорного кольору, на задній частині якого знаходиться ІМЕІ: НОМЕР_5 ;

- згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 13 червня 2015 року (т. 1 а.с. 181-183), фототаблицею до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 13 червня 2015 року (т. 1 а.с. 184), слідує, що серед осіб, які були пред`явлені для впізнання, потерпілий ОСОБА_9 під номером 3 впізнав ОСОБА_8 , як особу яка о 06 годині 30 хвилин 13 червня 2015 року в альтанці напав на нього;

-з протоколу проведення слідчого експерименту від 22 липня 2015 року (т. 1 а.с. 185-190), за участю потерпілого ОСОБА_9 , а також з протоколу проведення слідчого експерименту від 22 липня 2015 року (т. 1 а.с. 195-200), за участі потерпілого ОСОБА_9 , підозрюваного ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 , випливає факт існування та перебігу самої події кримінального правопорушення, його місце, спосіб, дані про розташування учасників події в період її настання, та інші обставини вчинення;

Вказані документи суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст.ст. 87, 99 КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено.

З дослідженого судом висновку експерта, тобто докладних описів проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, судовим слідством встановлено наступне.
Відповідно до висновку СМЕ №1693 від 15 червня 2015, 31 липня 2015 року (т. 1 а.с. 152-154) , - при судово-медичній експертизі ОСОБА_9 , 1972 року народження, встановлено, що на момент звернення за медичною допомогою 13 червня 2015 року у нього мали місце наступні тілесні ушкодження: забійні рани в тім`яній ділянці справ та зліва, на 5 пальці лівої кисті; синець по передній поверхні правого колінного суглобу. Вказані ушкодження спричинені тупим предметом (предметами), могли утворитися 13 червня 2015 року, внаслідок не менш 4-х травматичних впливів, не були небезпечними для життя та відносяться: забійна рани до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (за критерієм тривалості розладу здоров`я); синець до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

У відповідності до вимог ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Згідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 86 КПК України зазначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Так, Постановою від 13 червня 2015 року про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від червня 2015 року (Т.1 арк.148-149) зазначено, шо речовим доказом визнано «пляшку від шампанського виробництва «Київський завод шампанських вин» на передній отині якої наявна етикетка з написом «Советское Шампанское», з плямами бурого кольору в нижній частині».

Ст. 85 КПК визначає, шо належними с докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Тому суд вважає скляну пляшку з-під шампанського «Київ» неналежним доказом, через відсутність інформації про належність вказаної у цьому абзаці пляшки до обставин даного кримінального провадження.

Суд звертає увагу що вищевказана постанова слідчого від 13 червня 2015 року містить суттєві суперечності, якщо не підміну речових доказів. Адже протоколом огляду місця події від 13.06.2015 року (о 09 год. 30 хв.). було вилучено скляну пляшку шампанського «Київ», в нижній частині якої були виявлені явні плями бурого кольору, про що і було зазначено у вказаному вище протоколі огляду місця події. А вже постановою від 13 червня 2015 року (т.1 арк.148-149) речовим доказом було визнано пляшку з-під шампанського виробництва «Київського заводу шампанських вин» на передній частіші якої наявна етикетка з написом «Советское Шампанское», з плямами бурого кольору в нижній частіші У вказаній постанові від 13 червня 2015 року (Т.1 арк. 148-149) було вказано, що пляшка була знаряддям вчинення злочину (знаряддя вчинення злочину це об`єкти матеріального світу, які використовуються для безпосереднього вчинення злочинного діяння), оскільки «на думку обвинувачення» саме вказаною пляшкою було завдано тілесних ушкоджень ОСОБА_9 ..

Таким чином, скляна пляшка з-під шампанського виробництва «Київського заводу шампанських вин» на передній частині якої наявна етикетка з написом «Советское Шампанское» зі слідами бурого кольору є недопустимим, доказом, через відсутність у матеріалах справи інформації про походження даної пляшки та її належність до обставин даної справи. Адже протоколом огляду було вилучено зовсім іншу скляну пляшку з-під шампанського «Київ» зі слідами бурого кольору, а відповідно до ст. 86 КПК України яка зазначає, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з порушенням вимог процесуального закону стороною обвинувачення, через ненадання нею доказів належності скляних пляшок з-під шампанського до обставин даного кримінального правопорушення, виникнення невідомо звідки зовсім іншої пляшки ніж та яку було вилучено з місця події, суд вважає, що сторона обвинувачення по даній кримінальній справі не встановила якою саме пляшкою Білодід завдав тілесних ушкоджень ОСОБА_9 ..

Оцінюючи з точки зору допустимості і належності досліджений судом цифровий відеозапис камери стеження, який знаходився на флеш-карті пам`яті Kingston DataTraveler SE9 8GB, суд прийшов до наступного: з протоколу перегляду цифрового відеозапису від 25 червня 2015 року (т.1 а.с. 156-160), з долученою фототаблицею (т. 1 а.с. 161-170), вбачається, що старшим слідчим СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_19 в службовому кабінеті №305 Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві по вул. Червоноткацька, 2, на персональному комп`ютері з дисководом «АМD Athlon TM NEC DVD RW ND-3540A», було переглянуто цифровий відеозапис камери стеження, який знаходився на флеш-карті пам`яті Kingston DataTraveler SE9 8GB. На карті пам`яті міститься папка, що має назву «Лімпопо 13.06.2015». В даній папці наявні файли з відеозаписами з камер стеження ресторану «Лімпопо», розміщених в різних частинах закладу та на вулиці перед закладом, які по часу відповідають періодам з 05 до 06 години 13 червня 2015 року та з 06 до 07 години 13 червня 2015 року. З даних відеозаписів випливає факт існування та перебігу самої події кримінального правопорушення, його орієнтовний час, місце та інші обставини вчинення, оскільки даний процесуальний документ складений та зібраний із порушенням вимог КПК України, так як відеозапис з камер відеоспостереження ресторану «Лімпопо» є копією запису. Крім того, слідчим було порушено порядок визначений законом, збирання речових доказів.

Так, з ч. 2 ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 99 КПК України, документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належать: матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні).

В зазначених приписах процесуального закону вказується саме наявність самих джерел доказів, а не копії, як то було зроблено слідчим.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку що такий доказ, як DVD-R «Verbatim» 4.7 Gb є штучно створений слідчим, на якому міститься копія матеріалів відеозапису що була зроблена з копії, та це все реалізовано поза процесуальними нормами, і, як наслідок є недопустимим.

Доводи захисника ОСОБА_7 стосовно недопустимості письмових доказів (документів) сторони обвинувачення, які містять у собі дані про час вчинення кримінального правопорушення, так як відомості про час вчинення кримінального правопорушення ґрунтуються на припущеннях, не знайшли свого підтвердження в ході судового слідства оскільки обвинуваченим,потерпілими, свідком не заперечується та підтверджується час скоєння кримінального правопорушення.

Доводи захисника ОСОБА_7 щодо недопустимості як доказу протоколу огляду місця події від 13.06.2015 року (т. 1 а.с. 136-137) в якому зазначено про сліди бурого кольору, оскільки не вказано їх походження спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_16 , обвинуваченого ОСОБА_17 , свідка ОСОБА_20 , які підтвердили той факт що під час нанесення ОСОБА_17 ударів ОСОБА_16 у останнього з ран йшла кров, яка і залишила шліди бурого кольору на одязі обвинуваченого, який одночасно зазначав в своїх показах що у нього руки та одяг були у крові.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_8 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Сукупність наведених вище доказів в достатній мірі доводить факт вчинення ОСОБА_8 розбійного нападу на потерпілого 13.06.2015 року та заволодіння майном.

При цьому, оцінюючи докази у сукупності, суд критично ставиться до показань обвинуваченого, так як вони суперечать встановленим судом обставинам.

Доводи ОСОБА_8 про те що він не збирався вчиняти розбійного нападу на потерпілого з метою заволодіння його майном, спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_16 та самого обвинуваченого, який не заперечував, що забрав барсетку з альтанки після нападу на ОСОБА_16 , а також відкривав та перевірявв її вміст.

Крім того, з показань потерпілого ОСОБА_21 вбачається, що коли він спитав затриманого ОСОБА_17 про місце знаходження його документів, останній повідомив, що документи знаходяться в кишені його верхнього одягу.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.
Разом з тим, показання надані обвинуваченим, потерпілими та свідками під час судового слідства, досліджені письмові докази, висновки експерта, спростовують твердження обвинувачення та кваліфікацію правопорушення в частині вчинення злочину ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб.
Оскільки, сторою обвинувачення не доведено, а свідчення обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_16 , свідка спростовують той факт, що ОСОБА_17 вчиняв злочин у змові з невстановленою досудовим слідством особою. Сам потерпілий ОСОБА_16 зазначав у своїх показаннях, що удари наносив йому тільки ОСОБА_17 , спочатку пляшкою від шампанського, а потім руками.
Твердження потерпілого, що перед нападом ОСОБА_17 він бачив дві тіні неподалік альтанки де він знаходився з ОСОБА_20 не спростовуються ОСОБА_17 , який пояснив, що після того, як він разом з своїм знайомим вийшли з ресторану «Лімпопо», вони зупинились, бачили як ОСОБА_16 з ОСОБА_20 попрямували до альтанки, однан знайомий ОСОБА_17 ОСОБА_12 не погодився далі йти з ОСОБА_17 , при цьому зазначив, що це ОСОБА_17 і ОСОБА_20 особиста справа тому він вмішуватися не буде.
При цьому суд враховує, що потерпілий ОСОБА_9 у судовому засіданні впевнено вказував на ОСОБА_8 як на особу, яка вчинила щодо нього розбій та чітко вказав що його бив лише ОСОБА_17 , більше він нікого не бачив. Потерпілий не впевнений, та припускає, що може хтось проходив поряд з альтанкою, оскільки перед нападом ОСОБА_17 він бачив 2 тіні неподалік альтанки. Білодід підійшов через 10 хвилин, він був сам, наносив удари лише ОСОБА_17 та поряд із обвинуваченим нікого не було.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також зважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого саме ч. 1 ст. 187 КК України, за обставин, встановлених судом, а саме у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).
Таким чином, суд вважає, що стороною обвинувачення не доведено факту вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, тому ця кваліфікуюча ознака підлягає виключенню з обвинувачення.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 187 КК України.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винуватого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Обставин, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.
Обставиною, згідно ст. 67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_8 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації, стан здоров`я - відповідно до виписки з історії хвороби Київської міської клінічної лікарні №6 та листа медичної частини Київського слідчого ізолятору (діагноз: розсіяний енцефаломієліт; вегето-судинна дистонія за змішаним типом; мігренеподібний синдром, раніше неодноразово судимий, має не зняту та непогашену у встановленому порядку судимість, одружений; позицію потерпілих у справі, щодо відсутності претензій; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання у межах санкції ст. 187 ч. 1 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчиненні нових злочинів, у виді позбавлення волі наближений до максимального розміру.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 червня 2014 року ОСОБА_8 невідбуту частину строку покарання, призначеного вироком Солом`янського районного суду м.Києва від 30.03.2010 року, - 10 місяців 14 днів позбавлення волі, на підставі ст. 82 КК України змінено на виправні роботи строком 10 місяців 14 днів, з відрахуванням в доход держави 20 % із суми заробітку, а ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 22.04.2015 року ОСОБА_8 , на підставі ч. 3 ст. 81 КК України звільнено від відбування даного покарання умовно-достроково, з невідбутою частиною покарання 2 місяці 20 днів.

Таким чином, оскільки ОСОБА_8 вчинив злочин у період умовно-дострокового звільнення, при визначенні остаточного покарання суд ураховує вимоги ст.71 КК України та вважає за необхідне частково приєднати йому невідбуту частину покарання за вироком Солом`янського районного суду м.Києва від 30.03.2010 року.

Згідно ст. 72 ч. 5 КК України зарахуванню в строк відбування покарання ОСОБА_8 підлягає строк його попереднього ув`язнення з 13 червня 2015 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 71, 72 КК, ст.ст. 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правпорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, призначивши йому покарання у виді 6 років 8 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків шляхом приєднання невідбутої частини покарання за вироком Солом`янського районного суду м.Києва від 30 березня 2010 року, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 6 років 9 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання засудженому обчислювати з 13 червня 2015 року.
Зарахувати ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення з 13 червня 2015 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Звільнити засудженого ОСОБА_8 в залі суду по відбуттю строку покарання.
Речові докази чоловічу барсетку чорного кольору, всередині якої знаходяться дисконтні картки та візитівки в кількості 15 штук, грошові кошти в сумі 2 грн. 50 коп., посвідчення водія на ім`я ОСОБА_11 , серії НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_11 , мобільний телефон «НТС» ІМЕІ НОМЕР_3 , в якому знаходиться сім-картка оператора мобільного зв`язку НОМЕР_4 - залишити у володінні потерпілого ОСОБА_11 ; пляшку від шампанського, виробництва «Київський завод шампанських вин», на передній частині якої наявна етикетка з надписом «Советское Шампанськое», з плямами бурого кольору в нижній частині, яка передана до камери схову речовин доказів Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві, відповідно до квитанції №ФП 011053 знищити; DVD+R диск «VERBATIM» 4.7 Gb, на якому міститься папка з відео файлами з назвою «Видео Лімпопо 13.06.15» залишити на зберігання в матеріалах кримінального провадження; спортивні штани чорного кольору з плямою бурого кольору на задній поверхні лівої штанини, а також футболку темно-синього кольору з емблемою «Адідас» спереду зліва, з плямами речовини бурого кольору, що знаходяться на передній та задній поверхні футболки, які були вилучені у ОСОБА_8 13 червня 2015 року залишити у володінні ОСОБА_8 .
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: