УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 року

м. Київ
справа № 610/2958/17
провадження № 51-2250ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 29 березня 2018 року й ухвалу Харківського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001126

за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця колгосп ДВЗ-2 Бекобадського району Ташкентської області Узбекистану, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимостей
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК.
Встановлені обставини
Вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 29 березня

2018 року ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за ч. 1 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_6 222 097 грн в рахунок відшкодування заподіяної шкоди.
Вирішено питання щодо судових витрат і речових доказів.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року апеляційну скаргу захисника залишено без задоволення, а вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 без змін.
Суть питання
У касаційній скарзі захисник зазначає про незаконність рішень судів першої й апеляційної інстанцій, просить їх скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Мотиви Верховного Суду
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, усупереч наведеним положенням, у касаційній скарзі захисника

відсутнє посилання на конкретну з підстав, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК для скасування судових рішень та не наведено обґрунтування незаконності рішень судів першої й апеляційної інстанцій відповідно до ч. 2 ст. 438 цього Кодексу.
Вказуючи про незаконність та необґрунтованість вироку місцевого суду й ухвали суду апеляційної інстанції, захисник у касаційні скарзі не зазначив, які конкретно положення процесуального та матеріального закону порушено кожним із судів,

у чому конкретно вони полягають, як ці порушення вплинули чи могли вплинути на законність та обґрунтованість постановлених судових рішень, і чому їх слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом вироку місцевого суду та ухвали суду апеляційної інстанції з урахуванням положень

статей 370, 374, 404, 412-414, 419 цього Кодексу у їх взаємозв`язку. Натомість захисник у касаційній скарзі зазначає про однобічність і неповноту судового розгляду та про невідповідність висновків судів фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до статей 433, 438 КПК не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.
Формально посилаючись на порушення апеляційним судом вимог ст. 404 КПК, захисник у касаційній скарзі не зазначив, чи заявлялися стороною захисту в суді апеляційної інстанції клопотання, які всупереч вимог ч. 3 ст. 404 КПК апеляційний суд безпідставно не задовольнив, а також, які конкретно доводи його апеляційної скарги у порушення ст. 419 цього Кодексу апеляційний суд не дослідив,

не перевірив та не оцінив, внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Також захисник у касаційній скарзі не навів обгрунтування щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів його апеляційної скарги.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 29 березня 2018 року й ухвалу Харківського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3