Справа № 199/2607/16-к
В И Р О К
іменем України
03 січня 2019 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
Головуючий - суддя ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
За участі секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000100, за обвинуваченням
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпро, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, не судимого, не має зареєстрованого місця проживання, фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_8 09 січня 2016 року, близько 16:15 години, знаходився на автомобільній стоянці, розташованій біля будинку № 60 по вул. М.Малиновського у м. Дніпрі, разом з раніше знайомим ОСОБА_10 , де між ними на ґрунті неприязних відносин стався конфлікт з приводу боргових зобов`язань, під час якого у ОСОБА_11 виник злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 . При цьому ОСОБА_8 , обравши знаряддям вчинення злочину пістолет «MAJOR BERG 2,5» № НОМЕР_1 , усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, не передбачав їх суспільно небезпечні наслідки у виді смерті ОСОБА_10 , хоча повинен був і міг їх передбачити.
В цей же день, а саме: 09 січня 2016 року, близько 16:20 години, ОСОБА_12 , реалізуючи свій злочинний умисел, знаходячись на автомобільній стоянці, розташованій поблизу будинку № 60 по вул. М.Малиновського в м. Дніпрі, здійснив з пістолета «MAJOR BERG 2,5» № НОМЕР_1 , який він тримав в руці, не менше 5 (п`яти) пострілів в область нижніх кінцівок та 1 (одного) пострілу в нижню частину тулубу потерпілого ОСОБА_10 .

Внаслідок здійснених ОСОБА_13 пострілів, потерпілому ОСОБА_10 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді:

- вхідної вогнепальної рани № 1 на передній черевній стінці, яка переходить в раневий канал, який проходить через товщу підшкірно-жирової клітковини, м`язи ліворуч, проникаючи в черевну порожнину, розповсюджуючи в товщу кореня брижі, пошкоджуючи ободочну артерію ліворуч, перетинає гілки крижової та клубової артерій праворуч, проникає в клітковину малого тазу праворуч, де сліпо закінчується. Раневий канал йде в напрямку зліва направо, зверху вниз. Довжина раневого каналу біля 27 см. Біля 1700 мл. рідкої крові та біля 620 мл. згортків крові в черевній порожнині; нерівномірне кровонаповнення судин внутрішніх органів;
-вхідної вогнепальної рани № 2 на передній поверхні правого стегна в середній третині, від якої раневий канал йде ззовні всередину, зверху вниз, проходить через товщу підшкірно-жирової клітковини та м`язи. Довжина раневого каналу біля 14 см;
-вхідної вогнепальної рани № 3 на зовнішній поверхні правого стегна в нижній третині, від якої відходить раневий канал, пошкоджуючи м`язи. Раневий канал йде в напрямку справа наліво, декілька спереду назад, сліпо закінчується в товщі м`яких тканин. Довжина раневого каналу біля 4,5 см;
-вхідної вогнепальної рани № 4 по зовнішній поверхні правого колінного суглобу, яка проникає тільки в товщу жирової клітковини, де раневий канал, довжиною біля 2 см, сліпо закінчується;
-вхідної вогнепальної рани № 5 на внутрішній поверхні лівого стегна в середній третині, від якої відходить раневий канал, який прямує ззовні всередину, в горизонтальному напрямку, сліпо закінчується в товщі м`яких тканин:
-вхідної вогнепальної рани № 6 на зовнішній поверхні лівого стегна, раневий канал від якої прямує горизонтально, ззовні всередину, закінчується в товщі жирової клітковини.
Спричинені ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого кульового поранення органів черевної порожнини з пошкодження великих судин (вхідна вогнепальна рана № 1) є тяжкими тілесними ушкодженнями, небезпечними для життя в момент спричинення.

Визначити ступінь тяжкості спричинених ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень у вигляді сліпих вогнепальних поранень нижніх кінцівок без ушкодження великих судин (вхідні вогнепальні рани №№ 2-5) неможливо, оскільки на момент спричинення вони не були небезпечними для життя, тому що невідомий кінцевий перебіг даних пошкоджень за умов, якби потерпілий залишився живим.

Після здійснення пострілів, ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник, а потерпілий ОСОБА_10 , в свою чергу, самотужки дістався та присів на заднє сидіння автомобіля «Chevrolet Lacetti», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на якому прибув на місце зустрічі з ОСОБА_13 , де через декілька хвилин (більш точний час не встановлений), помер внаслідок спричиненого ОСОБА_8 проникаючого, сліпого, вогнепального, кульового поранення органів черевної порожнини з пошкодженнями великих судин, кореня брижі кишечнику, крововиливами в черевну порожнину, що ускладнилось шоком.

ОСОБА_8 в судовому засіданні свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення визнав частково. Показав, що з ОСОБА_14 його познайомила ОСОБА_15 , його співмешканка. Після цього вони з ним нормально спілкувалися до кінця 2015 року, коли ОСОБА_16 з ОСОБА_17 запропонували йому пристрій «Грабер», який відкриває автомобілі. У нього була інформація, що люди шукали такий пристрій, і він хотів підзаробити на його перепродажу. Він взяв «Грабер», заплатив половину грошей, котрі у нього просили, і лише після цього дізнався, що придбаний ним пристрій зовсім не те, за що вони домовлялися. Він повернув «Грабер» ОСОБА_16 , поїхав до ОСОБА_16 і просив повернути йому гроші. Казимір сказав, що гроші витрачені і обіцяв їх повернути до Нового Року. 09 січня 2016 року він приїхав в Дніпро разом зі своєю дівчиною ОСОБА_18 в гості до подружжя ОСОБА_19 , звідки він зв`язався з ОСОБА_16 і вони домовилися зустрітися біля ТЦ «Вавілон». Коли він під`їхав до «Вавілону», то Казимір телефоном сказав, що вони зустрінуться «на літаку» на вул. М.Малиновського. Він під`їхав сам на власному автомобілі ВАЗ-2101, білого кольору, і чекав ОСОБА_16 близько 15 хвилин. Біля 16:40 год. Казимір приїхав на зустріч на своєму автомобілі «Лачеті», чорного кольору. Він почав виходити зі свого автомобіля та одягати курточку, а ОСОБА_16 вже стояв позаду його автомобіля з направленим на нього пістолетом. В цей момент ОСОБА_10 лаявся в його адресу, казав що він йому набрид. Відстань між ними була приблизно 1,2-1,5 м. Він ще не встиг одягнутися і вибив курточкою у ОСОБА_16 пістолет до себе на капот, взяв пістолет в праву руку і направив в ноги ОСОБА_16 . Кричав тому «стій», а Казимір просто йшов на нього. Вважає, що ОСОБА_16 хотів його схопити та задушити, оскільки той йому кричав, що йому кінець. Він натискав курок і навіть не зрозумів, чи стріляє пістолет, оскільки звуки були дуже тихими. В цей час під`їхав його товариш ОСОБА_20 . Той почав запитувати: «Що трапилося?», сказав: «Кинь пістолет і краще візьми палку». Він присів в автомобіль останнього, кинув пістолет під ноги, та взяв палку, яку йому дав ОСОБА_19 . Коли він з палкою вийшов з автомобіля ОСОБА_21 , останній одразу поїхав. Він з палкою підійшов до ОСОБА_16 , який сидів біля свого автомобіля навприсядки і розмовляв по телефону, комусь казав, що його підстрелили. Він це побачив, нічого ОСОБА_16 не казав, сів в свій автомобіль і поїхав. Коли від`їжджав, то побачив, як ОСОБА_22 сідав у свій автомобіль. Наступного дня зранку йому повідомили, що ОСОБА_22 помер. Коли до нього приїхала поліція, він злякався і втік. Переховувався близько тижня, після чого сам пішов до управління карного розшуку і написав явку з повинною. У вчиненому розкаюється і стверджує, що діяв в стані необхідної оборони, оскільки дії ОСОБА_10 становили загрозу його життю.

Попри часткове визнання своєї вини в зазначеному кримінальному правопорушенні, винуватість ОСОБА_8 повністю доведена сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_6 показав суду, що загиблий ОСОБА_10 є його рідним сином, який проживав від нього окремо. Син казав йому, що ніяких боргів у нього не має. Друзів сина він не знав. Стверджує, що ніякої зброї в ОСОБА_10 не було. Очевидцем обставин смерті сина він не був.

Під час допиту в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 показала, що загиблий ОСОБА_10 є її рідним братом. В день загибелі 09 січня 2016 вона дзвонила останньому близько 15:15 год. і той сказав, що заїде по справам і через пів години буде вдома. Голос під час розмови у нього був веселим. Про смерть брата вона довідалася в той же день близько 18:30 год. від співробітників поліції. ОСОБА_10 характеризує як добру і спокійну людину. Стверджує, що у брата ніяких боргових зобов`язань не було.

Свідок ОСОБА_24 показала суду, що ОСОБА_8 є її сином. Він приїхав до неї десь 15 січня 2016 року в гості. В цей час прийшли з поліції, принесли якусь постанову чи попередження з приводу смерті ОСОБА_25 . Син в цей час був вдома, але побоявся виходити і заховався, тому за ці документи розписалася вона. Наступного дня ОСОБА_26 пішов до поліції здаватися. До цього після новорічних свят син приїхав до неї додому і перевдягнувся залишив дублянку, в якій був одягнутий, і одягнув куртку, а також перевзувся. Цю дублянку вона потім видала співробітникам поліції. На цій дублянці була наскрізна невелика дірка. Вона після інфаркту працювати не може і живе за рахунок сина. ОСОБА_26 самостійно займається вихованням сина, оскільки мати дитини її залишила і кудись поїхала. Обвинуваченого характеризує з позитивного боку.

Під час допиту свідок ОСОБА_27 показав суду, що з ОСОБА_10 він знайомий більше 10 років, але останнім часом вони дуже рідко спілкувалися. Олександр минулого року познайомив його з ОСОБА_28 , якого представив як свого гарного знайомого. Чим займалися ОСОБА_16 і ОСОБА_26 , йому не відомо. Останній раз з ОСОБА_16 спілкувався в день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 . Той зателефонував в другій половині дня і спитав як справи. Він, напевно, «автоматом» спитав, а де той. ОСОБА_16 сказав, що чекає на ОСОБА_26 на «Вавілоні». З якого приводу повинна була відбутися зустріч, ОСОБА_16 не казав. Він був в нормальному стані, голос спокійний. Пізніше він дзвонив ОСОБА_26 і той сказав, що ОСОБА_16 якийсь скажений, не сповна розуму, накинувся на нього, тощо. Не пам`ятає, щоб ОСОБА_26 казав, що стріляв в ОСОБА_16 . Йому не відомо, чи була у ОСОБА_16 або ОСОБА_26 вогнепальна зброя. ОСОБА_16 просив у нього позичити гроші в розмірі 10000 грн. в листопаді-грудні 2015 року під заставу автомобіля. Він позичив ОСОБА_16 ці гроші і той їх повернув десь через 2 тижні.

Свідок ОСОБА_29 показав суду, що ОСОБА_25 він знав біля п`яти років і у них були дружні відносини. 09 січня 2016 року ОСОБА_16 подзвонив йому та попросив відвести його на СТО. Потім вони роз`їхались і після обіду він попросив ОСОБА_16 відвезти його на роботу. Потім ОСОБА_16 подзвонив йому десь через пів години, і сказав що збирається зустрічатися з ОСОБА_28 біля «Вавілону». Це було після 17 години. Після цього він набирав ОСОБА_16 через 1-2 годину, але той не брав слухавку. Потім слухавку підняв співробітник поліції і сказав про те, що трапилося. Йому відомо про те, що ОСОБА_16 продав ОСОБА_30 «грабер». Де ОСОБА_16 взяв цей «грабер», йому не відомо, але це була його річ. ОСОБА_26 пізніше залишив цей «грабер» йому, оскільки не міг зв`язатися з ОСОБА_16 . Цю річ він потім віддав ОСОБА_16 . Ніякої участі у купівлі-продажу цього «грабера» сам він не приймав. Зі слів ОСОБА_16 він знав, що той винен якусь суму грошей ОСОБА_31 , але скільки саме, йому не відомо. Скоріше за все, борг був пов`язаний з цим «грабером». ОСОБА_16 зі зброєю він не бачив і ніколи не чув розмов про зброю. Казиміра ОСОБА_16 характеризує як спокійного, врівноваженого, безвідмовного, не конфліктного. Той в бійках не приймав участі, ніколи не був агресивний.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_32 показала, що з обвинуваченим ОСОБА_28 вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а загиблий ОСОБА_33 був її другом. ОСОБА_26 з ОСОБА_16 познайомила вона більше ніж за рік до зазначених подій. Відносини між ними були добрі, безконфліктні. 09 січня 2016 року вона з ОСОБА_26 були вдома в Дніпродзержинську. ОСОБА_26 збирався їхати в Дніпропетровськ по своїм справам. Вона вирішила поїхати в гості разом з донькою до їх друзів ОСОБА_19 . ОСОБА_26 завіз їх до ОСОБА_34 , вона з донькою зайшла в двір, а той залишився на вулиці біля машини. До нього під`їхали його товариші і вони протягом 20-30 хвилин були на вулиці. Потім ОСОБА_26 зайшов у будинок і сказав, що він їде, бо вже запізнюється, і сказав, що не буде повертатися назад, а вона залишиться ночувати у ОСОБА_19 . При цьому він сказав, що поїде за грошима і жалко, що він не зможе повернутися і дати їй якихось грошей, бо він зараз якраз забере їх, а в неї грошей зовсім не залишилося. Тому було прийняте рішення, що ОСОБА_35 поїде з ним, і ОСОБА_26 просто передасть йому гроші. ОСОБА_36 в цей час був в гаражі і займався своїми справами. ОСОБА_26 поїхав і ОСОБА_37 почав перевдягатися, бо був в робочому одязі, і виїхав хвилин через 7-10 слідом за ним. Вони мали зустрітися біля «Вавілону», де ОСОБА_26 призначив зустріч ОСОБА_33 . ОСОБА_20 їй через деякий час подзвонив і сказав, що там нікого немає і просив уточнити у ОСОБА_26 , куди йому їхати. Вона подзвонила ОСОБА_26 і той сказав, щоб ОСОБА_36 їхав до «літака», що вона і передала останньому. Через 10-15 хвилин ОСОБА_20 передзвонив і сказав, що сталася якась перепалка і що він їде додому. Першим приїхав ОСОБА_26 . Він сказав, що сталася сутичка і що він стріляв з пістолету. На її запитання, що з ОСОБА_16 , він сказав, що неначе поцілив в нього, може два рази, але крові не бачив. ОСОБА_26 погано себе почував, у нього розболілось серце, він переживав і хвилин через п`ять приїхав ОСОБА_36 . Той почав кричати на ОСОБА_26 і гнати їх зі свого двору. Оскільки пального у них було тільки в один бік, вони поставили машину поруч з будинком на стоянку і попросили товариша ОСОБА_26 відвезти їх додому. Наступного дня після обіду до неї у вікно постукали працівники поліції і попросили відкрити двері. Поки вона йшла від вікна до вхідних дверей, ОСОБА_26 зник з квартири, тому співробітники поліції його не знайшли. Їй відомо про те, що конфлікт між ОСОБА_26 і ОСОБА_16 виник через те, що ОСОБА_16 за 10000 гривень продав ОСОБА_26 «автограбер» пристрій для відчинення автомобілів, який не був придатним для цього, і тому ОСОБА_26 хотів повернути гроші, а ОСОБА_16 товариш ОСОБА_16 , який займався цим, сказав, що гроші вже витрачені. У ОСОБА_26 вона зброю ніколи не бачила і в них вдома зброї не було.

Свідок ОСОБА_38 показала суду, що обвинуваченого ОСОБА_39 вона знає як співмешканця ОСОБА_40 , з якою вона товаришувала. Точну дату пригадати не може, у вихідний день на початку січня 2016 року близько 2-ї години дня до них в гості за адресою: АДРЕСА_2 , приїхали ОСОБА_18 з ОСОБА_26 та донькою ОСОБА_41 . ОСОБА_18 з ОСОБА_41 пройшли у будинок, а ОСОБА_26 залишився на вулиці розмовляв з кимось телефоном. Трохи пізніше ОСОБА_26 також зайшов до будинку і сказав ОСОБА_18 , що зараз буде десь їхати і по дорозі на «Сонячному» забере у когось гроші. В чому був одягнений ОСОБА_26 в той час сказати не може, пригадує, що він був у дублянці. ОСОБА_18 заборгувала їм 10000 гривень за меблі, і ОСОБА_26 запропонував, що якщо вони хочуть, щоб гроші їм повернули сьогодні, то потрібно поїхати з ним, і він їх віддасть, а сам поїде далі у своїх справах. ОСОБА_26 поїхав першим на своєму автомобілі «Жигулі», а за ним поїхав її чоловік ОСОБА_36 на їх автомобілі «Тойота Кемрі». Це було близько 14:30 15:00 год. Вони мали зустрітися на «Вавілоні». Потім ОСОБА_36 зателефонував через якийсь час і сказав, що він на «Сонячному» поруч з « ОСОБА_42 », але ОСОБА_26 не бачить, попросив уточнити у ОСОБА_26 , де той. ОСОБА_18 набрала ОСОБА_26 і уточнила, що той не біля «Вавілону», а потрібно проїхати далі до «літака». ОСОБА_36 поїхав до «літака». Через деякий час ОСОБА_36 знову подзвонив. Він був якийсь нервовий, збуджений, сказав що він звідти їде, оскільки там щось дивне відбувається, якась стрілянина. Через деякий час приїхав ОСОБА_26 , був якийсь блідий, погано себе почував. Вони почали у того запитувати, що трапилось, але той нічого не казав, він був сильно блідий, у нього боліло серце. Він попросив таблетку від серця. Вони запитали: «Що з тим другим хлопцем, він поранений?». ОСОБА_26 сказав, що ні, все нормально і коли він від`їжджав, то хлопець розмовляв з кимось по телефону. Сказав, що тому куля потрапила десь в ногу і можливо десь вище. Вона пішла в будинок принести таблетку, а коли повернулася, то не було ні ОСОБА_26 , ні ОСОБА_18 , а донька ОСОБА_43 залишилась у них, і вже повернувся її чоловік ОСОБА_36 . Зі слів останнього вона зрозуміла, що він приїхав до літака, де ОСОБА_26 зустрівся з якимось молодим чоловіком і там була якась стрілянина, яку він не бачив, а лише чув. Потім через деякий час вона подзвонила ОСОБА_18 , і та попросила ОСОБА_44 відвезти на «Лівобережний» до батьків ОСОБА_26 . Після цього вони довідалися, що хлопець, до якого їздив ОСОБА_26 , загинув.

Під час допиту в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 показав, що з обвинуваченим ОСОБА_8 він просто знайомий. 09 січня 2016 року він знаходився у себе вдома і десь близько 13:30-14:00 год., коли вийшов з гаражного боксу, де займається ремонтом автомобілів, за воротами почув розмову, а коли відкрив хвіртку - то побачив автомобіль ОСОБА_8 . Стояла ще якась машина і той з кимось спілкувався. Він вийшов і привітався. ОСОБА_8 сказав, що привіз ОСОБА_18 до них в гості. Він випалив цигарку та пішов в будинок. Там були ОСОБА_18 з його дружиною, а через деякий час зайшов ОСОБА_26 . Останній був одягнутий у сині джинси та дублянку. На телефон останнього подзвонили, він вийшов побалакати, потім повернувся і сказав ОСОБА_18 , що зараз йому віддадуть гроші на «Сонячному» і запропонував йому поїхати з ним щоб віддати їм ці гроші, оскільки ОСОБА_26 кудись запізнювався, а ОСОБА_18 заборгувала їм гроші за меблі. Він погодився, і вони поїхали кожен на своєму автомобілі, зокрема він поїхав на своєму автомобілі «Тойота Кемрі», білого кольору. Вони мали зустрітися на «Вавілоні», але коли він туди приїхав, то не знайшов автомобіль ОСОБА_8 . Він подзвонив ОСОБА_18 , і та, передзвонивши ОСОБА_26 , сказала, щоб він їхав до «літака» на ОСОБА_45 . Він під`їхав туди і побачив автомобіль ОСОБА_8 . Він зупинився трохи з боку і сидів в автомобілі. Через деякий час під`їхав інший автомобіль «Шевроле», чорного кольору, з якого вийшов чоловік і привітався з ОСОБА_26 , після чого вони обидва відійшли в бік будинків. Вони обидва в цей час знаходилися на відстані близько 40 метрів від нього. Оскільки вони знаходилися за його спиною, то йому було незручно спостерігати за ними. Він продовжив займатися своїми справами, щось налаштовував, і через нетривалий проміжок часу він почув два хлопки, які він описує як «пух-пух». Після цього він повернувся подивитися, що відбувається. Коли він повернувся, то побачив ОСОБА_8 з іншим хлопцем метрах в 10 від його автомобіля збоку. Він побачив як ОСОБА_8 , у якого в руках знаходився пістолет, спиною відходив швидкими кроками назад від другого хлопця, а той, в свою чергу, наступав на ОСОБА_8 . У полі його зору ОСОБА_26 здійснив один постріл в область щиколотки іншого хлопця. Він був шокований, відчинив вікно в машині і запитав, що відбувається, просив їх зупинитися. В цей момент ОСОБА_26 оббіг його автомобіль, а він наполовину вийшов зі свого автомобіля поставив ногу на землю, і запитав у ОСОБА_26 , що відбувається. У того не виходило, здається, закрити пістолет, який той тримав в руках, і той був заклопотаний стосовно цього. В цей час він подивився на іншого хлопця, і той наче когось набирав по телефону. Зовні останній ушкоджень не мав, але не міг стати на одну ногу. Він взагалі не зрозумів, куди він потрапив і що відбувається. Сказав ОСОБА_26 , що в цьому не бере участі, що він на це не «підписувався» і йому це не потрібно. У нього з боку в машині була і зараз є палка. ОСОБА_26 через його водійські двері взяв цю палку, а він одразу поїхав з того місця, оскільки злякався. В цей момент він почув, що в нього по салону щось впало. Він подумав, що це телефон і не надав цьому значення, та поїхав в бік «Нового мосту», але подумав, що там в такий час можливо затори і вирішив розвернутися та поїхати через переїзд по ОСОБА_45 , думав що так швидше буде. Після цього він почав шукати телефон, щоб подзвонити дружині, і коли шукав телефон, знайшов пістолет, який до цього тримав ОСОБА_26 . Як пістолет потрапив в салон його автомобіля, він не знає. Припускає, що його якось туди кинув ОСОБА_26 . Перше, що прийшло йому голову, це викинути цей пістолет. На вул. Малиновського за МРЕО він заїхав на набережну, закинув пістолет у великий кущ і поїхав додому. Коли приїхав, то побачив вдома ОСОБА_26 . Оскільки він був обурений, то вигнав ОСОБА_26 з ОСОБА_18 з двору.

Свідок ОСОБА_46 показав суду, що проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Його квартира розташована на 8-му поверсі. Близько 16:30 год. 09 січня 2016 року він почув за вікном якісь хлопки і подивився на вулицю та побачив під будинком двох хлопців, які стояли біля машини один стояв перед, а інший ззаду. Той, що стояв перед машиною (передньою частиною), тримав витягнутою руку в бік іншого. Коли він дивився на хлопців, то вже ніяких хлопків не було. Йому здалося, що у того хлопця, який тримав витягнутою руку, ця рука була чимось замотана. Хлопець, який стояв позаду машини, щось кричав і корчився, хапаючись за різні частини тіла. Відстань між хлопцями була близько 7-8 метрів. В цей час до того місця під`їхала якась машина. Хлопець, який тримав витягнутою руку, підійшов до цієї машини та балакав про щось з водієм. Він в цей час сів дивитися телевізор, тому не бачив, що відбувалося далі. Стверджує, що на час, коли відбувалися ці події, на вулиці ще було видно.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_47 показала суду, що проживає за адресою: АДРЕСА_4 . Її квартира розташована на 6-му поверсі будинку і вікна виходять на парковку біля меблевого магазину. В один з днів зими, точну дату пригадати не може, вона була вдома зі свекрухою, і вони стояли на балконі. Обидві почули, як на вулиці сваряться чоловіки. Вона почала прислуховуватися і почула, що вже грубий текст а потім почули звуки, схожі на хлопки. Вона бачила, як один з чоловіків стояв на місці, стріляв в іншого, який потім загинув, казав, що я тебе вб`ю. Інший чоловік втікав від першого, ховався за машину, намагався того заспокоїти. Казав «Заспокойся, все нормально, що ти твориш». Вони так декілька хвилин бігали один від одного. Потім, той котрий стріляв, перебіг дорогу до білої машини, він звідти взяв біту, і побіг до другого, який вже лежав на асфальті. Він замахнувся на другого і кричав, що вб`є його. Другий лежав та почав телефонувати комусь. Було видно, що телефон у нього в руках був. Перший замахнувся, але не вдарив, крикнув, розвернувся та пішов до свого автомобіля «Жигулі» сів за кермо і поїхав. Потім вона вже сказала свекрусі, що потрібно спуститися та подивитися, чи жива людина, і потрібно «швидку» викликати. Вона спустилася, а другий чоловік вже встигнув сісти на заднє сидіння автомобіля, і свекруха викликала «швидку». «Швидка» приїхала через 10 хвилин і фельдшер сказав, що чоловік загинув. Обличчя чоловіка, котрий стріляв, вона не бачила. Пригадує, що той був одягнутий в дублянку коричневу і, здається, в чорну шапку. Чоловік, котрий загинув, був одягнутий в чорну куртку. Предмет, з якого здійснювали постріл, був схожий на тубус від новорічної хлопавки. Вона спочатку подумала, що вони бавляться, відвернулась і вони певний час спілкувались зі свекрухою, а потім вона знову подивилася на чоловіків і вже побачила в руках чоловіка, який стріляв, пістолет білого кольору. Вона чула 5-7 пострілів. Після цього вона ще чула, як той просто клацав курком 3-4 рази після пострілів. Навіть після того, як другий розвернувся і пішов до машини, перший ще вслід клацав. Її свекруха ці події не бачила, оскільки вона стояла далі і в неї поганий зір. Вона не бачила, щоб чоловік в чорній куртці, який загинув, вів себе агресивно. Під час пострілів він айкав, ойкав, тримався за ноги та намагався заховатися за машину. Ніяких предметів у нього в руках вона не бачила. Під час описаних нею подій на вулиці лише починало темніти.

Під час допиту в судовому засіданні свідок ОСОБА_48 показав, що на час допиту він перебуває під вартою в Дніпропетровському СІЗО, але з обвинуваченим він не знайомий. Він став очевидцем подій, які відбувалися 09 січня 2016 року. Їхав з центру на «Сонячний» в 56-й маршрутці, на 17:00 у нього була зустріч. Він живе в «глухому куті» вказаного маршруту. Коли вони приїхали в «глухий кут», це біля 60-го будинку по вул. М.Малиновського. На момент коли він вже виходив з маршрутки, було вже хвилин 35-37. Коли йшов додому і знаходився на розі будинку, де він живе і де знаходиться меблевий магазин, ще здалеку помітив, що два хлопця між собою сваряться між собою з використанням нецензурної лайки. Той хлопець, що вище зростом, тримав в руці пістолет, сказав ще пару фраз, і здійснив два постріли. Постріли пролунали приблизно через 23-25 секунд, після того, які він звернув увагу на конфлікт. Хлопець, який був менший зростом, був одягнутий в спортивну шапку, светр чи кофту, а на руці була дублянка. Цей хлопець між першим та другим пострілом накинув цю дублянку на вищого хлопця і намагався вибити пістолет. У них зав`язалася бійка і вони обидва впали на землю. Той, що менший зростом, піднявся першим, і вже тримав в руці пістолет. Він кричав тому, що вищий зростом, не підходити, не наближатися, почав стріляти вищому під ноги, здійснивши 3-4 постріли, але точно кількість пострілів він сказати не може. В цей час позаду нього йшли якісь дві жінки - його сусідки, і вони почали казати йому щоб він щось зробив. Стверджує, що коли хлопець, нижчий зростом, стріляв у асфальт, той що вищий зростом продовжував впевнено йти на першого та висловлював словесні погрози. В цей момент з боку «Придніпровська» на місце конфлікту заїхала біла іномарка і різко зупинилася. Хлопець в шапці припинив стріляти, підійшов до іномарки, відчинив задні двері, сів в неї на декілька секунд, після чого виліз вже з якоюсь палкою. Той хлопець, що вищий зростом, повільним шагом підійшов до іншого автомобіля - іномарки чорного кольору, сів навпочіпки, намагався дзвонити. Менший зростом хлопець з палкою підійшов до останнього, сказав пару фраз, потім підійшов до автомобіля «Жигулі» білого кольору, сів за кермо і поїхав. Він сам в цей час пішов додому, а коли останній раз озирався назад, то побачив що в чорній машині були відчинені задні двері, а хлопець, який був вищого зросту, сидів на задньому сидінні. Всі події відбувалися на відстані близько 20-30 метрів від нього.

Згідно протоколу огляду місця події (т. 4 а.с. 16-22), 09 січня 2016 року слідчим поліції в період часу з 17:50 год. до 19:00 год. оглянуто ділянку місцевості біля будинку № 60 по вул. М.Малиновського в м. Дніпропетровську на якому наявна стоянка для автомобілів. На стоянці знаходиться автомобіль «Chevrolet Lacetti», держномер НОМЕР_2 , чорного кольору, з відкритими дверцятами. На лівій половині заднього сидіння автомобіля виявлено труп ОСОБА_10 .

Постановою слідчого від 12 січня 2016 року зазначений автомобіль визнаний речовим доказом та переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 (т. 5 а.с. 108, 110).

Труп ОСОБА_10 оглянуто, згідно відповідного протоколу (т. 4 а.с. 25) в той же день в період часу з 18:00 до 18:40 год. за участі судово-медичного експерта та зафіксовано ознаки насильницької смерті. Також під час огляду були вилучені зрізи краю нігтьових пластин з обох рук.

Постановою слідчого від 15 січня 2016 року зазначені нігтьові зрізи визнані речовими доказами (т. 5 а.с. 114).

Вказані речові докази були оглянуті судом під час судового розгляду.

За висновком судово-медичної експертизи № 68/17-Е від 03 лютого 2016 року (т. 4 а.с. 128-130), при експертизі трупа ОСОБА_10 виявлено: 1 рана на черевній стінці ліворуч з раньовим каналом зліва-направо та декілька зверху-вниз через м`які покривні тканини черевної стінки, м`які тканини черевної порожнини та тазу, брижу та підлеглі судини; 1 рана па передній поверхні правого стегна посередині з раньовим каналом ззовні до середини та зверху-вниз у м`язи; 1 рана на зовнішній поверхні правого стегна у нижній третині з раньовим каналом у горизонтальному напрямку справа-наліво та декілька спереду-назад у м`язи; 1 рана у ділянці правого колінного суглобу; 1 рана на внутрішній поверхні лівого стегна посередині з раньовим каналом ззовні до середини у горизонтальному напрямку у м`язи; 1 рана на зовнішній поверхні лівого стегна посередині з раньовим каналом практично горизонтально ззовні до середини у м`язи; крововиливи у м`яких тканинах відповідно ран, сторонні тіла з металу сірого кольору у раньових каналах.

При судово-медичному медико-криміналістичному дослідженні шматка шкіри з черевної стінки ліворуч, шматка шкіри з зовнішньої поверхні правого стегна, шматка шкіри з зовнішньої поверхні лівого стегна з трупа встановлено: Пошкодження на шматках шкіри: з черевної стінки ліворуч, з зовнішньої поверхні правого стегна та з зовнішньої поверхні лівого стегна носять морфологічний характер вхідних отворів, заподіяних при пострілах з вогнепальної ручної зброї, одиночними (компактними) снарядами, що володіли високою кінетичною енергією та пробивною дією, до складу якого входили з`єднання свинцю. Ознак дії додаткових факторів пострілу (полум`я, механічної дії па шкіру, порохових газів, дії зерен пороху, гомогенного відкладення кіптяви пострілу) на поверхні шкіри не виявлено з-за наявності перешкоди (можливо елементів одягу). Постріли здійснені з неблизької відстані, поза межами дій додаткових факторів пострілу. При судово-медичному рентгено-флуоресцентному дослідженні шматків шкіри з ранами з трупа встановлено: в ранах № 1 і № 2 виявлено вміст свинцю, олова, сурьми, цинку, заліза, кремнію. В рані № 3 виявлено вміст свинцю, сурьми, цинку, заліза, кремнію. Вказані тілесні ушкодження причинені прижиттєво, незадовго до настання смерті, перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті, у своїй сукупності, стосовно до живих осіб, мають ознаки тілесних ушкоджень тяжкого ступеню тяжкості як ті, що призвели до настання смерті.

Смерть потерпілого настала внаслідок вогнепальних кульових проникаючих поранень черевної порожнини та нижніх кінцівок, з ушкодженням підлеглих м`яких тканин та судин, з послідуючим розвитком шоку.
Основуючись на дані судово-гістологічного дослідження м`яких тканин від раньових каналів, можна припустити, що потерпілий, після отримання тілесних ушкоджень, міг жити проміжок часу, вичислюваний хвилинами.
Після отримання тілесних ушкоджень, які були виявлені на трупі потерпілого, останній міг здійснювати якісь дії.
Кожне окреме тілесне ушкодження, виявлене на трупі потерпілого, причинене внаслідок окремої механічної дії (у даному випадку - пострілу).
Потерпілий, у момент спричинення йому тілесних ушкоджень, міг перебувати у горизонтальному, вертикальному, чи близьких до цього положеннях.
При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа потерпілого не виявлені: метиловий, етиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аміловий спирти.
Потерпілий не міг самостійно заподіяти собі тілесні ушкодження, які були виявлені на його трупі.
У відповідності до висновку повторної комісійної судово-медичної експертизи № 27 від 20 лютого 2018 року (т. 3 а.с. 225-240), згідно первинної судово-медичної документації, у потерпілого ОСОБА_10 мали місце тілесні ушкодження у вигляді вогнепальних кульових поранень органів черевної порожнини та нижніх кінцівок, а саме:
- вхідна вогнепальна рана № 1 на передній черевній стінці, яка переходить в раневий канал, який проходить через товщу підшкірно-жирової клітковини, м`язи ліворуч, проникаючи в черевну порожнину, розповсюджуючи в товщу кореня брижі, пошкоджуючи ободочну артерію ліворуч, перетинає гілки крижової та клубової артерій праворуч, проникає в клітковину малого тазу праворуч, де сліпо закінчується. Раневий канал йде в напрямку зліва направо, зверху вниз. Довжина раневого каналу біля 27 см. Біля 1700 мл. рідкої крові та біля 620мл згортків крові в черевній порожнині; нерівномірне кровонаповнення судин внутрішніх органів;
-вхідна вогнепальна рана № 2 на передній поверхні правого стегна в середній третині, від якої раневий канал йде ззовні всередину, зверху вниз, проходить через товщу підшкірно-жирової клітковини та м`язи. Довжина раневого каналу біля 14 см;
-вхідна вогнепальна рана № 3 на зовнішній поверхні правого стегна в нижній третині, від якої відходить раневий канал, пошкоджуючи м`язи. Раневий канал йде в напрямку справа наліво, декілька спереду назад, сліпо закінчується в товщі м`яких тканин. Довжина раневого каналу біля 4,5 см;
-вхідна вогнепальна рана № 4 по зовнішній поверхні правого колінного суглобу, яка проникає тільки в товщу жирової клітковини, де раневий канал, довжиною біля 2 см, сліпо закінчується;
-вхідна вогнепальна рана № 5 на внутрішній поверхні лівого стегна в середній третині, від якої відходить раневий канал, який прямує ззовні всередину, в горизонтальному напрямку, сліпо закінчується в товщі м`яких тканин:
-вхідна вогнепальна рана № 6 на зовнішній поверхні лівого стегна, раневий канал від якої прямує горизонтально, ззовні всередину, закінчується в товщі жирової клітковини.
По ходу вище зазначених всіх вогнепальних поранень виражені крововиливи в оточуючих тканинах. В кінці всіх раневих каналів виявлені інородні тіла (кулі).
Згідно п. 2.1.3 к) Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року за № 6 та узгоджених з Верховним Судом України, Генеральною прокуратурою України, Службою безпеки України та Міністерством внутрішніх справ України, тілесні ушкодження у вигляді проникаючого кульового поранення органів черевної порожнини з пошкодження великих судин, відносно живих осіб, маються ознаки тілесних ушкоджень тяжкого ступеню, як такі, які є небезпечні для життя.
Згідно п.п. 4.13 та 4.13.2 вище зазначених Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, в даному випадку, судово-медичній експертній комісії належить утриматися від встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень у вигляді сліпих вогнепальних поранень нижніх кінцівок без ушкодження великих судин, які на той час не були небезпечними для життя, тому що невідомий кінцевий перебіг даних пошкоджень за умов, якби потерпілий залишився би живим.
Смерть ОСОБА_10 настала від проникаючого, сліпого, вогнепального, кульового поранення органів черевної порожнини з пошкодженнями великих судин, кореня брижі кишечнику, крововиливами в черевну порожнину, що ускладнилось шоком.
Пошкодження у вигляді сліпих вогнепальних кульових поранень нижніх кінцівок не знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті, але, враховуючи наявність великих крововиливів в оточуючі тканини по ходу раневих каналів з пошкодженнями дрібних кровоносних судин, не виключно, що ці пошкодження могли сприяти настанню смерті.
За протоколом огляду (т. 4 а.с. 31-34), 09 січня 2016 року слідчим поліції в період часу з 19:10 до 19:37 год. додатково оглянуто ділянку місцевості майданчик для автомобілів, що розташований біля будинку № 60 по вул. М.Малиновського в м. Дніпропетровську. Під час огляду було виявлено та вилучено вісім стріляних гільз калібру 5,6 мм, які зосереджені на ділянці 100х50 мм в хаотичному порядку.

Згідно протоколу огляду місця події (т. 4 а.с. 37), 11 січня 2016 року слідчим поліції оглянуто ділянку місцевості на відстані 15 метрів від річки Дніпро, де серед мотлоху виявлено та вилучено пістолет типу «револьвер» з маркуванням НОМЕР_1 та Major BERG 2,5. Барабан відсутній.

У відповідності до протоколу огляду місця події (т. 4 а.с. 38-39), 11 січня 2016 року слідчий поліції в приміщенні моргу оглянув та вилучив добровільно надані судово-медичним експертом ОСОБА_49 шість металевих куль зі слідами речовини бурого кольору, які за поясненнями ОСОБА_50 були вилучені з тіла трупа ОСОБА_10 під час проведення розтину останнього.

Постановою слідчого від 07 квітня 2016 року зазначені вісім гільз, револьвер без барабану та шість куль визнані речовими доказами (т. 5 а.с. 114).

Вказані речові докази були оглянуті судом під час судового розгляду.

Згідно висновку судово-балістичної експертизи № 70/07-31 від 28 березня 2016 року (т. 4 а.с. 115-124), предмет, виявлений та вилучений 11 січня 2016 року під час проведення) огляду місця події біля буд. № 60 по вул. Малиновського м. Дніпропетровська, є револьвером, переробленим саморобним способом з револьверу «MAJOR BERG 2,5» № НОМЕР_1 калібру 4 мм (Flobert) виробництва Туреччини, шляхом розсвердлення каналу ствола до діаметру 5,6 мм. Вирішити питання, чи є даний револьвер вогнепальною зброєю не виявляється можливим в зв`язку з непридатністю його на момент дослідження до стрільби (проведення пострілів) в наслідок відсутності барабану. Вірогідний калібр переробленого револьверу «MAJOR BERG 2,5» № НОМЕР_1 складає близько 5,6 мм. Вирішити дане питання в категоричній формі не надається можливим в зв`язку з відсутністю барабану. Основні частини револьверу «MAJOR BERG 2,5» № E2UP-1450340 виготовлені заводським способом, але його канал ствола саморобним способом було розсвердлено до діаметру 5,6 мм. Вісім гільз, виявлених та вилучених 09 січня 2016 року в ході огляду місця події по вул. Малиновського, 60, в м. Дніпропетровську, є складовими частинами бойових припасів - стріляними гільзами патронів кільцевого запалення калібру 5,6 мм. Дані патрони призначені до стрільби з нарізної спортивно-мисливської вогнепальної зброї: гвинтівок «ТОЗ-11», «ТОЗ-16», «СМ-2», «МЦ 12-3», «МЦ-12», «Стрела-3» «БК-2», карабіна «ТОЗ-17», пістолетів «МЦ», «МЦ 2-3», «МЦ 55-1», «TОЗ-35», «ИЖ-1» та інше. Вісім гільз, виявлених та вилучених 09 січня 2016 в ході огляду місця події по вул. Малиновського, 60, в м. Дніпропетровську, стріляні з переробленого револьверу «MAJOR BERG 2,5» № E2UP-1450340. Шість куль, виявлених та вилучених в ході розтину трупу ОСОБА_51 , є складовими частинами бойових припасів - вистріляними кулями спортивно-мисливських патронів кільцевого запалення калібру 5,6 мм, які в момент пострілу зустрілися з перешкодою. Дані патрони призначені до стрільби з нарізної спортивно-мисливської вогнепальної зброї: гвинтівок «ТОЗ-11», «ТОЗ-16», «СМ-2», «МЦ 12-3», «МЦ-12», «Стрела-3» «БК-2», карабіна «ТОЗ-17», пістолетів «МЦ», «МЦ 2-3», «МЦ 55-1», «TОЗ-35», «ИЖ-1» та інше. Шість куль, виявлених та вилучених в ході розтину трупу ОСОБА_10 , могли бути вистріляні з переробленого револьверу «MAJOR BERG 2,5» № E2UP-1450340.

11 січня 2016 року, за протоколом огляду (т. 4 а.с. 35-36) слідчим поліції оглянуто та вилучено речі з трупа ОСОБА_10 : курточку чоловічу чорного кольору, штани темного кольору з ременем зі слідами речовини бурого кольору, светр чоловічій темний зі слідами речовини бурого кольору, футболку чоловічу, пару чоловічих чобіт.

Постановою слідчого від 07 квітня 2016 року зазначені речі визнані речовими доказами (т. 5 а.с. 114), та в подальшому оглянуті судом під час судового розгляду.

За висновком судово-хімічної експертизи (продуктів пострілу) № 1/5.1/251 від 25 березня 2016 року (т. 4 а.с. 175-178), на наданій для дослідження 08 лютого 2016 року куртці чорного кольору, вилученій 11 січня 2016 року у ході проведення додаткового огляду трупу ОСОБА_10 , слідів продуктів пострілу, в межах чутливості застосованих методів дослідження, не виявлено. На наданих для дослідження светрі чорного кольору та штанах темно синього кольору, вилучених 11 січня 2016 року у ході проведення додаткового огляду трупу ОСОБА_10 , виявлені сліди дифеніламіну, який може входити до складу продуктів пострілу.

Згідно протоколу огляду речей (т. 4 а.с. 44-48), 01 квітня 2016 року слідчим поліції оглянута та вилучена надана ОСОБА_24 дублянка чорного кольору. Під час огляду дублянки зафіксовані пошкодження овальної форми на лівому рукаві в області лівого плеча в передній та задній частинах.

Постановою слідчого від 07 квітня 2016 року зазначена дублянка визнана речовим доказом (т. 5 а.с. 114), та в подальшому оглянута судом під час судового розгляду.

За висновком комплексної судової хімічної експертизи № 2-540/6-382 від 07 грудня 2017 року (т. 3 а.с. 173-180) в районі двох отворів на лівому рукаві зимової куртки («дублянки») ОСОБА_8 часток пороху та продуктів пострілу не виявлено (в межах чутливості використаних методів дослідження). На краях ушкоджень виявлено металізацію свинцем. З урахуванням складу куль, вилучених з трупу ОСОБА_10 , які виготовлені зі сплаву на основі свинцю, виявлені сліди металізації могли бути залишені кулею (кулями), ідентичними за складом з вилученими з трупа ОСОБА_10 . Відповісти на питання «Чи могли отвори в лівому рукаві зимової куртки («дублянки») ОСОБА_8 бути спричинені за розміром кулею (кулями), ідентичними вилученим з трупа ОСОБА_10 .?» не виявилось можливим, у зв`язку з еластичністю зовнішнього шару шкірозамінника та розташованої нижче його тканини.

09 лютого 2016 року згідно відповідного протоколу отримання зразків для експертизи (т. 4 а.с. 111) у ОСОБА_8 були відібрані зразки крові.

Постановою слідчого від 07 квітня 2016 року зазначений зразок крові визнаний речовим доказом (т. 5 а.с. 114), та в подальшому оглянутий судом під час судового розгляду.

За висновком судово-імунологічної експертизи № 68к від 11 лютого 2016 року (т. 4 а.с. 153), кров ОСОБА_8 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

У відповідності до висновку судово-цитологічної експертизи № 235 від 09 березня 2016 року (т. 4 а.с. 158-161), в піднігтьовому вмісті правої руки трупа ОСОБА_10 (об`єкт № 1) встановлена наявність крові, виявлені два пласта клітин середніх шарів епідермісу та визначений білок людини. В піднігтьовому вмісті лівої руки трупа ОСОБА_10 (об`єкт № 2) встановлена наявність крові та визначений білок людини; знайдені клітини поверхневого шару епідермісу, які непридатні для діагностики. При визначенні групової належність крові в слідах в піднігтьовому вмісті обох рук трупа ОСОБА_10 (об`єкти №№ 1,2) виявлено антигени А та Н ізосерологічної системи АВ0, а статева належність крові в цих слідах не встановлена через відсутність її формених елементів. Статева належність клітин в піднігтьовому вмісті правої руки трупа ОСОБА_10 (об`єкт № 1) не встановлена через відсутність придатних для дослідження ядер клітин, а їх групова належність не визначена через не виявлення антигенів А, В та Н ізосерологічної системи АВ0. Враховуючи вище вказані результати дослідження, можливо висловитися, що сліди крові в піднігтьовому вмісті обох рук трупа ОСОБА_10 могли походити від особи (осіб) в крові якої(яких) містяться виявлені антигени А та Н ізосерологічної системи АВ0, можливо і від нього самого, беручи до уваги його групову характеристику крові. Або сліди крові могли утворитися за рахунок змішування її від декількох осіб з різним сполученням виявлених антигенів, і в цьому випадку не виключається можливість домішку крові в слідах від підозрюваного ОСОБА_52 , враховуючи групову приналежність його крові.

За висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 24 від 12 лютого 2016 року (т. 4 а.с. 138-140), ОСОБА_8 в період інкримінованого йому діяння хронічним психічним захворюванням, тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, недоумством чи іншим хворобливим станом не страждав і в даний час не страждає. За своїм психічним станом в період інкримінованого йому діяння він повною мірою міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. За своїм психічним станом в даний час він також в повній мірі може віддавати собі звіт в своїх діях (бездіяльності) і керувати ними. Застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

Суд враховує, що досліджений судом висновок судово-медичної експертизи № 68/17-Е від 03 лютого 2016 року (т. 4 а.с. 128-130) в частині визначення ступеню тяжкості виявлених у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень та причини його смерті суперечить висновку повторної комісійної судово-медичної експертизи № 27 від 20 лютого 2018 року (т. 3 а.с. 225-240).

Усуваючи розбіжності, суд виходить з того, що повторна комісійна судово-медична експертиза була призначена саме в зв`язку з тим, що на розв`язання експертом під час первинної судово-медичної експертизи ставилося питання щодо ступеню тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , однак експерт при віднесенні тілесних ушкоджень до тяжких використав критерій «такі, що призвели до настання смерті», який не передбачений п. 2.1.1 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6. Крім цього, за висновком первинної експертизи, смерть ОСОБА_10 настала внаслідок вогнепальних кульових проникаючих поранень черевної порожнини та нижніх кінцівок, з ушкодженням підлеглих м`яких тканин та судин, з послідуючим розвитком шоку, але під час допиту в судовому засіданні експерт ОСОБА_53 не зміг належним чином обґрунтувати, яким чином вогнепальні поранення нижніх кінцівок, при яких не була суттєво пошкоджена кровоносна система, призвели до настання смерті ОСОБА_10 та знаходяться з нею у причинно-наслідковому зв`язку.

За наведених обставин, суд надає перевагу висновку повторної комісійної судово-медичної експертизи № 27 від 20 лютого 2018 року та відхиляє в цій частині висновок судово-медичної експертизи № 68/17-Е від 03 лютого 2016 року.

Оцінюючи результати повторної комісійної судово-медичної експертизи № 27 від 20 лютого 2018 року суд враховує, що комісією експертів здійснено висновок щодо утримання від встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень у вигляді сліпих вогнепальних поранень нижніх кінцівок без ушкодження великих судин, які на той час не були небезпечними для життя, тому що невідомий кінцевий перебіг даних пошкоджень за умов, якби потерпілий залишився би живим.

Зазначений висновок був підтверджений в судовому засіданні під час допиту судово-медичним експертом ОСОБА_54 . Остання показала, що визначити ступінь тяжкості тілесних ушкоджень у вигляді сліпих вогнепальних поранень нижніх кінцівок неможливо. Такі покази експерта узгоджуються з відповідними приписами п.п. 4.13 та 4.13.2 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6 і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів.

Оцінюючи наявні докази, суд виходить з того, що учасниками судового розгляду не оспорюється сам факт здійснення ОСОБА_8 пострілів в ОСОБА_10 , місце та час здійснення таких пострілів, та їх наслідки у виді смерті останнього.

Також покази ОСОБА_8 щодо конфлікту з ОСОБА_10 через наявність боргових зобов`язань підтверджуються показами ОСОБА_29 , ОСОБА_32 та ОСОБА_21 .

Покази потерпілого ОСОБА_6 і свідка ОСОБА_23 про те, що їм про такі боргові зобов`язання не було відомо, висновків суду не спростовують.

Доводи потерпілого ОСОБА_6 про те, що причиною конфлікту стали відносини його сина зі свідком ОСОБА_32 , судом відхиляються, оскільки не підтверджені жодним доказом та спростовані вищенаведеними доказами.

Суд враховує посилання потерпілого ОСОБА_6 на те, що у його сина були наявні і інші тілесні ушкодження в області голови, які обвинувачений спричинив останньому ударами битою, добиваючи його.

Таке твердження потерпілого обґрунтовується тим, що за довідкою про причину смерті ОСОБА_10 у останнього були відкриті рани численних ділянок тіла, а під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження він бачив додані до протоколу огляду місця події фотознімки трупа сина, де були зафіксовані тілесні ушкодження в області голови.

Оцінюючі відповідні твердження потерпілого, суд виходить з наступного.

В судовому засіданні був допитаний судово-медичний експерт ОСОБА_53 , який проводив розтин тіла ОСОБА_10 . Експерт показав, що ним були описані всі тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_10 і тілесних ушкоджень в області голови не було.

Такі покази ОСОБА_50 узгоджуються з показами допитаної в судовому засіданні судово-медичної експерта ОСОБА_55 , яка послалася на відсутність експертних даних про те, що смерть ОСОБА_10 настала від інших чинників, аніж від проникаючого, сліпого, вогнепального, кульового поранення органів черевної порожнини з пошкодженнями великих судин, кореня брижі кишечнику, крововиливами в черевну порожнину, що ускладнилось шоком.

Дійсно, за копією дослідженого судом лікарського свідоцтва про смерть (т. 4 а.с. 28), однією з причин смерті ОСОБА_10 зазначено «Відкриті рани численних ділянок тіла». Разом з тим, таке формулювання є, згідно вимог Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом МОЗ України № 545 від 08 серпня 2006 року, зазначенням коду причини смерті відповідно Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду (код Т01 зазначений експертом у відповідній графі), котра не містить такого коду для такого формулювання причини смерті, як вогнепальні кульові поранення тіла. З огляду на викладене, зрозумілим для суду є зазначення у лікарському свідоцтві про смерть причини смерті згідно вказаної статистичної класифікації (відкриті рани численних ділянок тіла) з уточненням такої причини згідно результатів розтину тіла (вогнепальні кульові поранення тіла).

На підставі зазначеного, саме таке формулювання причини смерті в лікарському свідоцтві про смерть жодним чином не доводить наявність у ОСОБА_10 інших тілесних ушкоджень, а відповідні доводи потерпілого ґрунтуються на відсутності спеціальних знань у відповідній галузі та довільному тлумаченні змісту лікарського свідоцтва про смерть і судом відхиляються.

Судом також було досліджено фотознімки, додані до протоколів огляду місця події та огляду трупа, на жодному з яких не зафіксовано наявність тілесних ушкоджень в області голови ОСОБА_10 .

Допитаний судом у якості свідка слідчий ОСОБА_56 показав суду, що саме ним здійснювалося відкриття матеріалів кримінального провадження потерпілому ОСОБА_6 і на час відкриття матеріалів вони містили ті ж самі фотознімки, які наявні в матеріалах кримінального провадження на цей час. Інших фотознімків він не бачив.

Також, судом у якості свідка був допитаний експерт криміналіст ОСОБА_57 , який показав, що саме він здійснював фотографування трупа ОСОБА_10 на місці події. Пригадати обставини фотографування за плином часу він не може. У нього фотофайли також до цього не збереглися.

З огляду на викладене, відповідне посилання потерпілого носить характер нічим не підтвердженого припущення, яке спростовується сукупність вищезазначених судом доказів, і судом відхиляється.

Обґрунтування позиції захисту зводиться до відсутності у ОСОБА_8 умислу на вбивство ОСОБА_10 а також наявність у ОСОБА_8 стану необхідної оборони.

Оцінюючи доводи сторони захисту щодо наявності у ОСОБА_8 стану необхідної оборони, суд враховує, що виходячи із законодавчого визначення необхідної оборони у частині першій статті 36 КК України, її сутність полягає у правомірному заподіянні шкоди особі, яка здійснює суспільно небезпечне посягання, особою, яка реалізує своє право на захист інтересів, що охороняються законом. Визначальним для поняття необхідної оборони є правомірність захисту і протиправність посягання. Дії по зупиненню суспільно небезпечного посягання вважаються правомірними, якщо вони зумовлені потребою негайного відвернення чи припинення посягання. Протиправність у кримінально-правовому розумінні є однією з ознак злочину поряд із суспільною небезпечністю, караністю, винністю і суб`єктом. Протиправність розуміється як юридичне втілення суспільної небезпечності. В теорії кримінального права загально визнано, що суспільно небезпечне посягання, щодо якого можлива необхідна оборона, це діяння, що передбачене як злочин однією зі статей Особливої частини КК.

Відповідні доводи ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_10 першим почав стріляти в нього з пістолета і він, вибивши пістолет, з нього ж почав стріляти, узгоджуються з показами свідка ОСОБА_58 , який, за його твердженням, був очевидцем конфлікту і бачив, як хлопець вищий зростом тримав в руці пістолет, здійснив два постріли в того, що нижче зростом, після чого, той що нижче зростом, під час боротьби заволодів цим пістолетом і почав стріляти з нього ж.

Також, відповідні покази обвинуваченого узгоджуються і з результатами комплексної судової хімічної експертизи № 2-540/6-382 від 07 грудня 2017 року (т. 3 а.с. 173-180), за якими на краях двох отворів на лівому рукаві зимової куртки («дублянки») ОСОБА_8 виявлено металізацію свинцем. З урахуванням складу куль, вилучених з трупу ОСОБА_10 , які виготовлені зі сплаву на основі свинцю, виявлені сліди металізації могли бути залишені кулею (кулями), ідентичними за складом з вилученими з трупа ОСОБА_10 .

Не суперечать доводи обвинуваченого в цій частині і висновку судово-хімічної експертизи (продуктів пострілу) № 1/5.1/251 від 25 березня 2016 року (т. 4 а.с. 175-178), за якими на светрі чорного кольору та штанах темно синього кольору, вилучених 11 січня 2016 року у ході проведення додаткового огляду трупу ОСОБА_10 , виявлені сліди дифеніламіну, який може входити до складу продуктів пострілу, при тому, що змиви з рук трупа ОСОБА_10 не здійснювалися і не були предметом експертного дослідження.

Наведені докази в свій сукупності доводять, що на початковій стадії конфлікту ОСОБА_8 перебував у стані необхідної оборони від суспільно небезпечного посягання з боку ОСОБА_10 .

Разом з тим, з моменту переходу до ОСОБА_8 використаного для нападу на нього знаряддя пістолету, посягання на ОСОБА_8 було закінчене.

Такий висновок суду ґрунтується на показах свідка ОСОБА_59 , яка показала, що під час здійснення пострілів в чоловіка, який потім помер, останній намагався заспокоїти другого, котрий стріляв, на останнього не нападав і будь-яких загрозливих дій щодо останнього не вчиняв.

Покази свідка ОСОБА_59 узгоджуються з показами свідка ОСОБА_60 .

Зазначені докази оцінюються в сукупності з інформацією ДУВП № 4 (СІЗО), за якою при надходженні ОСОБА_8 до СІЗО 21 січня 2016 року у останнього будь-яких тілесних ушкоджень не зафіксовано (т. 5 а.с. 107).

В той же час ОСОБА_8 і свідок ОСОБА_61 наполягають на тому, що обвинувачений стріляв під ноги потерпілому, який наступав на ОСОБА_8 .

Усуваючи розбіжності в показах свідків та обвинуваченого, суд виходить з того, що під час судового розгляду не були встановлені підстави для того, щоб ставити покази свідків ОСОБА_59 та ОСОБА_62 під сумнів. Останні давали свідчення вільно, деталізовано і послідовно, їх покази узгоджуються з рештою досліджених судом доказів.

При цьому, свідок ОСОБА_63 утримувався в одному слідчому ізоляторі з ОСОБА_8 та мав можливість спілкуватися з ним під час прогулянок.

Окрім цього, відповідні покази ОСОБА_8 і ОСОБА_58 спростовуються і встановленим висновком судово-медичної експертизи напрямком раневих каналів спричинених ОСОБА_10 вогнепальних поранень: зверху-вниз, а не знизу-вверх від рикошету.

За наведених обставин, суд відхиляє покази свідка ОСОБА_58 в цій частині та надає перевагу показам свідків ОСОБА_59 і ОСОБА_60 .

Відповідні покази обвинуваченого суд розцінює як усталену модель захисту від пред`явленого обвинувачення, форму реалізації права на захист і бажання пом`якшення кримінальної відповідальності та покарання за вчинений злочин.
Доводи сторони захисту в частині необхідної оборони зводяться до особистого тлумачення норм матеріального та процесуального закону і хибній оцінці одиничних доказів. При цьому, сторона захисту оцінює і тлумачать такі докази на свій лад, вибірково, спотворюючи їх зміст та відособлено від інших доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність. З огляду на викладене, відповідні доводи сторони захисту судом відхиляються, оскільки досліджені докази поза всяким розумним сумнівом доводять, що здійснення ОСОБА_8 пострілів в потерпілого не було зумовлене потребою негайного відвернення чи припинення небезпечного посягання, отже обвинувачений на час спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень не перебував у стані необхідної оборони.

Оцінюючи посилання сторони захисту на необхідність встановлення фактичного часу затримання ОСОБА_8 суд виходить з наступного.

Допитана у якості свідка старший слідчий поліції ОСОБА_64 показала суду, що вона здійснювала досудове розслідування у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_8 . Їй повідомили, що в райвідділку знаходиться ОСОБА_8 . Вона залучила захисника, підготувала клопотання про обрання запобіжного заходу, сходила з ним в суд і після цього провадження у неї забрала обласна прокуратура. Їй ОСОБА_8 до кабінету привели оперативні працівники, як саме і де його затримували, їй не відомо.

Під час допиту у якості свідка старший слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_56 показав, що слідче управління отримало кримінальне провадження від Амур-Нижньодніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області після обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 . В ході досудового розслідування ними вживалися заходи щодо встановлення безпосереднього часу затримання ОСОБА_8 . Зокрема, був спрямований запит до СІЗО для того щоб отримати з особистої справи документи ОСОБА_8 , які свідчать про його фактичне затримання. На це він отримав рапорт, складений співробітниками АНД відділу поліції, який був долучений до матеріалів кримінального провадження. Більше даних про його фактичне затримання він не мав. На скільки йому відомо, після фактичного затримання ОСОБА_8 був доставлений до управління карного розшуку на вул. Леніна, 18, де перебував деякий час (декілька годин), після чого був доставлений до АНД районного суду для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Свідок ОСОБА_65 показав суду, що працює начальником відділу розкриття умисних вбивств Управління карного розшуку в Дніпропетровській області. Щодо обставин загибелі ОСОБА_10 йому нічого не відомо. Підтверджує, що дійсно ОСОБА_8 самостійно з`явився до їх підрозділу та написав заяву про вчинення ним злочину. Всі документи було спрямовано прокурору АНД району. Хто саме приймав заяву від ОСОБА_8 , він не пам`ятає. Особисто з ОСОБА_8 він не спілкувався.

Управлінням карного розшуку ГУНП в Дніпропетровській області надано інформацію про те, що ОСОБА_8 звернувся до управління 19 січня 2016 року з заявою про злочин - вчинення ним вбивства ОСОБА_10 09 січня 2016 року. Після написання заяви ОСОБА_8 був доставлений до СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області (т. 3 а.с. 6). Суду також була надана фотокопія відповідної заяви ОСОБА_8 , датована 19 січня 2016 року (т. 3 а.с. 8-9).

До матеріалів кримінального провадження долучено копію рапорту оперуповноваженого СКП АНД ВП ДПН ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_66 , за яким ОСОБА_8 було затримано 19 січня 2016 року на підставі ухвали АНД районного суду міста Дніпропетровська від 19 січня 2016 року (т. 5 а.с. 84).

В сукупності з показами ОСОБА_8 про те, що в день звернення до підрозділу поліції на вул. Леніна, 18, його доставили до АНД відділку поліції а потім, в той же день, до слідчого судді, де йому було обрано запобіжний захід, суд вважає доведеним поза всяким розумним сумнівом, що фактично ОСОБА_8 було затримано в день обрання щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою тобто 19 січня 2016 року.

Суд також враховує, що стороною обвинувачення надано та досліджено в судовому засіданні:

- протокол огляду (т. 4 а.с. 29) за яким 10 січня 2016 року слідчим поліції на підставі заяви ОСОБА_67 (т. 4 а.с. 28) оглянуто автомобіль «Тойота Кемрі», держномер НОМЕР_3 , білого кольору;

- висновок експертизи волокон та волокнистих матеріалів № 1/8.3/250 від 22 січня 2016 року (т. 4 а.с. 146-149), за яким на представлених на експертизу 08 лютого 2016 року двох фрагментах світлої дактилоскопічної плівки, з поверхонь долонь рук ОСОБА_10 виявлені одиничні текстильні волокна з ознаками хімічних. Природа, колір, кількість текстильних волокон вказані в таблиці додатка до висновку експерта. Виявлені одиничні текстильні волокна, які придатні для ідентифікації на рівні родової (групової) належності, у разі надання зразків для порівняння.

- протоколи обшуків за адресами: АДРЕСА_5 , від 23 січня 2016 року (т. 4 а.с. 70-71, 81-82), АДРЕСА_6 , від 24 січня 2016 року (т. 4 а.с. 75-76), АДРЕСА_7 , від 21 січня 2016 року (т. 4 а.с. 88-92), під час яких не вилучалися речі та документи, які мають відношення до кримінального провадження.

Оцінюючи перелічені докази, з точки зору їх інформативності, а відтак і належності, суд приходить до переконання, про те, що вони ні прямо, ні побічно не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, тобто не є належними доказами в розумінні ст. 85 КПК України.

Інші докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_8 , за виключенням відхилених в зазначеній судом частині показів свідка ОСОБА_68 , обвинуваченого ОСОБА_8 та висновку судово-медичної експертизи № 68/17-Е від 03 лютого 2016 року, визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Суд також вважає за необхідне зауважити, що до обсягу дослідження доказів у кримінальному провадженні судом було включено допит свідків обвинувачення ОСОБА_69 , ОСОБА_70 та ОСОБА_71 . Останні через неявку до суду неодноразово піддавалися приводу, однак за наданими відомостями останні за наявними у суду адресами фактично не мешкають. У зв`язку з цим, 30 січня 2017 року органу досудового розслідування було надане доручення на встановлення місця проживання (перебування) свідків. На виконання доручення суду були надані відповіді про відсутність відомостей щодо інших місць проживання (перебування) свідків. У зв`язку з цим судом були вичерпані можливості для допиту вказаних свідків.

Оцінюючи наявність у ОСОБА_8 умислу на вбивство та одночасно надаючи кримінально-правову оцінку його діянням, суд, проаналізувавши доводи сторони обвинувачення і захисту та співставивши їх з матеріалами кримінального провадження і наявними доказами, приходить до наступних висновків.

Згідно обвинувального акту, діяння ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Так, за викладом фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, під час конфлікту з приводу боргових зобов`язань, у ОСОБА_11 «виник злочинний умисел спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_10 » і «реалізуючи свій злочинний умисел направлений на вбивство, тобто умисне, протиправне заподіяння смерті своєму знайомому ОСОБА_10 » він і «здійснив не менше 6 (шести) пострілів в область нижніх кінцівок та тулуба потерпілого ОСОБА_10 », чим спричинив смерть останнього.

Тобто, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні вбивства з прямим умислом.

Суд виходить з того, що за частиною другою статті 24 КК України умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

При відмежуванні умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим. Судова практика для з`ясування змісту і спрямованості умислу особи орієнтує суди на те, що при дослідженні доказів їм необхідно виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки (пункт 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи»). Для того, щоб встановити направленість умислу, необхідно враховувати зовнішній прояв діяння, який розкриває внутрішній (психічний) його процес, окреслює суб`єктивне ставлення особи до вчинюваних нею дій, які в сукупності з іншими обставинами визначають кримінально-правовий зміст суспільно небезпечного діяння.

Норма, передбачена частиною другою статті 121 КК, - умисне тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (кваліфікований вид складу злочину), встановлює обсяг (стан, зміст, конкретну сукупність) суспільних відносин, які охороняються її дією, разом із тим, вона визначає умови, характер, підстави застосування заходів кримінального примусу до суб`єктів, які порушили встановлений нею (нормою) обов`язок утримуватися від учинення дій певного змісту. Об`єктом захисту зазначеної норми є здоров`я іншої особи незалежно від її стану та аномалій. Склад злочину, передбачений частиною другою статті 121 КК, належить до особливих (складних) злочинів і виділений законодавцем в окремий вид необережного заподіяння смерті, тому що за своєю суттю, природою речей заподіяння смерті відбувається єдиним засобом - завданням тілесних ушкоджень. Умисне тяжке тілесне ушкодження (стаття 121 КК) є злочином із матеріальним складом і змішаною формою вини. Вчиняючи умисний злочин із матеріальним складом, особа інколи приводить у рух певні сили, які поза межами її волі тягнуть настання додаткових більш тяжких, небажаних наслідків. Ці наслідки, які перетворюють простий склад у кваліфікований, інкримінуються особі лише за умови встановлення щодо них (наслідків) необережної вини. Складність об`єктивної сторони цього злочину полягає в тому, що передбачене законом умисне діяння спричиняє два різні похідні наслідки: первинний з них (найближчий) тяжкі тілесні ушкодження (обов`язкова ознака об`єктивної сторони) знаходяться у необхідному причинному зв`язку з наслідками вторинними (віддаленими) смертю потерпілої особи (кваліфікуюча ознака). У цьому злочині згідно із законом і щодо діяння, і щодо першого, обов`язкового наслідку суб`єктивна сторона виражається в умислі (прямому чи непрямому), а стосовно другого (кваліфікованого) наслідку тільки в необережності (самовпевненості чи недбалості). У цілому цей злочин визнається умисним, бо саме умисне ставлення до діяння і найближчого наслідку визначає спрямованість злочину, його суспільну небезпечність. Значення змішаної форми вини полягає в тому, що вона дає можливість: а) конкретизувати ступінь суспільної небезпечності злочину; б) визначити правильну кваліфікацію; в) відмежувати близькі за об`єктивними ознаками склади злочинів, зокрема умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, від убивства через необережність, коли винуватий не усвідомлював можливості настання похідного вторинного (віддаленого) наслідку в результаті настання похідного первинного (найближчого).

За встановлених судом фактичних обставин, між обвинуваченим та потерпілим виникли неприязні відносини, обвинувачений обрав знаряддям вчинення злочину пістолет, з якого з невеликої відстані протягом короткого проміжку часу здійснив не менше шести пострілів в нижню частину тіла потерпілого з локалізацієї пошкоджень в області нижніх кінцівок, де розташовані п`ять з шести кульових поранень. При цьому, ОСОБА_8 мав фактичну можливість спричинити смерть ОСОБА_10 в його присутності (за свідченнями ОСОБА_8 , ОСОБА_21 , ОСОБА_72 та ОСОБА_73 наприкінці підійшов з дерев`яною палицею до ОСОБА_10 , коли останній розмовляв телефоном, тобто був ще живим), однак відмовився від подальшого спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, не маючи перешкод для цього та за відсутності у ОСОБА_10 об`єктивних ознак того, що смерть останнього безумовно настане від вже спричинених йому тілесних ушкоджень. Наведене в сукупності свідчить про те, що ОСОБА_8 бажав спричинити ОСОБА_10 саме тілесні ушкодження і його умислом не охоплювалося спричинення смерті потерпілому. Обвинувачений достеменно усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій і передбачав, що внаслідок такої його поведінки буде заподіяно шкоду здоров`ю ОСОБА_10 . Водночас, ОСОБА_8 , здійснюючи постріли в область нижніх кінцівок потерпілого, не конкретизував у своїй свідомості, яку ж саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично заподіяно ним потерпілому. Тобто в даному випадку ОСОБА_10 діяв із невизначеним (неконкретизованим) умислом, за якого особа хоча і бажає спричинити або свідомо припускає спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди.

У таких випадках особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно, - умисне заподіяння тяжких ушкоджень. Що стосується смерті потерпілого, то в її настанні присутня лише необережна форма вини, бо хоча ОСОБА_8 і не бажав її настання і навіть свідомо не допускав її, але повинен був і міг передбачити, що внаслідок його злочинних дій може настати і такий наслідок, як смерть ОСОБА_10 .

Отже, у даному випадку має місце вчинення ОСОБА_8 злочину з так званими похідними наслідками (з кваліфікуючими наслідками), суб`єктивна сторона якого полягає у змішаній формі вини, коли умисно спричинений обвинуваченим. так званий прямий (безпосередній) наслідок (тяжкі тілесні ушкодження) тягне за собою ще один опосередкований (похідний) наслідок (смерть потерпілого), психічне ставлення до якого з боку винного полягає лише в необережній формі вини злочинній недбалості.

На підставі викладеного, з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, виключене посилання на спричинення ОСОБА_8 смерті ОСОБА_10 з прямим умислом а також вчинення ОСОБА_8 діянь, спрямованих саме на спричинення смерті ОСОБА_10 .

Також, в формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, судом, ґрунтуючись на вищенаведених висновках повторної комісійної судово-медичної експертизи, уточнено тяжкість спричинених ОСОБА_10 тілесних ушкоджень та причину смерті останнього.

Досліджені судом докази спростовують факт спричинення ОСОБА_8 умисного вбивства ОСОБА_10 , однак ці ж докази у своїй сукупності та взаємозв`язку поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять факт умисного заподіяння ОСОБА_8 за вищевказаних обставин тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , що спричинили смерть потерпілого.

На підставі викладеного, згідно вимог ч. 3 ст. 337 КПК України, суд вважає за необхідне вийти за межі висунутого ОСОБА_8 обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, оскільки це необхідне для ухвалення справедливого вироку, захисту прав людини і її основоположних свобод, покращує становище обвинуваченого і кваліфікує дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК України, оскільки останній заподіяв потерпілому ОСОБА_10 умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК Україні особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. При цьому під час вибору заходу примусу суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, є умисним, закінченим злочином, характер та ступінь тяжкості непоправних наслідків у виді смерті людини, поведінку потерпілого, яка передувала спричиненню йому тілесних ушкоджень, відомості про особу обвинуваченого.

ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності притягується вперше (т. 5 а.с. 99), у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває (т. 5 а.с. 100, 101), не має зареєстрованого місця проживання, за місцем фактичного проживання характеризується задовільно (т. 5 а.с. 103), перебуває на обліку в військкоматі, відстрочки від призову на строкову службу не отримував, знятий з обліку призовників по досягненню 25 річного віку як не розшуканий (т. 5 а.с. 105), переховувався від органу досудового розслідування, і хоча самостійно і з`явився в подальшому до підрозділу поліції, але у зв`язку з активними розшуковими діями щодо нього, а не через докори совісті, у вчиненому розкаявся частково.

Обставини, що як пом`якшують, так і обтяжують покарання ОСОБА_8 , судом не встановлені.

Суд враховує, що ОСОБА_8 звернувся до УКР ГУНП в Дніпропетровській управління 19 січня 2016 року з заявою про злочин щодо вчинення ним вбивства ОСОБА_10 09 січня 2016 року (т. 3 а.с. 8-9). Оскільки ОСОБА_8 звернувся до правоохоронних органів з відповідною заявою вже після того, як йому було відомо про те, що йому пред`явлена підозра у вчиненні вбивства ОСОБА_10 і його розшукують співробітники поліції у зв`язку з цим, така обставина не є з`явленням із зізнанням в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України та не є такою, що пом`якшує покарання останнього, однак враховується судом при призначенні покарання.

Оцінюючи посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_8 щиросердно розкаюється, суд виходить з того, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання.

Обвинувачений в суді свою провину визнав частково, що свідчить про відсутність критичної оцінки обвинуваченим вчиненого та відсутність готовності понести за це покарання. Таким чином, декларативне визнання обвинуваченим своєї вини визнається судом обумовленим страхом за свою подальшу долю, а не щирим жалем за спричинені його діями наслідки.

При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На підставі викладеного, з урахуванням відсутності обставин, що як пом`якшують, так і обтяжують покарання обвинуваченого, непоправних наслідків злочину у виді смерті людини, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання лише у вигляді позбавлення волі у межах санкції відповідної статті Особливої частини КК України, оскільки підстави для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачене законом, судом не встановлені, виправлення обвинуваченого можливе тільки в умовах ізоляції останнього від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Запобіжний захід обвинуваченому у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили слід залишити без змін, оскільки тяжкість та підвищена суспільна небезпека вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, встановлені судом відомості про особу обвинуваченого, дають підстави вважати можливими ухилення від суду.

З урахуванням правових висновків, викладених у п. 106 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року (справа № 663/537/17), оскільки ОСОБА_8 вчинив злочин до 20 червня 2017 року (включно), і щодо нього продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, тобто з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експертів.

Питання щодо подальшої долі речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 368, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років.

До набрання вироком законної сили продовжити дію раніше обраного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

Строк відбування покарання ОСОБА_8 обраховувати з 19 січня 2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII) в строк покарання ОСОБА_8 зарахувати строк попереднього ув`язнення починаючи з 19 січня 2016 року і по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 4927 (чотири тисячі дев`ятсот двадцять сім) гривень 58 (п`ятдесят вісім) копійок.

Речові докази:

- автомобіль «Chevrolet Lacetti», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , переданий за зберігання ОСОБА_6 , залишити останньому;

- блокнот та ключі, одяг ОСОБА_10 (штани, светр, куртка, труси, чоботи), повернути ОСОБА_6 ;

- дублянку повернути ОСОБА_8 ;

- недопалки цигарок, скляні пляшки, кришки з під пляшок, жерстяну банку, балончик з під фарби, пластикову пляшку, гільзи та кулі, перероблений револьвер «MAJOR BERG 2,5» (який не є вогнепальною зброєю), протяжку каналу ствола, зрізи краю нігтьових пластин трупа, мікрооб`єкти з обох рук трупа, зразок крові ОСОБА_8 , осади та витяжки на ниточках марлі, знищити.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою з дня вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду за їх зверненням.

_____________ _____________ _____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

03.01.2019