Житомирський апеляційний суд
Справа №285/652/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.122 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року м. Житомир
Житомирський апеляційний суд в складі суддів:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0001701 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Новоград Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 січня 2019 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`яний Майдан Новоград-Волинського району Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,
за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И В:
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить вирок Новоград - Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 січня 2019 року щодо ОСОБА_7 в частині засудження за ч.1ст.122 КК України змінити, перекваліфікувати його дії на ст.128 КК України. В частині задоволення цивільного позову потерпілої рішення суду - скасувати та винести нове рішенням, яким позов потерпілої залишити без розгляду. В решті вирок суду залишити без змін.

Вважає, що судом не надана належна оцінка наданим доказам, внаслідок чого дії ОСОБА_7 за ч.1ст.122 КК України кваліфіковані неправильно.

Вказав, що судом не надана належна оцінка висновку експерта, з якого не вбачається, що саме ОСОБА_7 наніс потерпілій 4 удари по обличчю. До того ж сама потерпіла цього конкретно не пам`ятає.

Посилається на те, що ОСОБА_7 не був ініціатором сварки, а саме мати потерпілої стала висловлювати безпідставні звинувачення на його адресу в крадіжці курки.

Зазначає, що з боку обвинуваченого могли бути висловлювання на безпідставні звинувачення, і він міг спіймати потерпілу за руку, але є певні сумніви, що це було цілеспрямованою дією на спричинення саме таких тілесних ушкоджень.

Послався на те, що вказані у вироку докази тільки свідчать про те що у потерпілої був перелом пальця, але ніяким чином не підтверджує наявності у обвинуваченого умислу на нанесення тілесних ушкоджень.

Також зазначив, що слідчий експеримент з потерпілою не може бути доказом вини обвинуваченого, так як сам ОСОБА_7 не був присутній при ньому, а значить і не міг дати свої пояснення. Не було залучено і захисника ОСОБА_7 .

Вважає, що судом не дотримано умов співрозмірності моральної шкоди по відношенню до матеріальної. Потерпілою належним чином не доведено розмір спричиненої моральної шкоди.

На апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 потерпілою ОСОБА_9 подано письмові заперечення, в яких вона просить апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Новоград -Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 січня 2019 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
Згідно вироку Новоград - Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 січня 2019 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначено йому покарання за цим законом - 2 (два) роки позбавлення волі.
Відповідно до ст.75 КК України звільнено обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1(один) рік.
Згідно п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покладено на обвинуваченого обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов потерпілої задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в сумі 359 грн. 44 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 5 000 грн., понесені судові витрати в сумі 704 грн. 80 коп.
За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально наведених у вироку, ОСОБА_7 05 жовтня 2017 року близько 17 год., знаходячись на подвір`ї, розташованому по АДРЕСА_1 , під час сварки з ОСОБА_9 , що виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, вирішив останній заподіяти тілесні ушкодження.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , ОСОБА_7 підійшов до останньої та знаходячись навпроти неї долонями обох рук вдарив її по щоках та по лобі 4 рази. Після чого, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 схопив ОСОБА_9 двома руками за пальці на лівій руці та почав їх викручувати.
В результаті протиправних дій ОСОБА_7 , потерпілій ОСОБА_9 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: осколкового перелому основної фаланги 4 пальця лівої кисті зі зміщенням, які згідно висновку судово-медичного експерта № 501 від 06.10.2017 належать до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я, а також тілесні ушкодження у вигляді садна в лобній ділянці зліва, які належать до легких тілесних ушкоджень.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на підтримку вимог апеляційної скарги, думку прокурора, потерпілої ОСОБА_9 та її представника адвоката ОСОБА_10 , які заперечили проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.122 КК України, зроблено з дотриманням вимог ст.23 КПК України на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до ст.94 вказаного Кодексу.

Суд, з`ясувавши позицію обвинуваченого, який заперечував свою вину у скоєнні інкримінованого злочину, належним чином обґрунтував своє рішення про винуватість ОСОБА_7 у заподіянні потерпілої умисних середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Зокрема, такого висновку суд дійшов на підставі аналізу досліджених у судовому засіданні доказів: показань потерпілої ОСОБА_9 , яка показала, при яких обставинах ОСОБА_7 05.10.2017 року під час сварки наносив їй удари та, схвативши її за три пальці, почав їх викручувати, від чого вона присіла. В неї був викручений палець лівої руки. Викликали швидку і її забрали в травматологічне відділення, наклали гіпс;

- свідка ОСОБА_11 , яка підтвердила факт заподіяння тілесних ушкоджень обвинуваченим за обставин, зазначених потерпілою;

- даних, що містяться у протоколах прийняття зави про вчинення кримінального правопорушення від 05.10.2017року, а також на підставі проведених експертних досліджень: висновку експерта №501 від 06.10.2017року, відповідно до якого тілесні ушкодження у ОСОБА_9 у вигляді осколкового перелому основної фаланги 4-го пальця лівої кисті зі зміщенням утворилось від дії тупого предмета за механізмом стискання/кручення, удару, давністю можливо 05.10.2017 року небезпечним для життя явищами не супроводжувалися, належать до ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого розкладу здоров`я; висновком експерта № 69 від 02.02.2018 року, відповідно до якого, не виключена можливість утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 , описаних у висновку експерта № 501 від 06.10.2017 року, за обставин вказаних нею при проведенні слідчого експерименту 30.01.2018 року.
Ухвалюючи вирок, суд дійшов до обґрунтованого висновку, що наведені показання потерпілої узгоджуються з даними у протоколах слідчих дій, з експертними висновками щодо характеру та механізму заподіяння виявлених у неї тілесних ушкоджень, що спростовує доводи апеляційної скарги щодо відсутності у обвинуваченого умислу у заподіянні потерпілій середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Посилання апелянта на те, що слідчий експеримент з ОСОБА_9 , в порушення вимог закону, було проведено без участі ОСОБА_7 та його захисника, є безпідставними, оскільки відповідно до вимог ч.3ст.240 КПК України залучення до проведення вказаної слідчої дії підозрюваного та його захисника не є обов`язковим.

Доводи апеляційної скарги щодо недотримання судом першої інстанції при вирішенні питання щодо цивільного позову умов співрозмірності, колегія суддів вважає неспроможними.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, цивільний позов вирішено відповідно до вимог закону. Суд при визначенні розміру відшкодування матеріальної та моральної шкоди, врахував докази на її підтвердження, характер та обсяг страждань потерпілої, характер немайнових втрат, що йому завдані, дотримався принципу розумності та справедливості.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд дотримався загальних засад, передбачених ст.ст.50, 65 КК України.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом при розгляді кримінального провадження були допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які б призвели до ухвалення незаконного судового рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону судом першої інстанції, які би відповідно до вимог ст.412 КПК України, тягнули за собою безумовне скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не допущено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а вирок Новоград Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 січня 2019 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: