Провадження № 1-кп/484/137/19 р.
Справа № 484/5366/18 р.
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.02.2019 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську кримінальне провадження за обвинувальним актом, складеним за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0001459 за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Летичівка Монастирищенського району Черкаської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , начальника штабу першого заступника командира кадру військової частини НОМЕР_1 кадру військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні майор,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення: прокурор - ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
06.03.2015 року ОСОБА_3 уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України. На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 04.06.2017 року № 76, ОСОБА_3 був зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений тимчасово виконувати обов`язки за вакантною посадою начальника штабу - першого заступника командира кадру військової частини НОМЕР_1 кадру військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Крім того, ст. 1 Закону України «Про оборону України» визначає термін «особливий період» як період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 року, на території України почав діяти особливий період, який тривав на момент вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з п. п. 1, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Будучи військовослужбовцем, майор ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», був зобов`язаний дотримуватися загальних обов`язків військовослужбовців, своїх службових обов`язків.

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби майору ОСОБА_3 достеменно було відомо.

Відтак, діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, майор ОСОБА_3 вчинив умисний військовий злочин проти встановленого порядку несення військової служби.

21.05.2018 року о 08 год. 00 хв. майор ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою ухилитися від військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 та перебував за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

18.06.2018 року о 08 год. 00 хв. майор ОСОБА_3 добровільно прибув до військової частини НОМЕР_1 , де приступив до виконання службових обов`язків, в зв`язку із чим злочинна діяльність останнього була припинена.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану та пояснив, що у зазначений в обвинуваченні період він не з`явився вчасно на службу з метою тимчасово ухилитись від військової служби та знаходився весь цей час за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 . Розуміє, що скоїв злочин, у скоєному щиро кається, шкодує про вчинене.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вислухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши обставини справи та характеризуючі матеріали відносно обвинуваченого, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, а його дії суд кваліфікує за ч.4 ст.407 КК України.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є учасником бойових дій, приймав участь у проведенні АТО на території Донецької та Луганської областей з 31.07.2016 року по 10.08.2017 року, нагороджений відзнакою Президента України за участь в Антитерористичній операції, має подяки та грамоти, виключно позитивно характеризується, має на утриманні малолітню дитину.

Як обставини справи, що пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк в межах санкції ч.4 ст.407 КК України, оскільки саме таке покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. Одночасно, зважаючи на особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і звільнення від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає, запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі, строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1