Провадження №1-кс/369/4144/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2018 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі
Слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
підозрюваного ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання старшого слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносного підозрюваного ОСОБА_4 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005736 від 01.10.2018 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий СВ Києво-Святошинського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з даним клопотанням мотивуючи його тим, що 25.09.2017 близько 18:00 год. ОСОБА_4 , будучи судимим вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.11.2009 за вчинення злочинів передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, перебуваючи на вул. Волгоградській в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, де маючи прямий умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, шляхом ривка відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy J2», який знаходився в руках ОСОБА_6 .
Після вчинення злочину з місця вчинення злочину зник, чим заподіяв ОСОБА_6 матеріального збитку.
Підозрюваним у даному кримінальному провадженні є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дно Псковської області Росія, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.11.2009 за вчинення злочинів передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, ст. 70 КК України до покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі, 14.06.2013 звільнений з Райківської ВК (№73) по відбуттю строку покарання.
Підозра ОСОБА_4 у вчиненні даного злочину обґрунтована зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_6 , протоколами допиту свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Задля швидкого, повного об`єктивного досудового розслідування кримінального провадження та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, виникла необхідність в застосуванні до нього виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
В даному випадку будь-який інший запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою не зможе забезпечити належне виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 процесуальних обов`язків та запобігти наступним ризикам:
?переховатись від органу досудового розслідування та суду;
- незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні;
- вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, в даному випадку ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років, що є тяжким злочином.
Зокрема, ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що підозрюваний, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений злочин, який за ступенем тяжкості, згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином, та карається позбавленням волі до шести років, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).
Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Beccievv. Moldova (Бекчиев проти Молдови)).
Оцінюючи ризик переховування підозрюваного з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити наступне. Так, підозрюваний:
- ніде не працює, офіційно не одружений, а відповідно не має постійного та законного джерела для існування, а також міцних соціальних зв`язків;
- притягався до кримінальної відповідальності за злочини, пов`язані з викраденням чужого майна.
Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик залишення ним місця проживання в будь-який час задля уникнення кримінальної відповідальності.
Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_4 може впливати на потерпілого та свідків, інших осіб у кримінальному провадженні, необхідно зазначити наступне. Даний ризик обґрунтовується тим, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, зможе незаконно впливати на потерпілого та свідків із яким був попередньо знайомий, змушуючи із застосуванням фізичного чи психологічного примусу змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань, що суттєво перешкодить збиранню доказів та проведенню досудового розслідування.
Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 зможе вчинити інше кримінальне правопорушення, та цей ризик є реальним з огляду на те, що ОСОБА_4 неодноразово притягався раніше до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, та злочин, в якому він підозрюється.
Враховуючи все вищезазначене, щодо ОСОБА_4 необхідно застосувати виключний запобіжний захід, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків, а саме тримання під вартою.
І лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вище вказаним ризикам, в тому числі вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень.
Згідно вимог ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування щодо нього запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.
Тому слідчий просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Дно Псковської області Росія, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.11.2009 за вчинення злочинів передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, ст. 70 КК України до покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі, 14.06.2013 звільнений з Райківської ВК (№73) по відбуттю строку покарання, виключний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі Київський слідчий ізолятор терміном на 60 діб.
В судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Підозрюваний проти вимог клопотання заперечував у повному обсязі.
Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши пояснення підозрюваного та його захисника, доводи прокурора щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, дослідивши подані матеріали, справи, суд приходить до висновку що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, вирішуючи питання стосовно клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього, враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, при цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
В своєму клопотанні слідчий, а також прокурор в судовому засіданні не довели, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Також слідчим та прокурором належним чином не обґрунтовано жодного ризику які б давали достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1,3,5 статті 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Ураховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного ОСОБА_4 винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, даних про його особу, наявністю у нього місця реєстрації та постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , слідчий суддя вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 179, 181, 183, 194 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
У клопотанні старшого слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносного підозрюваного ОСОБА_4 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005736 від 01.10.2018 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України - відмовити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, та визначити час перебування за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з 22.00 год. вечора по 07.00 год. ранку, строком на два місяці, а саме до 30 листопада 2018 року, включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього;
-перебувати за місцем свого проживання - АДРЕСА_2 , з 22.00 год. вечора по 07.00 год. ранку та не відлучатись у визначений час за межі місця проживання, окрім як за вимогою слідчого, прокурора та суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього;
-утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту та покладення обов`язків відповідно до ч.5 ст. 194 КК України визначити строком до 30 листопада 2018 року, включно.
Ухвала може бути оскаржена до Київського Апеляційного суду на протязі 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1