Справа №613/237/18
Провадження №1-кп/639/107/19
В И Р О К
Іменем України
8 квітня 2019 року м. Харків

Колегія суддів Жовтневого районного суду м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого - ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000756 від 06.11.2017 року у відношенні:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Каймахли, Казахського району, Азербайджан, азербайджанця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_9 06.11.2017 р. близько 09-00 год., перебуваючи поруч із торгівельним павільйоном, розташованим поблизу території ТОВ «Богодухівський ринок» за адресою: Харківська область, м. Богодухів, вул. Кооперативна 6, в ході сварки з раніше знайомим йому ОСОБА_6 , яка розпочалась на грунті неприязних відносин, що виникли раптово, маючи умисел на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у виді смерті потерпілого і бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_6 один удар металевою сокирою в область голови. Захищаючись від удару, ОСОБА_6 закрив голову лівою рукою, у зв`язку з чим удар прийшовся в область лівого передпліччя. Після цього ОСОБА_9 , продовжуючи свої злочинні дії, наніс ОСОБА_6 другий удар металевою сокирою в область голови, чим спричинив останньому, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 231-БГ/17 від 17.11.2017 р., тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у вигляді рубаної рани голови, що відноситься до легкого тілесного ушкодження, яке потягло короткочасний розлад здоров`я терміном більше 6 діб, але не більше 3 тижнів (21 доби), після чого ОСОБА_6 покинув місце події.
Таким чином, ОСОБА_9 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак він не був закінчений з причин, що не залежали від його волі.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, не визнав. Пояснив, що між його сином та сином ОСОБА_6 існували відносини, пов`язані з пофарбуванням автомобіля, через що існували взаємні претензії. Раніше у нього з ОСОБА_6 були добрі відносини, вони були знайомі біля 4 років.

06.11.2017 р. близько 09-00 год. обвинувачений перебував у своєму торгівельному павільйоні, який він орендує для торгівлі, розташованому на території ТОВ «Богодухівський ринок» за адресою: Харківська область, м. Богодухів, вул. Кооперативна 6, та рубав дрова для розтопки павільйону. Поруч знаходилися дві жінки-покупці. Навпроти павільйону стояв автомобіль ВАЗ. У цей момент до нього підійшов ОСОБА_6 , який приїхав за велосипеді, та почав висловлювати претензії з приводу автомобіля. Після чого виникла сварка, в ході якої ОСОБА_6 спочатку вдарив його в обличчя, на що ОСОБА_9 відповів ударом, а потім ОСОБА_6 почав його душити. Він впав на землю. Лежачи на землі, відчуваючи фізичну перевагу ОСОБА_6 та побоюючись, що він його задушить, ОСОБА_9 , не дивлячись, підібрав з землі якийсь предмет, чи то дрова, чи то сокиру, та вдарив потерпілого в область голови (ліва частина в області скроні). Після цього вони обидва піднялися і продовжили сваритися. ОСОБА_9 ще раз вдарив потерпілого тим же предметом в ліву руку. Останній сів на велосипед та поїхав з місця події. Через декілька хвилин він повернувся, недовгий час продовжував говорити з ОСОБА_9 , після чого поїхав. Через декілька хвилин приїхали працівники поліції, вилучили маленьку сокиру, після чого повезли ОСОБА_9 на медичну експертизу. На його робочому місці було 3 сокири, які він використовував для рубки дров, дві з дерев`яними ручками, одна з металевою, невеликого розміру, яку і вилучили. Ввечері до нього додому знов приїхав поліцейський та сказав, щоб він підписав документ про вилучення сокири, а в подальшому його відвезли на експертизу щодо стану сп`яніння. Будь-яких понятих при вилученні сокири та при підпису ним протоколу не було. Удари він наносив ОСОБА_6 , щоб відбитися від його агресивних дій, неприцільно. Чим саме бив не пам`ятає. Тілесних ушкоджень на потерпілому він не бачив. Особисто він від ударів ОСОБА_6 також отримав тілесні ушкодження, що підтверджується висновком експерта. З цього приводу подавав заяву до поліції.Спиртних напоїв перед подіями не вживав.
Вважає себе невинуватим та зазначає, що захищався від неправомірних дій ОСОБА_6 . Цивільні позови потерпілого та прокурора в інтересах держави не визнав.
Незважаючи на таку позицію обвинуваченого ОСОБА_9 , його винуватість у вчиненні злочину підтверджується дослідженими в ході судового розгляду наступними доказами:

Так, потерпілий ОСОБА_6 показав, що напередодні ОСОБА_9 зустрів його дружину ОСОБА_10 та погрожував їй та висловлювався нецензурною лайкою. Наступного дня, 06.11.2017 р., він їхав на велосипеді через ринок та побачив ОСОБА_9 , після чого почав висловлювати йому претензії з приводу його поведінки щодо жінки. На це ОСОБА_9 ударив його рукою в нижню губу. Коли ОСОБА_6 мав намір покинути місце конфлікту, ОСОБА_9 побіг до кіоску та вибіг з нього з сокирою. Потім замахнувся та ударив його сокирою, ОСОБА_6 підставив ліву руку, щоб відвести загрозу. Після цього ОСОБА_9 вдарив його топором в голову, в ліву частину. У потерпілого пішла кров, він сів на велосипед і поїхав додому, адже живе неподалік від ринку. Вдома його дружина викликала швидку допомогу та поліцію. Ударів ОСОБА_9 він не наносив, оскільки в руках тримав велосипед, який перебував між ним та ОСОБА_9 , з рук велосипеду він не випускав. За шию ОСОБА_9 він теж не утримував. При ударах ОСОБА_9 кричав «Я вас всіх повбиваю!» Сокиру він взяв у себе в кіоску. Сокира була темного кольору, металевою. Потерпілий був в кожуху, від удару рукав кожуху був прорубаний. Спиртних напоїв перед цим не вживав. Також повідомив, що конфлікт бачили дві жінки-покупці, які стояли неподалік. Біля кіоску ані дров, ані сокир не було. Після подій тиждень лікувався в лікарні, в хірургічному та неврологічному відділеннях. Цивільний позов підтримав в повному обсязі. Зазначив, що будь-яких дій щодо відшкодування шкоди ОСОБА_9 не здійснював. Після подій він погано себе почуває, голова часто болить.

Свідок ОСОБА_11 показала, що є дружиною потерпілого ОСОБА_6 . Вони разом проживають недалеко від ринку м. Богодухова. Напередодні ОСОБА_9 зустрів її та почав висловлюватися на її адресу нецензурною лайкою, ображав її через те, що між дітьми ОСОБА_12 та ОСОБА_9 виникли невирішені проблеми щодо пофарбування автомобіля. Про це вона повідомила чоловіку, який пообіцяв поговорити з ОСОБА_9 6.11.2017 р. її чоловік вранці біля 9-00 год. приїхав на велосипеді з роботи додому весь в крові, розказав їй, що ОСОБА_9 вдарив його сокирою по голові. Тоді вона викликала поліцію та швидку допомогу, яка забрала ОСОБА_6 до лікарні та його прооперували з приводу ушкоджень голови. Кров була на лівій частині голови, шиї, на голові була рубана рана. Дублянка, в якій був ОСОБА_6 , була перерубана. Також чоловік повідомив, що спочатку ОСОБА_9 вдарив його сокирою, але він прикрився рукою, другий удар прийшовся в голову.

Свідок ОСОБА_13 показав, що є сином ОСОБА_6 та надав аналогічні показання щодо тілесних ушкоджень батька та обставин їх спричинення, про які він дізнався з його слів. Також пояснив, що в минулому фарбував автомобіль сина обвинуваченого, але не до кінця це зробив, через що син ОСОБА_9 вимагав від нього гроші, проте він витратив їх на фарбові матеріали.

Свідок ОСОБА_14 показала, що 6.11.2017 р. біля 9 години ранку вона підійшла до торгівельного кіоску ОСОБА_9 , якого вона знала раніше, оскільки постійно купувала у нього овочі. Останній працював біля кіоску. Раптом під`їхав на велосипеді чоловік, як пізніше їй стало відомо, ОСОБА_6 , кинув велосипед та наніс удару ОСОБА_9 кулаком правої руки в щелепу. Потім вони вдвох впали на землю. ОСОБА_6 схопив за шию та почав душити ОСОБА_9 , який лежав на спині біля кіоску. Свідок злякалася та втекла. На її очах конфлікт відбувався біля хвилини. Біля неї перебувала ще одна жінка-покупець. Перед початком бійки ОСОБА_6 та ОСОБА_9 щось казали один одному, проте що саме вона пояснити не може. Дров чи сокир біля кіоску вона не бачила.

Також свідок повідомила, що перед судовим засіданням спілкувалася з обвинуваченим з приводу справи, приїхала разом з ним до суду. Крім того, знає ОСОБА_9 декілька років, постійно купує у нього овочі.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що є дружиною обвинуваченого. Між дітьми ОСОБА_9 та ОСОБА_6 існували конфліктні відносини з приводу фарбування автомобіля. Безпосередньо з ОСОБА_6 у родини ОСОБА_16 конфліктів не було.

Зранку 6.11.2017 р. ОСОБА_6 прийшов на робоче місце ОСОБА_9 на ринку м. Богодухова. Свідок при цьому перебувала в торгівельному вагончику та не бачила подій, оскільки двері були зачинені. Конфлікту вона не бачила. Чула тільки крики ОСОБА_6 . У чоловіка вона бачила ушкодження на шиї. Потерпілий вже покидав місце конфлікту. Біля вагончику лежали дрова, якими Сулейманови отоплюють приміщення вагончику. Сокира перебувала у вагончику.

В подальшому ввечері працівники поліції приїхали додому до ОСОБА_16 для того, щоб ОСОБА_9 підписав документ про вилучення сокири. Сокира у них була одна невеликого розміру, металева.

Свідок ОСОБА_17 показав, що вранці 6.11.2017 р. він на своєму автомобілі ВАЗ під`їхав до ринку, став навпроти магазину (кіоску), де здійснює торгівлю ОСОБА_9 , якого він знає давно, оскільки постійно купував у нього продукти Через 5-7 хвилин до ОСОБА_9 підійшов чоловік, відбувся словесний конфлікт, після чого чоловік наніс удар ОСОБА_9 , конфлікт продовжувався декілька хвилин. Потерпілий хватав ОСОБА_9 за шию та плечі. Учасники конфлікту падали на землю, потім швидко встали. Будь-яких предметів в руках у ОСОБА_9 свідок не бачив, ударів з його боку також не бачив. Потім потерпілий покинув місце конфлікту, але скоро повернувся, після чого свідок поїхав у справах. Тілесних ушкоджень на ОСОБА_6 свідок також не бачив.

Разом з тим, суд критично ставиться до показань свідків ОСОБА_15 , яка є дружиною обвинуваченого, а також ОСОБА_14 та ОСОБА_17 , які, за їх поясненнями, давно знають ОСОБА_9 , часто купували у нього продукти харчування та, дізнавшись про подію конфлікту, вирішили дати свідчення органу досудового розслідування та суду. Їх показання судова колегія сприймає як такі, що направлені на уникнення обвинуваченим покарання, вони не узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами та не можуть бути прийняті судом у повному обсязі.

Окрім показань потерпілого та свідків, судом були досліджені письмові докази по кримінальному провадженню, якими також підтверджується винність обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні злочину за встановлених судом обставин, а саме:

- фактичними даними, відображеними в протоколі огляду місця події від 06.11.2017р. та фототаблиці до нього (к/п, а.с.15-18), згідно якого слідчому в присутності двох понятих ОСОБА_9 було видано металеву сокиру з пластмасовою рукояткою, що підтверджується розпискою ОСОБА_9 ;

- фактичними даними, відображеними в протоколі огляду місця події від 22.11.2017р. та фототаблиці до нього (а.с.21-26 к/п), згідно якого слідчим в присутності двох понятих потерпілим ОСОБА_6 було видано, а слідчим оглянуто чоловічу куртку «дублянка», на лівому рукаві якої наявні два розрізи ;

- фактичними даними, відображеними в протоколі слідчого експерименту від 22.11.2017 р., та фототаблиці до нього, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_6 у присутності двох понятих, в ході якого ОСОБА_6 показав як саме ОСОБА_9 наносив йому удар рукою в область нижньої губи, а також удари сокирою в область лівого передпліччя та ліву частину голови ;

- фактичними даними, відображеними в протоколі слідчого експерименту від 05.12.2017 р., та фототаблиці до нього, проведеного за участю свідка ОСОБА_15 у присутності двох понятих, в ході якого ОСОБА_15 показала, де саме перебували ОСОБА_9 та ОСОБА_6 в ході конфлікту між ними;

-фактичними даними, відображеними в протоколі пред`явлення речей для впізнання, від 07.12.2017 р. в ході якого потерпілий ОСОБА_6 впізнав серед 4 пред`явлених йому фотознімків зображення сокири, якою ОСОБА_9 наніс йому два удари;

-фактичними даними, відображеними в протоколі слідчого експерименту від 05.12.2017 р., та фототаблиці до нього, проведеного за участю свідка ОСОБА_14 у присутності двох понятих, в ході якого ОСОБА_14 вказала на взаємне розташування ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , місце, де саме ОСОБА_6 почав душити ОСОБА_9 ;

-фактичними даними, відображеними в протоколі слідчого експерименту від 05.12.2017 р., та фототаблиці до нього, проведеного за участю свідка ОСОБА_17 у присутності двох понятих, в ході якого свідок показав, де саме він перебував під час конфлікту 6.11.2017 р., як саме ОСОБА_6 наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_9 та як вони наносили удари один одному, лежачи на землі.

- висновком судово-медичної експертизи № 231-БГ-17 від 07.11.2017 р., відповідно до якого у ОСОБА_6 мали місце тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді рубаної рани голови, струсу головного мозку, садно в області лівого передпліччя. По ступеню тяжкості закрита черепно-мозкова травма у вигляді рубаної рани голови є легким тілесним ушкодженням, що потягло короткочасний розлад здоров`я терміном більше 6 днів, але не більше 3 тижнів; садно легке тілесне ушкодження. Вищевказані ушкодження утворилися від рубячої дії предмету, який має обмежену травмуючу поверхню, індивідуальні особливості якої не знайшли свого відображення в характері ушкоджень, але таким предметом могло бути і лезо наданої на експертизу сокири. Ушкодження, що малися у ОСОБА_6 , могли бути нанесені йому в період часу 6.11.2017 р. Ушкодження виникли від двох травматичних дій, нанесених ОСОБА_6 сторонньою особою, з прикладенням сили, достатньої для її виникнення. Власноручне спричинення вищевказаних ушкоджень виключено, вони також не могли виникнути внаслідок падіння ОСОБА_6 з висоти зросту на землю (к/п, а.с. 73-74);

- висновком судово-медичної експертизи № 262-БГ-17 від 29.11.2017 р., відповідно до якого у ОСОБА_6 мали місце тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді рубаної рани голови, струсу головного мозку, садно в області лівого передпліччя. Механізм спричинення тілесних ушкоджень в області голови та лівого передпліччя, на який ОСОБА_6 вказував під час проведення з ним слідчого експерименту від 22.11.2017 р., відповідає судово-медичним даним по механізму їх виникнення (к/п, а.с. 76-77);

- висновком судово-медичної експертизи № 229-БГ-17 від 06.11.2017 р., відповідно до якого у ОСОБА_9 мало місце тілесне ушкодження садно в області підборіддя зліва. По ступеню тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження. Тілесне ушкодження утворилось від ударно-ковзаючої дії тупого твердого предмету з обмеженою травмуючою поверхнею, індивідуальні особливості якого не знайшли свого відображення в характері ушкодження, але таким предметом міг бути і кулак руки людини, в період часу,вказаний в постанові слідчого, тобто 6.11.2017 р. Садно, що малося у ОСОБА_9 , виникло від однієї травматичної дії, нанесеної сторонньою особою, з прикладенням сили, достатньої для його виникнення. Власноручне спричинення вищевказаного садна малоймовірно, воно також не могло виникнути внаслідок падіння ОСОБА_9 з висоти зросту на землю (к/п, а.с. 82-83);

- висновком судово-медичної експертизи № 278-БГ-17 від 15.12.2017 р., відповідно до якого механізмом виникнення вищевказаного тілесного ушкодження у ОСОБА_9 , на який вказувала свідок ОСОБА_14 під час проведення з нею слідчого експерименту 05.12.2017 р., не відповідає судово-медичним даним по механізму спричинення ОСОБА_6 ОСОБА_9 садна в області підборіддя (к/п, а.с. 79-80);

- висновком судово-медичної експертизи № 33-БГ-18 віід 16.02.2018 р., відповідно до якого покази свідка ОСОБА_17 , надані ним в ході проведення слідчого експерименту від 15.02.2018 р., в цілому відповідають судово-медичним даним щодо локалізації та механізму спричинення ОСОБА_9 садна в області підборіддя (к/п, а.с. 85-86);

- висновком судово-медичної експертизи № 36-БГ-18 від 19.02.2018 р., відповідно до якого механізм спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, на який вказував свідок ОСОБА_17 під час проведення з ним слідчого експерименту від 15.02.2018 р., не відповідає судово-медичним даним по механізму виникнення у ОСОБА_6 закритої черепно-мозкової травми у вигляді рубаної рани голови, струсу головного мозку та садна в області лівого передпліччя (к/п, а.с. 88-89);

- висновком судово-медичної експертизи № 37-БГ-18 від 21.02.2018 р., відповідно до якого механізм спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, на який вказував ОСОБА_9 під час проведення допиту 05.02.2018 не відповідає судово-медичним даним по механізму виникнення у ОСОБА_6 закритої черепно-мозкової травми у вигляді рубаної рани голови, струсу головного мозку та садна в області лівого передпліччя (к/п, а.с. 91-92)

Допитана в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_18 підтвердила викладені вище висновки судово-медичних експертиз та пояснила, що відповідно до об`єктивних судово-медичних даних, один з ударів ОСОБА_6 був нанесений у життєво важливий орган область голови, загостреним предметом, яким могло бути лезо сокири.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликають, адже вони отримані без порушення закону, у переважній частині узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази. У відповідності до вимог ст.ст.85, 86 КПК України, суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

При цьому доводи сторони захисту про необхідність визнання недопустимими ряду доказів, а саме протоколу огляду місця події від 06.11.2017 р., в ході якого слідчим виявлено та вилучено металеву сокиру з пластмасовою рукояткою, розписки ОСОБА_9 від 06.11.2017 р. про добровільну видачу ним слідчому вказаної сокири, через проведення слідчої дії за відсутності понятих, не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки як з протоколу, так і з розписки вбачається, що при їх складенні приймали участь поняті ОСОБА_19 та ОСОБА_20 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 , зазначений у вказаному протоколі в якості понятого, пояснив, що він безпосередньої участі у вказаній слідчій дії не брав, як і інший понятий, проте його підпис в протоколі та розписці наявний. В той же час, вказаний факт підтверджується лише показаннями обвинуваченого та свідка ОСОБА_15 , що можна розцінити як засіб захисту. Інший понятий - ОСОБА_20 судом не допитаний через неможливість встановлення місця його перебування, а відтак, ним зі свого боку не підтверджений факт неучасті, як його особисто, так і іншого понятого, у вказаній слідчий дії

До зазначених доводів захисту судова колегія ставиться критично, оскільки в протоколі огляду місця події та в розписці ОСОБА_9 містяться підписи понятих, а зауважень від учасників слідчої дії на неправомірний її характер не надходило та у протоколі та розписці не зазначено.

Разом з тим, в ході судового засідання ОСОБА_9 пояснив, що не пам`ятає, чим саме наносив удари потерпілому, не виключає, що сокирою. Факт наявності у нього під рукою сокири на час вчинення інкримінованих дій не спростував.

В той же час, об`єктивними судово-медичними даними підтверджується нанесення ушкоджень потерпілому саме руб`ячою зброєю, якою може бути надана на дослідження експерта сокира.

Доводи обвинуваченого про те, що у нього не було умислу на вбивство ОСОБА_6 , а також його посилання, що удари потерпілому він наносив лише з метою свого захисту від протиправних дій потерпілого, також перевірено судом, однак суд відноситься до них критично, оскільки вони спростовуються показами потерпілого, свідків, іншими доказами, наведеними вище та розцінює їх як спосіб захисту власних інтересів та спробу уникнути відповідальності за вчинене.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до частини першої статті 15 КК замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення відповідного злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Згідно з частиною другою статті 24 КК умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

При відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим.

Для з`ясування змісту і спрямованості умислу особи при дослідженні доказів суд виходить із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема: враховується спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки, про що також зазначено у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи».

За встановлених у даній справі обставин ОСОБА_9 та ОСОБА_6 були знайомі між собою, конфлікт виник спонтанно, на побутовому ґрунті, перший удар був ОСОБА_9 нанесений потерпілому в життєво важливий орган в голову, проте потерпілий захистив голову рукою. Більше того, після нанесення першого удару, від якого ОСОБА_6 захистив голову рукою, ОСОБА_9 об`єктивно міг бачити перед собою предмет, яким наносить удари, що спростовує його показання в частині того, що він не пам`ятає, чим саме наносив удари потерпілому. В той же час, об`єктивно усвідомлюючи, що перший удар не досяг своєї мети, адже був відбитий потерпілим, який захищався та вже припинив фізичний вплив на обвинуваченого, ОСОБА_9 повторно ударив його сокирою в область голови, що явно свідчить про його наміри позбавити потерпілого життя.

Отже, оскільки ОСОБА_9 діяв умисно, саме його діями було завдано потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження, зазначені у висновку судово-медичної експертизи №231-БГ-17 від 07.11.2017 р, але смерть останнього не настала з причин, які не залежали від волі обвинуваченого.

За таких обставин суд приходить до висновку ,що вина обвинуваченого ОСОБА_9 доведена повністю, і його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст.15 , ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Колегія суддів зазначає, що хоча у обвинуваченого ОСОБА_9 і було виявлено легкі тілесні ушкодження, що підтверджується висновком судово-медичного експерта №229-БГ-17 від 06.11.2017 р. та він посилається на той факт, що ці ушкодження йому спричинив сам потерпілий ОСОБА_6 , однак за встановлених судом обставин відсутні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_9 діяв в межах необхідної оборони чи з перевищенням меж необхідної оборони.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_9 встановлено, що він на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, інвалідності не має, офіційно не працевлаштований, одружений, має повнолітнього сина, має постійне місце проживання в м. Богодухові Харківської області, яке не співпадає з місцем реєстрації, за місцем проживання характеризується задовільно, не судимий.

Відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 16 від 10.01.2018 р. ОСОБА_9 на теперішній час хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки не виявляє. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_9 перебував поза хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності або іншого хворобливого стану психіки. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_9 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (к/п, а.с. 95-97).

Обставин, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_9 , судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_9 у відповідності до ст.67 КК України, судом також не встановлено.

Підстави для застосування ст. ст. 69,75 КК України при призначенні покарання відсутні.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин скоєного злочину, поведінки потерпілого, який фактично ініціював конфлікт та також наніс ОСОБА_9 тілесні ушкодження, особи обвинуваченого, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, думки потерпілого щодо призначення обвинуваченому суворого покарання, суд, реалізуючи принципи законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, в мінімальному розмірі санкції інкримінованої статті КК України, за якою визнає його винуватим, яке є необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.

До набрання вироком суду законної сили підстав для зміни відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання судова колегія не вбачає. Після набрання вироком законної сили запобіжний захід підлягає зміні на тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Цивільний позов прокурора про стягнення з ОСОБА_9 на користь держави вартості лікування потерпілого ОСОБА_6 в розмірі 2944 грн. 64 коп.на користь держави підлягає задоволенню із урахуванням вимог ст. 129 КПК України та наданої суду калькуляції вартості лікування у медичному закладі потерпілого ОСОБА_6 .

За правилами ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 30000 грн. також підлягає задоволенню у повному обсязі, враховуючи при цьому характер та тривалість моральних переживань, емоційних та душевних страждань потерпілого в зв`язку з отриманими ним тілесними ушкодженнями, порушенням звичного життєвого укладу, що є доведеним, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає обгрунтованим саме такий розмір спричиненої шкоди, що підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376, 392 395 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст 15, ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.
До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_9 у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін.
На час дії запобіжного заходу покласти на ОСОБА_9 наступні обов`язки: не відлучатися із м. Богодухова без дозволу суду, повідомляти суд про зміну місця проживання, місця роботи.
Після набрання вироком суду законної сили ОСОБА_9 затримати та через ДУ "Харківський слідчий ізолятор" направити до місць відбування покарання.
Строк відбування покарання обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_9 та приведення вироку до виконання.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави в особі Богодухівської районної державної адміністрації витрати на лікування потерпілого ОСОБА_6 в розмірі 2944 (дві тисячи дев`ятсот сорок чотири) гривні 64 коп. (р/р 7127, ГУДКСУ в Харківській області, МФО 851011, ).
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 в якості відшкодування моральної шкоди 30000 (тридцять тисяч) гривень.
Речові докази, що зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області: чоловічу куртку «дублянка» - повернути потерпілому ОСОБА_6 , сокиру металеву з пластмасовою рукояткою знищити.
Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3