УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/1772/19

Провадження №: 1-в/755/136/19

"21" лютого 2019 р.

м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді: ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участю сторін провадження: представника заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання інспектора Дніпровського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із закінченням строків давності виконання, встановив :

Суть питання, що вирішується ухвалою

Інспектор Дніпровського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області подав до суду дане клопотання про звільнення від відбування покарання указаного засудженого (особу в інтересах якої подано клопотання), у зв`язку із закінченням іспитового строку давності виконання.

Встановлені обставини з порушеного питання

12.06.2007 до Дніпровського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області надійшли матеріали з Шепетівської виправної колонії № 69 УДДУ ПВП в Хмельницькій області, щодо заміни позбавлення волі, на виправні роботи на 1 рік 4 місяці 8 днів з відрахуванням 10% заробітку в дохід держави.

20.06.2007 ОСОБА_5 з`явився до Дніпровського РВ КВІ в м. Києві, де був ознайомлений з порядком на умовами відбуття покарання у виді виправних робіт, також винесена постанова про встановлення днів явки на реєстрації, а саме: 1 (перший) понеділок кожного місяця, а також попереджений, що у разі ухилення від відбування покарання матеріали його особової справи будуть направлені до прокуратури для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України.

19.07.2007 ОСОБА_5 працевлаштувався в СПД «Гуменюк О.А.» згідно трудової угоди №11-15 від 19.06.2007р., який зареєстрований в Деснянському центрі зайнятості.

13.07.2007 за вих. № 25/1964 на адресу СПД «Гуменюк О.А.» було направлено повідомлення для проведення утримання 10% з заробітку ОСОБА_5 на користь держави. Відрахування з заробітної плати розпочалося з 18.07.2007р.

10.09.2007 ОСОБА_5 було винесено застереження у виді письмового попередження, за те що останній не з`явився на реєстрацію 20.08.2007р. без поважної причини.

12.10.2007 до інспекції надійшло повідомлення з СПД « ОСОБА_6 » про те, що з 11.10.2007 р. ОСОБА_5 був звільнений з СПД « ОСОБА_6 » за прогули.

15.10.2007 ОСОБА_5 було винесено застереження у виді письмового попередження, за те що був звільнений з СПД « ОСОБА_6 » за допущення прогулів на робочому місці.

30.11.2007 засуджений повідомив та надав довідку про те, що з 01.10.2007 р. працює в ПП «АНТ- сервіс» підсобним робітником, та характеристику.

03.12.2007 за вих. № 25/3580 на адресу ПП «АНТ- сервіс» було направлено повідомлення для проведення утримання 10% з заробітку ОСОБА_5 на користь держави. 14.12.07р. даний лист до інспекції повернувся в зв`язку з тим, що за зазначеною адресою дане підприємство не існує.

22.01.2007 ОСОБА_5 було винесено застереження у виді письмового попередження, за те що надав до інспекції фіктивну довідку з роботи та 17.12.2007р., 21.01.2008р. не з`явився на реєстрацію без поважної причини.

04.03.2008 були направлені матеріали до прокуратури Дніпровського району м. Києва для вирішення питання про притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за ухилення від відбуття покарання у виді виправних робіт, однак в задоволенні було відмовлено, так як останній не є суб`єктом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.

25.04.2008 ОСОБА_5 було винесено застереження у виді письмового попередження, за те що останній не з`явився на реєстрацію 18.02.2008р., 17.03.2008р., 21.04.2008р. без поважної причини.

07.07.2008 ОСОБА_5 було винесено застереження у виді письмового попередження, за те що останній не з`явився на реєстрацію 19.05.2008р., 17.06.2008р. без поважної причини.

07.07.2008 до інспекції надійшла довідка з ФОП « ОСОБА_7 » про те, що ОСОБА_5 дійсно перебуває у трудових відносинах із ФОП « ОСОБА_7 » з 01.07.2008 року і займає посаду помічника автомеханіка з з/п у розмірі 525 ( п`ятсот двадцять п`ять) грн. на місяць. Випробувальний термін для працівника складає 3 місяці.

07.07.2008 до ФОП « ОСОБА_7 » було направлено повідомлення для проведення утримання 10% з заробітку ОСОБА_5 на користь держави.

14.08.2008 ОСОБА_5 було винесено застереження у виді письмового попередження, за те що останній не з`явився на реєстрацію 21.07.2008 р. без поважної причини.

28.07.2008 до ФОП « ОСОБА_7 » було повторно направлено повідомлення для проведення утримання 10% з заробітку ОСОБА_5 на користь держави.

18.09.2008 до інспекції надійшла довідка з ФОП « ОСОБА_7 » про те, що ОСОБА_5 не здав внутрішню атестацію та з 01.09.2008 року не буде прийнятий в штат компанії на посаду помічника автомеханіка по трудовому договору на постійній основі. Трудовий договір з ОСОБА_5 з 01.09.2008 року підписано не буде.

10.10.2008 ОСОБА_5 було винесено застереження у виді письмового попередження, за те що останній не з`явився на реєстрацію 18.08.2008р., 15.09.2008р. без поважної причини.

10.11.2008 були направлені матеріали до прокуратури Дніпровського району м. Києва для вирішення питання про притягнення його до кримінальної відповідальності за ухилення від відбуття покарання у виді виправних робіт.

14.11.2008 з прокуратури Дніпровського району м. Києва надійшла відповідь про те, що подання ВКВІ було направлено до Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві для вирішення питання про притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за ухилення від відбуття покарання у виді виправних робіт.

09.12.2008 ОСОБА_5 було винесено застереження у виді письмового попередження, за те що останній не з`явився на реєстрацію 20.10.2008р., 17.11.2008р. без поважної причини.

26.01.2009 ОСОБА_5 було винесено застереження у виді письмового попередження, за те що останній не з`явився на реєстрацію 15.12.2008р., 19.01.2009р. без поважної причини.

17.04.2009 ОСОБА_5 було винесено застереження у виді письмового попередження, за те що останній не з`явився на реєстрацію 16.02.2009р., 16.03.2009р. без поважної причини. Цього ж дня було змінено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію з 3(третього) понеділка кожного місяця на 1(перший) та 3 (третій) понеділки кожного місяця. Постанову оголосили під розпис засудженого.

17.07.2009 до інспекції надійшла постанова Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві про відмову в порушенні кримінальної справи.

08.10.2009 були проведені першочергові розшукові заходи згідно наказу ДДУ ПВП та МВС України №270/1560 від 19.12.2003 року «Про затвердження Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб засуджених до таких покарань».

09.11.2009 ОСОБА_5 було винесено застереження у виді письмового попередження, за те що останній не з`явився на реєстрацію та не з`являється за направленням до Дніпровського районного центру зайнятості населення м. Києва: 01.06.2009р., 15.06.2009р., 06.07.2009р., 03.08.2009р., 07.08.2009р., 07.09.2009р., 21.09.2009р., 05.10.2009р., 19.10.2009р., 02.11.2009р. без поважної причини.

25.01.2010 ОСОБА_5 було винесено застереження у виді письмового попередження, за те що останній не з`явився на реєстрацію та до Дніпровського районного центру зайнятості населення м. Києва: 21.12.2009р., 11.01.2010р., 18.01.2010р. без поважної причини.

27.01.2010 були направлені матеріали до прокуратури Дніпровського району м. Києва для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності за ухилення від відбуття покарання у виді виправних робіт.

15.02.2010 ОСОБА_5 було винесено застереження у виді письмового попередження, за те що останній не з`явився на реєстрацію 01.02.2010р. без поважної причини.

19.02.2010 до інспекції з прокуратури Дніпровської району м. Києва надійшла відповідь про те, що прокуратурою району порушено кримінальну справу № 54-2999 за фактом вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України. Порушену кримінальну справу для організації та проведення досудового слідства направлено до СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві.

05.05.2010 ОСОБА_5 було винесено застереження у виді письмового попередження, за те що останній не з`явився на реєстрацію 05.04.2010р., 19.04.2010р. без поважної причини.

26.05.2010 до інспекції надійшли матеріали з Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві, а саме: постанова про порушення кримінальної справи за фактом вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України підписана заступником прокурора Дніпровського району м. Києва; постанова про порушення кримінальної справи відносно особи за ч.2 ст. 389 КК України підписана слідчим СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві; постанова про об`єднання кримінальних справ в одне провадження, кримінальні справи № 54-2569, 54-2999 порушені за ознаками складу злочинів, передбачених ст.ст. 164 ч.1, 389 ч.2 КК України об`єднати в одне провадження та присвоїти єдиний реєстраційний номер № 54-2569; 21.06.2010 року ОСОБА_5 було винесено застереження у виді письмового попередження, за те що останній був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч.1 КУпАП.

02.07.2012 до інспекції надійшла відповідь з Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві, де зазначалось, що кримінально справа № 54-2569 порушена за ст. 164 ч.1 КК України 28.03.2012 року згідно ст. 225 КПК України була направлена до прокуратури Дніпровського району м. Києва. Кримінальну справу в частині пред`явленого обвинувачення за ст. 2 ст. 389 КК України 08.06.2010 року закрито.

08.05.2012 ОСОБА_5 був засуджений Дніпровським районним судом м. Києва за ст. 164 ч.1 КК України до 1 (одного ) року обмеження волі, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком з випробуванням на 1 (один) рік.

14.06.2013 ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва задоволено клопотання інспектора Дніпровського РВ КВІ в м. Києві відносно ОСОБА_5 , щодо звільнення від подальшого відбування покарання з іспитовим строком з випробування.

17.04.2015 засуджений з`явився до інспекції, де йому було винесено застереження у виді письмового попередження за неявки на реєстрацію з 17.12.2007р. по 17.04.2015р. без поважних причин, в зв`язку з тим, що у ОСОБА_5 втрачений паспорт громадянина України йому було надане направлення до ДМС Дніпровського району м. Києва для отримання паспорта для подальшого відбування покарання у виді виправних робіт.

30.06.2015 до прокуратури Дніпровського району м. Києва було направлено подання та копія матеріалів особової справи засудженого для вирішення питання про притягнення його до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України (ухилення від відбування покарання у виді виправних робіт).

22.01.2016 до інспекції надійшло повідомлення Київської місцевої прокуратури № 4 з відмовою у задоволенні подання про вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування покарання у виді виправних робіт, оскільки суб`єктом злочину передбаченого ст. 389 КК України є особа, засуджена до відповідного виду покарання обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили. Виходячи з цього, якщо особа ухиляється від покарання, яке не призначалося вироком суду, а було застосоване до неї на підставі інших судових рішень (наприклад, у порядку зміни), притягнення такої особи до відповідальності за ст. 389 КК України виключається, бо вона не є суб`єктом цього злочину.

02.02.2016 ОСОБА_5 було винесено застереження у виді письмового попередження, за те що останній не з`явився на реєстрацію з травня 2015р. по теперішній час без поважної причини та офіційно не працевлаштувався.

За час перебування на обліку ОСОБА_5 затримувався співробітниками Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві 07.04.2014р. та 05.04.2014р. за ст. 178 ч.1 КУпАП.

Ухвалою цього місцевого суду від 30.03.2016 у задоволенні подання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання покарання, визначеного постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 10.05.2007 було відмолено, у розрізі положень ч.ч. 3-4 ст. 80 КК України.

У період після 30.03.2016 по дату звернення до суду, тобто 31.01.2019 заявником проводилися заходи регламентовані КВК України та тотожні вищенаведеним.

У світлі чого, заявник враховуючи викладене та підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України просить вирішити питання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання покарання, визначеного постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 10.05.2007.

Позиція сторін

Представник заявника та прокурор у судовому засіданні дане звернення підтримали ,уважали за доцільне задовольнити, з підстав викладених в ньому.

У судове засідання інші сторони будучи повідомленим про день та час розгляду клопотання (подання), згідно вимог ст. 135 КПК України, не з`явився, причини неявки суду не повідомили, однак суд, враховуючи положення ст.ст. 7, 22, 26, абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України, вважає за можливе провести судовий розгляд провадження у їх відсутність.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки у разі засудження до покарання менш суворого ніж обмеження волі.

При цьому, відповідно до положень ч.ч. 3-4 ст. 80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину

Разом з тим, є дійсним і факт того, що ОСОБА_5 не є суб`єктом злочину за ч. 2 ст. 289 КК України.

Бо, за змістом ч. 2 ст. 389 КК України суб`єктом цього злочину може бути тільки особа, засуджена до громадських чи виправних робіт вироком суду, а не та, яка відбуває одне із зазначених покарань на підставі інших судових рішень.

До того ж, згідно ч. 5 ст. 52 КК України, відповідальність, передбачена ст. 389 КК України, є наслідком ухилення від покарання призначеного вироком суду.

Саме з вищезазначених підстав постановою Верховного Суду України від 12 квітня 2012 року в справі № 5-1кс12 задоволено заяву заступника Генерального прокурора України і скасовано ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ) від 29 вересня 2011 року.

Указане в своїй сукупності дає можливість дійти висновку, що є доцільним це подання на даний час задовольнити.

Обставини визначені ч.ч. 3-4 ст. 80 КК України не є основоположними, у цій ситуації, у світлі вищенаведеного.

Застосовуючи саме такий підхід суд ураховує і те, що рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Також слід урахувати, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай у сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.

Справедливе застосування норм права означає, що її застосування перебуватиме у справедливому балансі з обставинами самої справи.

А тому, суд у світлі наведених засад кримінального провадження, визначених частиною першою статті 7 указаного Кодексу, уважає за можливе розглянути указане клопотання заявника по суті, так як таке застосування норм права перебуватиме у справедливому балансі з обставинами самої справи, тобто буде справедливим.

Тим паче, що справедливість, дійсно, як одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні певного питання для регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

При розгляді звернення по суті, суд акцентує увагу на тому, що в силу положень чинного кримінального процесуального законодавства України, що саме аткий підхід (задоволення подання) є єдино справедливим.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

За таких обставини, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, які йому відомі, на час розгляду скарги, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що звернення підлягає задоволенню, як дійсне у світлі наведеного.

На підставі викладеного та керуючись ст. 80 КК України, ст. ст. 1-7, 22, 26, 369-372, 372, 376, 392, 537, 539 КПК України, суд постановив :

клопотання задовольнити.

Звільнити від відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді виправних робіт з відрахуванням 10 % із заробітку в дохід держави на строк 1 рік 4 місяці 8

днів призначених згідно постанови Шепитівського міськрайонного суду Хмельницької області від 10.05.2007, у зв`язку із закінченням строків давності виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 09:00 год. 25.02.2019.

С у д д я : ОСОБА_1