Справа № 712/4722/19
Провадження № 1-кс/712/2754/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2019 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
слідчого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду внесене у кримінальному провадженні № № 0001673 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.04.2019 року, старшим слідчим Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 і погоджене прокурором Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 187 КК України,-

В С Т А Н ОВ И В:

До Соснівського районного суду м. Черкаси звернувся старший слідчий Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області лейтенант поліції ОСОБА_4 із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В клопотанні зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що 04 квітня 2019 року близько 21 год. 50 хв. на території Залізничного вокзалу міста Черкаси, що розташований по вулиці Володимира Ложешнікова, 1 в місті Черкаси, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зустрів раніше не знайому йому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та після спільного вживання алкогольних напоїв відвів її на територію складу зберігання приватного підприємства, що розташований по АДРЕСА_1 , де 05 квітня 2019 року приблизно об 00 год. 05 хв., діючи умисно та цілеспрямовано, супроводжуючи погрозою вбивством, демонструючи предмет схожий на ніж, та застосуванням фізичного насильства, яке полягало в удушенні потерпілої руками та завданні ударів по обличчю, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зґвалтував ОСОБА_7 , примусивши здійснити орогенітальний контакт, який полягав в оральному проникненні в її тіло. Після чого, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, вступив з останньою в природний гетеросексуальний акт, який полягав в вагінальному проникненні в тіло останньої проти її волі, із застосуванням фізичного насильства та погроз вбивством, після чого останнього було затримано працівниками поліції.

Таким чином ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, а саме у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій без добровільної згоди потерпілої особи , тобто у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України.

Він же продовжуючи свою злочинну діяльність, 05 квітня 2019 року, близько 00 год. 00 хв., перебуваючи на території складу зберігання приватного підприємства, що розташований по АДРЕСА_1 , після зґвалтування потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою вчинення розбійного нападу, тобто відкритого заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, погрожуючи вбивством, демонструючи предмет схожий на ніж, та застосувавши фізичне насильство, яке полягало в удушенні потерпілої руками та завданні ударів по обличчю, в стані алкогольного сп`яніння, відкрито заволодів майном потерпілої, а саме двома сережками та двома каблучками.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, з погрозою застосування такого насильства (розбій), тобто у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.

05 квітня 2019 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ямпіль Вінницької області, громадянина України, українця, із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утримані не маючого, перебуваючого на обліку в центрі обліку бездомних осіб, фактично проживаючого в АДРЕСА_1 ; учасником бойових дій, інвалідом, депутатом, ліквідатором наслідків аварії ЧАЕС не являється, зі слів раніше судимого, було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

05 квітня 2019 року ОСОБА_5 було повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій без добровільної згоди потерпілої особи, тобто у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України та у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, з погрозою застосування такого насильства (розбій), тобто у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, серед яких: протоколом огляду місця події, допитом потерпілого, свідків та самого підозрюваного, який щиро кається в скоєному кримінальному правопорушенні.

Враховуючи зібрані докази на даному етапі досудового розслідування, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, який відповідно до ч. 1 ст. 152 КК України, карається позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років та у вчинення тяжкого злочину, який відповідно до ч. 1 ст. 187 КК України карається позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

Метою застосування до ОСОБА_5 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, спробам з його боку переховуватися від правоохоронних органів та суду, знищити документи та інші докази, які мають істотне значення для встановлення правопорушення, впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а враховуючи те, що ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості, за який був затриманий, безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення та сукупність очевидних ознак на місці події вказували на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин та враховуючи те, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину середньої тяжкості, за який відповідно до ч. 1 ст. 152 КК України карається позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років, та тяжкого злочину, який відповідно до ч. 1 ст. 187 КК України карається позбавленням волі на строк від трьох до семи років, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 матиме можливість безперешкодно застосовувати вплив на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, з метою схилення їх до дачі неправдивих показів, переслідуючи при цьому мету уникнення від кримінальної відповідальності та приховування можливих аналогічних фактів своєї злочинної діяльності.

Стосовно переховування від правоохоронних органів та суду, то у зв`язку із вчинення вказаного правопорушення та у зв`язку з тяжкістю покарання, якому може бути підданий підозрюваний, а також враховуючи те, що підозрюваний не має постійного місця проживання та знятий з реєстрації, постійного законного джерела доходів та стійких соціальних зв`язків не має, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, останній може переховуватись.

Беручи до уваги те, що відповідно до ст.177 КПК України існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 може: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У зв`язку з тим що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Наявність ризику втечі через загрозу кримінального покарання, в сукупності з іншими вищевказаним ризиками, дають підстави вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо, а тому застосувати більш м`який запобіжний захід не є доцільним.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задоволити.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників процесу, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Ураховуючи обґрунтовану підозру у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжувати злочинну діяльність, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя приходить до висновку про застосування запобіжного заходу.

Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчинення іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжний заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до частини 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою не повинен перевищувати шістдесяти днів.

Вирішуючи клопотання слідчого, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Згідно рішення ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи. Рішенням ЄСПЛ «Сельчук проти Туреччини» визначено, що попередня судимість може бути підставою ризику вчинення нових правопорушень.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події, протоколом допиту потерпілого, свідків та іншими процесуальними діями.

З клопотання також вбачається, що із наданих слідчому судді матеріалів кримінального провадження, наведені у ньому ризики, як мета обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного є такими, що виправдовують його застосування, зокрема слідчий вказує, що ОСОБА_5 під тягарем кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення; матиме можливість безперешкодно застосовувати вплив на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, з метою схилення їх до дачі неправдивих показів, переслідуючи при цьому мету уникнення від кримінальної відповідальності та приховування можливих аналогічних фактів своєї злочинної діяльності; перешкоджатиме досягненню завдання кримінального провадження та досягненню цілей покарання.

Європейський суд з прав людини, зокрема у викладених рішеннях по справах «Калашников проти Росії», «Томазі проти Франції» та інших, роз`яснив, що сама по собі тяжкість злочину згідно повідомлення особі про підозру, не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За роз`ясненнями п.п. 3, 13 постанови Пленуму Верховного Суду № 4 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 11 червня 2004 року №10 та від 24 жовтня 2008 року №15), взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинувачуваним процесуальних обов`язків, і його належної поведінки; обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

В судовому засіданні встановлено, що підозрюваний не має постійного місця проживання, стійких соціальних зв`язків не має, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, останній раз в 2017 році, має не зняту та непогашену судимість, на шлях виправлення не став, продовжує злочинну діяльність, в зв`язку з чим може здійснювати тиск на потерпілого та свідків, які можуть змінити свої покази.

Крім того, з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 ; запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень, можливості незаконно впливати на потерпілого та свідків; знищенню речових доказів; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та враховуючи застосування фізичного насильства в стані алкогольного сп`яніння, наявний ризик вчинення нових правопорушень має місце, оскільки попередня поведінка дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях, тому суд вважає за необхідне застосувати щодо останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, передбачених КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183-184, 186, 193-194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 187 КК України задовольнити.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 03.06.2019 року, включно.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту затримання, тобто з 05.04.2019 року.

Для утримання підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає направленню до слідчого ізолятора м. Черкаси.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 .

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається підозрюваному ОСОБА_5 , після її оголошення, слідчому для виконання та прокурору для відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а підозрюваному, який перебуває під вартою, в той же строк, з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1