Справа № 570/2858/18
номер провадження 1-кп/570/290/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 грудня 2018 року м. Рівне
Рівненський районний суд Рівненської області
в особі судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000103 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Топорівці Новоселицького району Чернівецької області, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, був військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, начальником їдальні взводу забезпечення медичної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 (на даний час військова частина НОМЕР_2 ), старшого сержанта, який є неодружений, зареєстрований та фактично проживаючий в с. Топорівці Новоселицького району Чернівецької області, який є раніше не судимим,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 від 05 червня 2015 року, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 11,16, 127, 128, 129, 130, 199, 216, 217 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно 20 листопада 2015 року близько 17 години з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби в умовах особливого періоду без поважних причин самовільно залишив місце служби місце розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 (на даний час військова частина НОМЕР_2 ), яка тимчасово дислокувалася в АДРЕСА_1 (Рівненський загальновійськовий полігон) і обов`язки військової служби не виконував до 07 грудня 2015 року. 07 грудня 2015 року добровільно з`явився до військової частини польова пошта НОМЕР_1 (на даний час військова частина НОМЕР_2 ) та приступив до виконання військових обов`язків.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 вину у самовільному залишенні місця служби без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, визнав повністю і суду показав, що умисно 20 листопада 2015 року близько 17 години з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби в умовах особливого періоду без поважних причин самовільно залишив місце служби місце розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 (на даний час військова частина НОМЕР_2 ), яка тимчасово дислокувалася в АДРЕСА_1 (Рівненський загальновійськовий полігон) і обов`язки військової служби не виконував, а знаходився за місцем свого проживання.
Суд погоджується з кваліфікацією прокурором дій ОСОБА_4 , які полягали в самовільному залишенні військової частини без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, за ч.4 ст. 407 КК України.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
При призначенні покарання суд враховує, що підсудний сприяв розслідуванню та судовому розгляду справи. Як пом`якшуючі покарання обставини суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю та розслідуванню злочину. Обтяжуючі покарання обставини прокурором не заявлено, а судом встановлено не було.
Оскільки ОСОБА_4 брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, та має статус учасника бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_3 ), суд вважає за можливе задоволити клопотання самого підсудного про застосування до нього положень Закону України "Про амністію у 2016 році".
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк у три роки.
Звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.2 ст.394 Кримінального процесуального кодексу України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1