Справа № 352/2353/18
Провадження № 1-кп/352/302/18
У Х В А Л А
про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

27 грудня 2018 р. м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю прокурора ОСОБА_2

обвинуваченого ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Винники Пустомитівського району Львівської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 263 КК України, -

в с т а н о в и в :

Обвинуваченому ОСОБА_3 висунуто обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 263 КК України, вчинення умисних дій, які виразились у придбанні, зберіганні та носінні бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, ч. 2 ст. 309 КК України вчинення умисних дій, які виразилися у придбанні, зберіганні наркотичних засобів, без мети збуту, вчиненому повторно, ч.2 ст. 186 КК України вчинення умисних дій, які виразились у вчиненні умисних дій, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, та із погрозою застосування такого насильства, за попередньою змовою групою осіб, вчиненому повторно.
Ухвалою слідчого судді Тисменицького районного суду від 07.11.2018 р. підозрюваному ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном до 04.01.2019 р.
Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язків.

Вислухавши думку обвинуваченого, який не заперечував щодо обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого клопотання, виходячи з наступного.

За висновком Конституційного Суду України, викладеним в рішенні від 23.11.2017 № 1-р/2017, продовження дії заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту та тримання під вартою, обраних під час досудового розслідування, без перевірки судом обґрунтованості підстав для їх застосування, суперечить вимогам обов`язкового періодичного судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність (ч. 2 ст. 29 Конституції України).
Крім того, Конституційний Суд України зазначив, що висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосувалися суті підозри, обвинувачення та були взяті до уваги при обґрунтуванні запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними. У підготовчому провадженні суд має перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, та прийняти вмотивоване рішення, незважаючи на те, чи закінчився строк дії ухвали слідчого судді, постановленої на стадії досудового розслідування про обрання такого запобіжного заходу.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання таким ризикам.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього кодексу.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.3 і п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

З урахуванням наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які вказує прокурор, зокрема ризик переховування від суду, оскільки обвинувачений не має постійного місця проживання, незаконного впливу на потерпілих, оскільки обвинуваченому відоме місце проживання останніх, вчинення інших злочинів (п.п.1,3,5 ч.1 ст.177), що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, йому слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. При цьому суд враховує особу обвинуваченого, а саме відсутність міцних соціальних зв`язків з огляду на те, що він неодружений, ту обставину, що він не працює, не має постійного джерела доходів, не має постійного місця проживання, раніше неодноразово судимий.

Згідно вимог ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства. Враховуючи характер інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_3 кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства, та особу обвинуваченого, суд вважає за доцільне не визначати обвинуваченому розмір застави.

На підставі наведеного, відповідно до рішення Конституційного Суду Українивід 23.11.2017 р. № 1р/2017, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194, 196, 197, 205, 331 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12 строком на 60 днів, тобто з 27 грудня 2018 року о 17 год. 00 хв. до 24 лютого 2019 року о 17 год. 00 хв..

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення через Тисменицький районний суд.

Суддя ОСОБА_1