Ухвала

05 березня 2019 року
м. Київ
Провадження № 51-1018ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Барського районного суду Вінницької області від 16 квітня 2018 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 26 листопада 2018 року щодо особи, відносно якої кримінальне провадження закрито ОСОБА_5 ,

встановив:
У касаційній скарзі потерпіла порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Частиною 1 ст. 438 КПК України визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Як убачається з касаційної скарги ОСОБА_4 , крім іншого, просить скасувати оскаржувані судові рішення, у зв`язку з тим, що в суді першої інстанції було порушено вимоги кримінального процесуального закону, а саме п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України.
Разом з цим, зі змісту ухвали апеляційного суду убачається, що вказані порушення вимоги кримінального процесуального закону не були предметом перегляду в суді апеляційної інстанції, оскільки потерпіла в апеляційній скарзі не порушувала питання про це.
Враховуючи викладене, ОСОБА_4 подала касаційну скаргу не зазначивши та не обґрунтувавши, які саме порушення по оскаржуваному рішенню допущено апеляційним судом, з огляду на положення статей 412, 413, 419 КПК України, які б були предметом перегляду суду касаційної інстанції.

Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Крім того, потерпіла, поміж іншого, вказує про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, однобічність та неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції вважає, що касаційну скаргу потерпілої слід залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

постановив:
Касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк з дня отримання нею копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.

У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3