Справа №591/1628/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/118/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою зі змінами та доповненнями прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 11 липня 2018 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку п. Колінець, Чердинського району, Пермської області, громадянку України, з вищою освітою, працюючу, заміжню, зареєстровану в АДРЕСА_1 , фактично проживаючу в АДРЕСА_2 , раніше не судиму,

визнано невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та виправдано у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості обвинуваченої в суді і вичерпанням можливості їх отримати, -

ВСТАНОВИЛА:

У поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 просив вирок суду відносно ОСОБА_9 скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити їй покарання за цим злочином у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 просив звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки та на підставі ст. 76 КК України просив покласти на неї виконання окремих обов`язків.

В подальшому прокурор подав зміни до своєї апеляційної скарги в яких просив оскаржуваний ним вирок суду відносно ОСОБА_11 скасувати у звязку з істотним порушенням судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновку в суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, з тих же підстав, що вказані ним в апеляційній скарзі, однак, при цьому просив матеріали кримінального провадження направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Як зазначено у вироку, згідно зміненого в суді обвинувачення ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що 21.02.2017 р., близько 08.30 год., вона прийшла до будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , де знаходиться офіс №7, яким користуються ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , в якому останні здійснюють підприємницьку діяльність по реалізації продукції марки «Маry Kay». Розуміючи, що вказане приміщення перебуває у користуванні інших осіб, ОСОБА_9 , будучи обізнаною про відсутність в ньому своїх особистих речей та права не перебування у приміщенні без відома та у відсутність власників або користувачів приміщення, вирішила незаконно, без дозволу власника, користувача проникнути в приміщення з метою вчинення крадіжки чужого майна, а саме продукції « ІНФОРМАЦІЯ_2 », належної ОСОБА_14 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне викрадення чужого майна шляхом проникнення в приміщення, не маючи дозволу власника та інших підстав, передбачених законом, для перебування у приміщенні за відсутності користувачів або власника приміщення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання матеріальної шкоди власнику майна та бажаючи їх настання, діючи умисно, таємно для оточуючих, з корисливих мотивів та корисливою метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, ключем, який залишився у неї після припинення усної домовленості про використання офісного приміщення, з метою вчинення крадіжки відкрила двері та увійшла до приміщення офісу № 7 за адресою: АДРЕСА_3 . Будучи впевненою, що її дії залишаються непоміченими для оточуючих, ОСОБА_9 , проникнувши у вказане приміщення офісу, з шаф, розташованих там, взяла належну ОСОБА_12 продукцію компанії «Маry Kay», а саме: парфумовану воду «Belara» вартістю 740 грн.; крем для очей з розгладжувальним ефектом Time Wise вартістю 490 грн.; одеколон-спрей для тіла «Лотос і бамбук» вартістю 430 грн., загальною вартістю 1660 гривень, та направилася до виходу з офісного приміщення. Тримаючи викрадене майно при собі, ОСОБА_9 направилась до вхідних дверей, щоб залишити межі офісного приміщення АДРЕСА_4 , маючі на меті розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.

Однак, свій злочинний намір ОСОБА_9 до кінця не довела з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідним для доведення злочину до кінця, так як до приміщення увійшли співробітники поліції, у результаті чого, розпорядитися викраденим майном на власний розсуд не мала можливості.

Дії ОСОБА_9 органами досудового слідства кваліфіковані за ч.3 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України як незакінчений замах на крадіжку, кваліфікуючою ознакою якого є проникнення у інше приміщення.

Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження, дійшов до висновку про невинуватість ОСОБА_9 у скоєнні інкримінованого їй злочину та виправдав у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості обвинуваченої в суді і вичерпанням можливості їх отримати. Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що наданими стороною обвинувачення та дослідженими в судовому засіданні доказами в діях ОСОБА_9 не доведений корисливий мотив, як обов`язкова складова складу злочину за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, а тому всі сумніви, згідно Конституційного принципу презумпції невинуватості, повинні бути віднесені на користь обвинуваченої.

На переконання прокурора, суд дійшов передчасного висновку про невинуватість обвинуваченої ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їй злочину. Органами досудового розслідування достеменно було встановлено те, що ОСОБА_9 скоїла незакінчений замах на крадіжку чужого майна шляхом проникнення до приміщення офісу, до якого жодного відношення, на той час, уже не мала. Вказане, на переконання прокурора, підтверджується такими доказами як:

- протоколом огляду місця події від 21.02.2017 року, який вказує на те, що на момент огляду двері та замок офісу АДРЕСА_4 , видимих пошкоджень не мали, а сама ОСОБА_9 пояснювала про те, що вхідні двері до вказаного офісу вона відкривала власним ключем;

- протоколом огляду предмету (оптичного диску) та самим оптичним диском із записом події від 21.02.2017 року, на якому зафіксовано дії обвинуваченої у приміщенні офісу, зокрема те, як ОСОБА_9 відкрила ключем вхідні двері офісу, зайшла до нього, оглянула викладені у скляних шафах косметичні вироби, заглянула у нижню частину шафи, потім із шафи взяла речі та тримаючи їх в руці, з метою покинути приміщення, направилася до вхідних дверей. Згодом, до приміщення зайшли працівники поліції які поставили перед ОСОБА_9 запитання хто вона та на яких підставах тут знаходиться на що та, кладучи наявні в руках речі на стіл, відповіла їм про те, що вона є колишнім працівником, двері відкрила своїм власним ключем, прийшла сюди за власними речами (косметичними виробами « ІНФОРМАЦІЯ_3 »). Згодом на місце події прибула і сама потерпіла ОСОБА_12 , яка побачивши ОСОБА_9 , висловила відвертий подив та запитала в останньої про причини її перебування в офісі при цьому, запевняючи ОСОБА_9 , про відсутність в офісі будь-яких її речей;

- висновком товарознавчої експертизи № 19/119/9-3/911е від 17.03.2017 року, згідно якого загальна сума майнової шкоди склала 1660 грн.;

- поясненнями потерпілої ОСОБА_12 свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які одноголосно вказували суду на те, що обвинувачена ОСОБА_9 ще у 2013 році втратила право на користування офісним приміщенням АДРЕСА_4 , а залишену нею продукцію було реалізовано на благодійні заходи.

Ухвалюючи відносно ОСОБА_9 виправдувальний вирок, суд, вказаним доказам, повної оцінки так і не надав, а деякі з них взагалі не відобразив у своєму рішенні.

Так, вирок суду не містить аналізу документального підтвердження права власності потерпілої ОСОБА_12 на викрадене ОСОБА_9 майно, висновку товарознавчої експертизи № 19/119/9-3/911е від 17.03.2017 року та пояснень свідка ОСОБА_16 , які та надавала 19.04.2018 року в ході розгляду справи, та яка підтвердила факт реалізації майна ОСОБА_9 на благодійність та факт не користування нею приміщенням офісу, а зміст диску, з відео факту проникнення ОСОБА_9 до приміщення офісу та її подальші дії в ньому, судом викладено викривлено та не повно.

Також, судом не враховано і того, що сама обвинувачена фактично підтвердила відсутність у неї права на користування офісом з 2016 року, оскільки саме з цього часу вона фактично припинила свою комерційну діяльність по розповсюдженню продукції «Мері Кей».

Покази ж ряду допитаних судом свідків та самої потерпілої, які судом хоч і заслухані, однак у вироку викладені однобоко та з виправдувальним ухилом, все ж таки вказують на відсутність в ОСОБА_9 з 2013 року права користування їхнім офісним приміщенням та про те, що з 2013 року майно ОСОБА_9 , за її ж згодою, було реалізовано ними на благодійність.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, зі змінами та доповненнями, захисник ОСОБА_8 наголошувала на необґрунтованості як первісної апеляційної скарги,так і зміненої апеляційної скарги прокурора, а тому просила залишити її без задоволення, а вирок Зарічного районного суду м. Суми від 11.07.2018 року відносно ОСОБА_9 просила залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурорів які підтримали вимоги зміненої апеляційної скарги, та просили виправдувальний вирок суду, відносно обвинуваченої ОСОБА_9 , скасувати та направити матеріали кримінального провадження на новий розгляд, думки обвинуваченої ОСОБА_9 та її захисника ОСОБА_8 , які проти вимог апеляційної скарги прокурора заперечили, просили залишити їх без задоволення, а оскаржуваний вирок суду, без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Виходячи з положень, закріплених у ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим, що передбачає його ухвалення компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, а також вмотивованим, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції зазначених вимог закону не виконав та дійшов передчасних висновків про відсутність в діях обвинуваченої ОСОБА_11 суб`єктивної сторони інкримінованого їй злочину корисливого мотиву та посилаючись на не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості обвинуваченої в суді у вчиненні нею передбаченого ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України злочину, виправдав останню.

Відповідно до змісту апеляційної скарги прокурора, останній, як на підстави для скасування оскаржуваного ним вироку, вказує на невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, які і призвели до передчасного виправдання обвинуваченої.

З такими доводами апеляційної скарги, колегія суддів погоджується.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема зі змісту оскаржуваного вироку, суд в ході його винесення допитав саму обвинувачену ОСОБА_11 , допитав ряд свідків, а саме: ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ( ОСОБА_21 ), ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_15 та дійшов висновку про те, що їх покази свідчать виключно про те, що обвинувачена ОСОБА_9 користувалася офісом № 7 та залишала у ньому свої речі. При цьому, судом було встановлено і те, що свою присутність у вказаному офісі ОСОБА_9 пояснила саме необхідністю перевірити свої речі, що там у неї зберігались. Свою ж згоду про те, щоб її товари, які зберігались на той час у офісі, були передані на благодійні цілі, остання взагалі заперечувала. Протокол огляду місця події від 21.02.2017, протокол огляду предметів та договори оренди цього приміщення, на переконання суду першої інстанції, теж вказують лише на присутність обвинуваченої в приміщенні офісу, що остання, як вказувалося вище, не заперечувала.

Також, судом було встановлено і те, що під час проведення обшуків за місцем мешкання ОСОБА_9 , продукції, яка раніше викрадалася із даного офісу - виявлено не було. ОСОБА_9 в таких крадіжках досудовим слідством не обвинувачується, а доказів, які б беззаперечно вказували на те, що умисел ОСОБА_9 був направлений на проникнення до приміщення офісу з метою викрадення чужого майна, а не для відвідування її власного майна, суду не надано.

Крім цього, судом було досліджено і зафіксоване на оптичному диску відео з камер спостереження, з якого було встановлено дії обвинуваченої ОСОБА_9 у приміщенні офісу. На що суд вказав у своєму рішенні «…що ОСОБА_9 відкрила ключем двері та зайшла до приміщення. ОСОБА_9 оглядала косметичні вироби, викладені у скляних шафах, також заглядала у нижню частину шафи. Потім взяла в руки зі скляної шафи коробку, тримаючи її в руці ходила по приміщенню. Вона не клала дану коробку до кишені, не ховала у себе в одязі. Через декілька хвилин до приміщення зайшли працівники поліції, які спитали хто вона та чому знаходиться в кабінеті. Під час розмови ОСОБА_9 поклала дану коробку на столик та пояснила, що вона тут раніше працювала та своїм власним ключем відкрила двері, вона прийшла в дане приміщення тому, що в ньому залишила свої речі косметичні вироби "Мері Кей". Пізніше до приміщення прибула потерпіла ОСОБА_12 ».

На переконання суду першої інстанції, зміст вказаного відеозапису вказує на те, що ОСОБА_9 не здійснювала дій, які б вказували на вчинення замаху на крадіжку, що об`єктивно не підтверджує наявність корисного мотиву в її діях. Цим же відеозаписом, на думку суду, також спростовується твердження обвинувачення, що ОСОБА_9 мала намір покинути офіс з викраденим, але була затримана нарядом поліції.

Дослідивши всі надані стороною обвинувачення докази в своїй сукупності, суд дійшов висновку про те, що дії обвинуваченої не вказують на її готування або замах на корисливий злочин тому, що ОСОБА_9 не підготувала сумки, пакети, валізи для перенесення чужих речей, не покладала чужі речі в свої кишені, не ховала їх в одязі, не залишала приміщення з чужим майном, а одразу сказала співробітникам поліції про те, що вона раніше тут працювала та перебуває в офісі для відвідування свого майна.

Разом тим, вивчивши матеріали кримінального провадження, зокрема і зміст відео з камер спостереження, колегія суддів, вважає такі висновки суду передчасними, оскільки даючи оцінку вказаному відео, суд першої інстанції не в повній мірі його проаналізував та не надав оцінки наступному.

Так, встановивши те, що обвинувачена ОСОБА_9 раніше працювала у компанії по реалізації продукції «Мері Кей», користувалася офісним приміщенням, потім припинила свою діяльність, залишила свій товар у вказаному офісі, потім, маючи свій ключ від офісного приміщення, прийшла за цим товаром та, беручи з полиць шаф косметичну продукцію, не ховала її до кишень, сумок, а тримаючи її в руках, ходила по офісу аж до поки до нього не з`явилися правоохоронці, при цьому суд не надав оцінки тому, що ОСОБА_11 , тривалий час не являючись працівником по реалізації продукції «Мері Кей», близько 08.30 год. ранку, самостійно, без повідомлення будь-яких інших осіб, які здійснювали реалізацію такої ж продукції, зберігали свій товар в тому ж офісі, в тому числі і без повідомлення керівника цього офісу, своїми ключами, які при припиненні свої торгової діяльності, не здала, зайшла до приміщення, потім, при тому, що за її словами її речі зберігались в офісі, в якому вона працювала та могла мати конкретне своє робоче місце, або ж конкретне місце по збереженню свого товару, рухаючись від однієї шафи до іншої, перевіряла їх вміст, зазирала до нижньої шухляди скляного шафу, та обравши відповідний товар взяла його до рук. По прибуттю працівників поліції ОСОБА_9 , наявний у нею в руках товар, поставила на стіл та відійшла від нього. На запитання працівників поліції до ОСОБА_11 хто вона така та на яких підстава вона перебуває в офісному приміщенні, остання дійсно пояснила тим, що вона раніше тут працювала, мала ключі від офісу та ними ж і відкрила вхідні двері до нього, при цьому по приїзду потерпілої з відео вбачається те, як остання була здивована появою ОСОБА_11 та претензійно до неї зверталася з тим, що остання тривалий час у їхній компанії не працює, офіс не винаймає, та з невідомих їй причин, шукала ніби то свої речі в шафі, яка за словами потерпілої, містить виключно її товар, який тривалий час зникав з полиць та у зв`язку з чим вона була вимушена встановити камери відео спостереження. На всі претензії потерпілої ОСОБА_11 відповідала тим, що прийшла до офісу за своїми речами, при цьому не пояснила того, чому перед своїм приходом не зателефонувала до працівників компанії та не попередила їх про свій прихід з метою розподілу їх майна, а вирішила одноособово здійснити такий розподіл.

Також, в ході вивчення звукозапису судового засідання від 19.04.2018 року (а.с. 225 т.1) колегією суддів було встановлено те, що судом першої інстанції в якості свідка була допитана ОСОБА_16 , яка, як вірно вказав в своїй апеляційній скарзі прокурор, між іншого вказувала на те, що ОСОБА_9 дійсно на час події злочину офісним приміщенням не користувалася, його не винаймала, та в телефонному режимі надала ОСОБА_24 , дозвіл на те, щоб її речі (продукція «Мері Кей)» були використані в якості дарунків, на благочинність. Пояснення вказаного свідка в цій частині узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_13 , які суд у своєму вироку виклав, однак оцінки їм так і не надав.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду про відсутність достатніх доказів для доведення винуватості обвинуваченої ОСОБА_11 у вчиненні передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України злочину не відповідає фактичним обставинам справи та є передчасним, оскільки ґрунтується на неповному дослідженні зібраних у справі доказів, без належної перевірки всіх обставин справи й оцінки всієї сукупності доказів, отриманих під час досудового та судового слідства, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як передбачено п.п.1, 3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 ст.410 КПК України встановлено, що неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Згідно ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції, в даному випадку, було допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки через неповноту судового слідства суд дійшов висновків які не відповідають фактичним обставинам справи та які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, що відповідно п.п.1, 3 ч.1 ст.409 КПК України, є підставою для його скасування.

Оскільки судом першої інстанції істотні порушення вимог КПК України при судовому розгляді були допущені через його неповноту, яка призвела до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, і прокурор у зміненій апеляційній скарзі ставить питання про скасування вироку суду та направлення матеріалів даного кримінального провадження до суду першої інстанції на новий судовий розгляд, то колегія суддів, керуючись загальними процесуальними засадами кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, дійшла висновку про необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч. 1 ст. 412; п. 6 ч. 1 ст. 407; п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 409 КПК України.

У зв`язку зі скасуванням вироку по істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції, колегія судів, відповідно до вимог ч.2 ст.415 КПК України, не входить в обговорення інших доводів (зміненої) апеляційної скарги прокурора, та не вирішує наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів. Ці всі доводи апеляційної скарги необхідно перевірити при новому розгляді кримінального провадження по суті суду першої інстанції, та з дотриманням вимог закону ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора зі змінами та доповненнями підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 зі змінами та доповненнями задовольнити

Вирок Зарічного районного суду м. Суми від 11 липня 2018 року відносно ОСОБА_9 , скасувати у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону, а матеріали даного кримінального провадження направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,