н/п 1-кп/640/1102/18
"12" листопада 2018 р.
Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,.
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,-
Згідно обвинувального акту, 14.11.2014 р. ОСОБА_5 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 01. 10.2014 р. № 509, яка затвердила «Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції чи населеного пункту, розташованого на лінії зіткнення», була поставлена на облік як внутрішньо переміщена особа в Управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради, згідно поданої нею 13.11.2014 р. відповідної заяви.
25.11.2014 р. ОСОБА_5 на підставі п.п. 2 та 3 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 р. рішенням Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради, була призначена адресна грошова допомога у сумі 884 грн., яку вона отримувала щомісяця.
При цьому, під час оформлення документів внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_5 було роз`яснено, що згідно п. 6 Порядку грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім`ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Згідно п. 11 цього ж Порядку уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин.
Так, ОСОБА_5 13.11.2014 р. , маючи на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, діючи з корисливим мотивом, спрямованим на отримання незаконної адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам, шляхом обману, яке виразилося у замовчуванні факту наявності грошових коштів на депозитному банківському рахунку у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, підписала заяву, в якій зазначила про відсутність у неї та у членів сім`ї на депозитному банківському рахунку коштів у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, тобто ввела в оману працівників Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради, які прийняли рішення про призначення їй допомоги на проживання у розмірі 884 грн. щомісяця.
Наявність у ОСОБА_5 на депозитному банківському рахунку коштів у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, була виявлена тільки після проведення перевірки Державною фіскальною інспекцією в Харківській області.
Таким чином, ОСОБА_5 будучі внутрішньо переміщеною особою, діючи умисно, з корисливим мотивом, направленим на заволодіння чужим майном, у період часу з 13.11.2014 р. по 12.05.2015 р. незаконно, шляхом обману отримала державні кошти в загальній сумі 5414 грн. 21 коп., чим завдала матеріальну шкоду Управлінню праці та соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради на вказану суму.
Своїми діями ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у скоєнні даного кримінального правопорушення визнала повністю, щиро кається.
В судовому засіданні обвинуваченою заявлено клопотання про закриття провадження по даній справі на підставі ст.284 КК України, оскільки відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 КК України закінчився строк давності притягнення її до кримінальної відповідальності, про що подала письмове клопотання, наслідки відомі.
Прокурор проти задоволення даного клопотання не заперечував, представник потерпілого ОСОБА_4 проти задоволення клопотання не заперечувала, підтвердивши факт відшкодування обвинуваченою шкоди, завданої злочином.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, вважає що клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України, відноситься згідно ст.12 КК України до категорії невеликої тяжкості, за яке передбачено покарання у виді обмеження волі, тому особи, які їх вчинили, відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.49 КК України, звільняються від кримінальної відповідальності по закінченню трьох років з моменту їх вчинення.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , скоєно згідно обвинувального акту з 13.11.2014 р. по 12.05.2015р. , тобто, з часу його закінчення пройшло більше трьох років. Даних про зупинення або переривання строків давності під час досудового розслідування не встановлено.
У відповідності до частини 3 статті 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що закінчення строків давності, відповідно до вимог ст.49 КК України, є безумовною підставою для звільнення від кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності в порядку ст.49 КК України.
Згідно ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 128, 284, 286, 288, 371, 372 КПК України, ст.49 КК України, суд,-
Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачену у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України.
Речові докази-документи передані на відповідальне зберігання по розписці від 25.10.2018 р. представнику потерпілого залишити в його розпорядженні.
Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя -