Провадження №11-кп/801/188/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченої: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

законного представника обвинуваченої: ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0001621 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 23.10.2018, яким

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Рахни-Лісові, Шаргородського району, Вінницької області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої;

засуджено за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України до 80 годин громадських робіт.

Вирішені питання з речовими доказами, судовими витратами та арештованим майном.

встановив:

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнана винною і засуджена за те, що вона 23 квітня 2018 року, приблизно о 14.40год, зайшла до приміщення магазину «Страдіваріус-Україна», що розташований на другому поверсі ТЦ «SkyPark», що по вул. М. Оводова,51 в м. Вінниці. Перебуваючи у приміщенні магазину у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме жіночих туфель спортивного типу торгової марки «Stradivarius», артикул: 12891/341/098/36, які знаходились на полиці вказаного магазину. Реалізовуючи вказаний злочинний умисел, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, ОСОБА_7 , взяла вищевказаний товар та зайшла до примірочної. Перебуваючи в примірочній, ОСОБА_7 впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає та поклала собі до рюкзака жіночі туфлі спортивного типу торгової марки «Stradivarius», артикул: 12891/341/098/36 вартість яких, згідно висновку експерта №2699/18-21 від 15.05.2018 року складає 1 199 гривень.
В подальшому, ОСОБА_7 , маючи на меті викрасти вищезазначене майно вийшла з примірочної та минула зону касового та магнітного контролю, не розрахувавшись за товар, таким чином, виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але реальну можливість розпорядитись викраденим майном не отримала з причин, які не залежали від її волі, так як після виходу з магазину спрацювала антикрадіжна система «Аларм» та ОСОБА_7 зупинив охоронник магазину.
Апеляційна скарга адвоката містить прохання про зміну вироку суду в частині призначеного покарання та його пом`якшення із визначенням ОСОБА_7 покарання у виді штрафу.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; поясненням адвоката обвинуваченої, самої обвинуваченої та її законного представника, підтримавших доводи поданої апеляції щодо пом`якшення покарання; прокурора, яка не заперечила проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку про можливість пом`якшення покарання, тим самим задовільнивши подану апеляційну скаргу із наступних підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, за яким йому призначено покарання, при обставинах, викладених у вироку, правильні і ґрунтуються на безпосередньо у суді досліджених доказах і ніким не оскаржуються.
Проте, на переконання суддів, покарання, призначене ОСОБА_7 не відповідає ступеню тяжкості скоєного та особі обвинуваченої через його суворість, яке хоча і не виходить за межі санкції, але за своїм видом і розміром є несправедливим.
Як видно із матеріалів кримінального провадження, обвинувачена не заперечувала свою вину та сприяла розкриттю злочину.
Щодо щирого каяття, то ОСОБА_7 проявляла його на протязі всього судового розгляду в суді першої та апеляційної інстанції, просила вибачення і висловлювала жаль із приводу скоєного.
З огляду на наведене, вік обвинуваченої, невелику суспільну небезпечність скоєного, та що вона є студенткою, а також з урахуванням мети покарання, що несе в собі не тільки кару, а й виправлення, суд вважає за можливе обрати ОСОБА_7 більш м`яке покарання, ніж громадські роботи, в межах санкції статті, яка передбачає також покарання у виді штрафу. Виходячи із того, що ОСОБА_7 , згідно довідки з банку (а.с.53), має можливість сплатити його, таке покарання буде необхідним і достатнім для її виправлення із чим погодилась державний обвинувач.
Невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої за своїм видом є явно несправедливим через його суворість та відповідно до ст.414 КПК України є обов`язковою підставою для зміни судового рішення.
За таких обставин суд визнав законними аргументи апелянта відносно покарання, тому задовільнив апеляційну скаргу адвоката.
Зважаючи на вищенаведене та керуючись ст.404, 405, 407, 414, 419 КПК України, апеляційний суд, -

постановив :
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 задовільнити.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 23.10.2018 відносно ОСОБА_7 в частині призначеного їй покарання змінити.
Вважати обвинувачену ОСОБА_7 засудженою за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді штрафуна користь держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850грн.
В решті оскаржуваний вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом:
Суддя: