490/4079/18 22.12.2018
н/п 1-кп/490/497/2018
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/4079/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2018 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі - ОСОБА_4 ,

за участю прокурора - ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 ,

під час судового розгляду на підставі обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0001179, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Луганську, є громадянкою України, раніше не судимою, незаміжньою, має дитину віком до трьох років, має повну загальну середню освіту, не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживала за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001179 внесеному 26.03.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України.
До обвинуваченої ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк тримання обвинуваченої під вартою спливає 28 грудня 2018 року.

В судовому засіданні судом відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України поставлено на обговорення питання доцільності продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою до спливу двомісячного терміну.
Прокурор при вирішенні вказаного питання вважав за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченої та в обґрунтування своєї позиції, крім іншого, послався на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, не працює, є незаміжньою, інших дітей, крім потерпілого на утриманні не має, є переселенкою з м. Луганська та не має власного житла у м. Миколаєві, тобто не має міцних соціальних зв`язків, а тому існує ризик переховування обвинуваченої від суду, якому не зможуть запобігти інші запобіжні заходи, менш суворі ніж тримання під вартою.

Обвинувачена та її захисник заперечували проти продовження строку тримання під вартою і вважали можливим застосувати до ОСОБА_6 для запобігання вказаному ризику запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку про доцільність продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, замінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Розглядаючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_6 ,суд приходить до висновку про те, що на час здійснення судового провадження продовжують мати місце ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які враховувалися при обранні та подальшому продовженні відносно останньої запобіжного заходу, зокрема, можливість обвинуваченого переховуватися від суду і перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, не працює, є незаміжньою, інших дітей, крім потерпілого на утриманні не має, є переселенкою з м. Луганська та не має власного житла у м. Миколаєві, тобто не має міцних соціальних зв`язків, а тому, враховуючи суворість покарання, що їй загрожує у разі доведення її винуватості у вчиненні інкримінованого злочину, існує ризик переховування обвинуваченої від суду надзвичайно високого ступеню.

У той же час, цьому ризику не зможуть запобігти інші запобіжні заходи, менш суворі ніж тримання під вартою, через те, що домашній арешт до неї неможливо застосувати, оскільки вона не має постійного місця проживання, заставу - оскільки через своє матеріальне становище обвинувачена не зможе внести її розмір, особисту поруку - оскільки відсутні особи, які б виявили бажання бути поручителями, а особисте зобов`язання, враховуючи характер та обставини вчинення злочину, в якому ОСОБА_6 обвинувачується, не зможе гарантувати виконання нею її процесуальних обов`язків без безпосереднього контролю за поведінкою останньої з боку правоохоронних органів.

А отже, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в рішенні Європейського Суду у справі "Летельє проти Франції", суд дійшов до висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченої ОСОБА_6 під вартою.
Тому, виходячи з положень ст. ст. 176, 177, 178, 331 КПК України, ст. ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи наявність наведених вище ризиків та обставин, які свідчать про те, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду, та зважаючи, що строк дії попередньої ухвали про тримання ОСОБА_6 під вартою закінчується 28 грудня 2018 року, суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання останньої під вартою до 18 лютого 2019 року.
Відповідно, клопотання сторони захисту про зміну застосованого до обвинуваченої запобіжного заходу на домашній арешт задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 199, 331 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну застосованого до обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити до 18 лютого 2019 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками кримінального провадження.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2