Справа № 359/2793/19
Провадження №1-кс/359/939/2019
УХВАЛА
Іменем України
30 березня 2019 року м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

в с т а н о в и в:
29.03.2019 року до суду надійшло зазначене клопотання про скасування арешту майна, згідно якого представник заявника вказує, що 13 липня 2015 року ОСОБА_4 за Договором міни земельних ділянок набув право власності на три земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:018:0170, :01:018:0171 та :01:018:0172.

У вересні 2018 року ОСОБА_4 стало відомо про те, що на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:018:0170 та :01:018:0171 було накладено арешт.

Зокрема, ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22.02.2017 року ОСОБА_5 було накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :01:018:0170 з метою запобігання її зникнення та втрати.

Постановою старшого слідчого СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 від 20 лютого 2017 року земельна ділянка, що належить ОСОБА_4 (серед інших ділянок) з кадастровим номером :01:018:0170 визнана речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000196 від 18.02.2015 року.

Однак, з такими висновками слідчого судді ОСОБА_4 , як власник земельної ділянки, на яку було накладено арешт, не погоджується та вважає, що накладений арешт підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Досудове слідство по кримінальному провадженню № 0000196, яке було внесено до ЄРДР 18.02.2015 року, проводиться за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364 та ч.1 ст.366 КК України.

Згідно мотивувальної частини ухвал, якою було накладено арешт на земельну ділянку, що належить ОСОБА_4 з кадастровим номером :01:018:0170 підозрюваним є невідома особа ОСОБА_7 , з якою ОСОБА_4 не знайомий і жодних відносин, будь-якого характеру не мав.

Від прокурора ОСОБА_8 представнику заявника стало відомо, що відносно підозрюваного ОСОБА_9 з матеріалів кримінального провадження № 0000196 були виділені матеріали в окреме кримінальне провадження за правовою кваліфікацією ст.367 КК України.

Рішення відносно ОСОБА_7 було прийнято в іншому кримінальному провадження, яке на даний час не має жодного відношення до кримінального провадження № 0000196, в якому земельна ділянка з кадастровим номером :01:018:0170 була визнана речовим доказом.

Необхідності у наявності такого заходу як арешт земельної ділянки з кадастровим номером :01:018:0171 не має, а його накладення було безпідставним та необґрунтованим, оскільки земельна ділянки є нерухомим майном, яке не можливо знищити чи перемістити і її власник ОСОБА_4 , є її добросовісним набувачем, не мав та не має на меті її відчужувати.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явилась, про дату час та місце розгляду клопотання повідомлялася належним чином. Надала клопотання про відкладення розгляду справи, яке на думку слідчого судді не підлягає задоволенню з огляду на обмежені строки розгляду клопотання про скасування арешту майна, передбачені КПК України.

Ознайомившись із матеріалами клопотання, заслухавши представника заявника, слідчий суддя, враховуючи правові підстави для арешту майна, достатність доказів, що вказують на порушення прав третіх осіб в результаті накладення арешту, наслідки арешту, розумність та співрозмірність обмеження права власності, завдання кримінального провадження і інші обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до ст.42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Згідно ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом, а згідно ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зміст права власності визначено ст.317 ЦК України, згідно якої власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 131 КПК України передбачено вичерпний перелік видів заходів забезпечення кримінального провадження, серед яких є арешт майна.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав,свобод та законних інтересів осіб,а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень,володіння майном повинно бути законним ( рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (ВП),заява №31107/96,п.58, ЕСНR 1999-ІІ.) Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції»,від 22 вересня 1994 року, Series A №296-А,п.42,та «Кушоглу проти Болгарії»,заява №48191/99.пп.49-62,від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статі 1 Першого Протоколу. Необхідного балансу не вдається досягти,якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»,пп.69 та 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п.50, Series A №98).

В даному випадку вбачається, що ОСОБА_4 набув у власність земельну ділянку з кадастровим номером :01:018:0170 за адресою: Київська область, Обухівський район, Обухівська міська рада, СТ «Флора», відповідно до договору міни земельних ділянок від 13.07.2015 року. Даний договір було посвідчено приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_10 та зареєстровано в реєстрі за № 2061.

На даний час ОСОБА_4 не має жодного відношення до порушеного кримінального провадження, а відтак в даному випадку відсутні підстави для накладення арешту на належну йому земельну ділянку з кадастровим номером :01:018:0170.

Разом з тим, враховуючи, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:018:0170 визнана речовим доказом у кримінальному провадженні, яке на даний час не закрите, слідчий суддя вважає, що останню необхідно передати власнику на відповідальне зберігання до завершення кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 170, 174, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:
Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт з земельної ділянки, кадастровий №:01:018:0170 накладений ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22.02.2017 у кримінальному провадженні №0000196.

Передати речовий доказ земельну ділянку, кадастровий №:01:018:0170 у відповідності до ст. 100 КПК України, на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 до завершення кримінального провадження №0000196.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1