Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/744/17
Провадження № 1-кп/644/10/19
ВИРОК

Іменем України

14 січня 2019 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Харківської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , представника Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0004068 за обвинуваченням

неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, учня ЦПТО №1 м.Харкова, не одруженого, проживаючого з батьком та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,

в скоєнні злочину за ч.1 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

9 грудня 2016 року приблизно о 13.00 годині неповнолітній ОСОБА_4 , перебуваючи в шкільній роздягальні для хлопчиків, що розміщена поблизу спортивної зали у адмінбудівлі Харківської спеціалізованої школи 1-3 ступенів №75 Харківської міської ради Харківської області по вул.Шарикова, 46 в м.Харкові, побачив, як однокласник ОСОБА_6 поклав до кишені свого піджаку мобільний телефон «Lenovo A 6010» в корпусі чорного кольору та зайшов до спортивної зали. Знаходячись на уроці фізкультури, під приводом поганого самопочуття ОСОБА_4 вийшов із спортивної зали та зайшов до вказаної роздягальні, де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, маючи вільний доступ і діючи з корисливих мотивів, з умислом на таємне викрадення чужого майна, таємно викрав з кишені вказаного піджака належний неповнолітньому ОСОБА_6 мобільний телефон «Lenovo A 6010» в корпусі чорного кольору вартістю 1966 грн. Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину свою в скоєному не визнав. Пояснив, що 09.12.2016 року на 6 уроці перед уроком фізкультури він йшов до спортивної зали та знайшов телефон. Телефон лежав на підлозі, екраном до низу та був виключеним. ОСОБА_4 взяв телефон, поклав у портфель, пішов у туалет на 2 поверсі, в туалеті викинув сім-картку, так як вона була не потрібна. В час, зазначений в обвинувальному акті, ОСОБА_4 в шкільній роздягальні не було. На уроці фізкультури він був, але не відлучався з уроку фізкультури. Наступного тижня від класного керівника ОСОБА_4 стало відомо про зникнення телефону «Lenovo». ОСОБА_4 не сказав про те, що він знайшов телефон, та не повернув телефон, так як боявся, що скажуть, що він «крадій». Він хотів залишити телефон собі. ОСОБА_4 продовжував користуватись телефоном, однак до школи його не носив, так як боявся, що телефон впізнають. Пізніше вказаний телефон ОСОБА_4 разом із батьком заклали у ломбард та отримали гроші, точну суму він не пам`ятає. Батьку він сказав, що знайшов телефон.

Цивільний відповідач ОСОБА_9 проти цивільного позову заперечує, вказує на те, що ОСОБА_4 телефон не крав, знайдений телефон був з тріщиною, не заперечує повернути 600 грн., отриманих у ломбарді. Пояснив, що заробітку ОСОБА_4 не має, він навчається, майна також не має.

Незважаючи на не визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість в скоєнні злочину за ч.1 ст.185 КК України підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

- Показаннями в суді потерпілого ОСОБА_6 про те, що він був у роздягальні та перед тим, як йти до спортзали він поклав телефон до правої кишені піджаку. Чи виходив під час уроку фізкультури ОСОБА_4 , він не знає. Коли закінчився урок, ОСОБА_6 повернувся до роздягальні, перевірив кишеню піджаку та виявив відсутність телефону, про що він повідомив класного керівника. Разом із товаришем вони зателефонували на його номер, однак телефон був виключений. Однак коли ОСОБА_6 клав телефон до кишені, він був включеним. В цей день класний керівник запитувала у всіх чи брав хтось телефон, при цьому ОСОБА_4 також був присутній. У телефоні було фото ОСОБА_6 в соціальних мережах, написано його прізвище, у телефонній книзі у полі володілець телефона було зазначено його прізвище. Телефон йому було повернуто, його викупив батько ОСОБА_6 у ломбарді. В ньому залишилось фото ОСОБА_4 і його батька, а контакти ОСОБА_6 були вилучені. ОСОБА_6 вказує на те, що телефон не міг випасти з кишені та не міг сам виключитись.

- Показаннями допитаного в суді свідка ОСОБА_10 про те, що вона є класним керівником. Телефон зник у ОСОБА_6 на уроці фізкультури та ОСОБА_6 повідомив їй про зникнення телефона. ОСОБА_6 шукав телефон та не знайшов, телефон був виключений. Вона звернулася до дітей і запитала чи хтось знаходив телефон, тоді в класі був і ОСОБА_4

- Показаннями допитаного в суді свідка ОСОБА_11 про те, що вони з ОСОБА_4 є однокласниками. Перед уроком фізкультури вони з ОСОБА_6 зайшли до роздягальні, ОСОБА_6 поклав свій телефон «Леново» до кишені піджаку. Після закінчення уроку вони пішли до роздягальні і ОСОБА_6 сказав, що його телефон зник. Перед уроком фізкультури ОСОБА_4 був у роздягальні, перевдягався та міг бачити як ОСОБА_6 поклав телефон до кишені піджаку. Після зникнення телефону вони шукали його, однак не знайшли, повідомили класного керівника, дзвонили на номер.

- Показаннями допитаного в суді свідка ОСОБА_12 про те, що вони з ОСОБА_6 є друзями та однокласниками. Перед уроком фізкультури ОСОБА_6 в роздягальні поклав свій телефон у кишеню піджаку, це бачив ОСОБА_4 . Коли вони виходили із роздягальні ОСОБА_4 та ще декілька осіб залишалися в роздягальні. Коли вони грали у баскетбол на уроці фізкультури ОСОБА_4 з якоїсь причини виходив до роздягальні, а потім повернувся. Після закінчення уроку ОСОБА_6 сказав, що у нього зник телефон. Вони пішли шукати телефон та не знайшли. ОСОБА_12 намагався зателефонувати на телефон ОСОБА_6 але він був виключеним.

- Показаннями допитаного в суді свідка ОСОБА_13 про те, що класний керівник повідомила їй про зникнення у ОСОБА_6 на уроці фізкультури телефону. Наступного дня нею було проведено бесіду з класним керівником щодо ситуації зі зникненням телефону. Обвинувачений казав, що знайшов телефон. А потерпілий казав, що телефон до уроку фізкультури був, а потім зник.

- Показаннями допитаного в суді свідка ОСОБА_14 про те, що він проводив урок фізкультури, під час уроку із залу виходили декілька разів Улейський і Шкарлет до туалету, попити води, тощо. Усі інші займалися фізкультурою, а ці діти то займалися, то ні. Роздягальня не закривається, бо займається два класи. Після уроку ОСОБА_6 сказав, що у нього зник телефон і що він буде викликати поліцію.

- Висновком судової товарознавчої експертизи №154 від 20.01.2017 року (а.с.86-88), згідно якого вартість викраденого у ОСОБА_6 телефона складає 1966 грн. 00 коп.

- Протоколом огляду предметів від 11.01.2017 року (а.с.90-92), в ході якого оглянуто договір №ДОН про надання фінансового кредиту та застави від 30.12.2016 року, предметом застави у вказаному договорі виступав телефон «Lenovo A6010», оціночна вартість 480 грн.

- Постановою слідчого від 11.01.2017 року (а.с.90-91, 93) про визнання договору про надання фінансового кредиту №ДОН від 30.12.2016 року речовим доказом.

- Протоколом огляду предметів від 16.01.2017 року (а.с.94-97), в ході якого оглянуто мобільний телефон «Lenovo A6010».

- Постановою слідчого від 16.01.2017 року (а.с.98) про визнання мобільного телефона «Lenovo A6010» речовим доказом.

Посилання ОСОБА_4 про те, що він не викрадав телефон, а знайшов його, спростовуються зібраними по справі доказами і їх оцінкою та аналізом. При цьому суд враховує, що як пояснили вказані вище свідки, ОСОБА_4 перед уроком фізкультури був у роздягальні, перевдягався та бачив як ОСОБА_6 поклав телефон до кишені піджаку, що під час уроку фізкультури ОСОБА_4 з якоїсь причини виходив до роздягальні, а потім повернувся. Суд бере до уваги і те, що в цей день класний керівник запитувала у всіх, чи брав хтось телефон, при цьому ОСОБА_4 також був присутній, але про телефон нічого не повідомив. Суд бере до уваги і пояснення потерпілого про те, що у телефоні було фото ОСОБА_6 в соціальних мережах, написано його прізвище, у телефонній книзі у полі володілець телефона було зазначено його прізвище. Також суд враховує пояснення ОСОБА_4 про те, що він користувався телефоном, однак до школи його не носив, так як боявся, що телефон впізнають, а пізніше вказаний телефон ОСОБА_4 разом із батьком заклали у ломбард та отримали гроші. Вказані обставини спростовують посилання ОСОБА_4 про те, що телефон він не викрадав, а знайшов.

Таким чином, дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджується винуватість ОСОБА_4 у скоєнні крадіжки мобільного телефону потерпілого ОСОБА_6 , а не визнання своєї вини обвинуваченим суд розцінює як його спосіб захисту, як його бажання уникнути відповідальності за скоєне.

3 урахуванням викладеного суд приходить до висновку про те, що дії ОСОБА_4 підлягають кваліфікації за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який позитивно характеризується, раніше не судимий, навчається. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , не встановлено. Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є вчинення злочину неповнолітнім.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що для виправлення та попередження скоєння нових злочинів ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді громадських робіт.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 , будучи неповнолітнім, вчинив злочин середньої тяжкості до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», але не надав суду згоду на застосування до нього амністії, на підставі ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році» суд не застосовує до ОСОБА_4 амністію.

Цивільний позов законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 на суму 3062 грн. 24 коп. ( а.с.14) підлягає задоволенню, оскільки викрадений мобільний телефон був викуплений законним представником потерпілого із ломбарду за власні кошти, не містить в собі картку пам`яті, на телефоні відсутній чохол, а сам телефон має пошкодження та потребує ремонту.

Враховуючи, що суд задовольняє цивільний позов, суд стягує з ОСОБА_9 на користь держави судовий збір 768 грн. 40 коп.

Речові докази: мобільний телефона «Lenovo A6010» в корпусі чорного кольору, слід залишити у володінні потерпілого ОСОБА_6 за належністю; договір №ДОН про надання фінансового кредиту та застави від 30.12.2016 року (а.с.90-91), слід залишити в матеріалах судової справи.

Враховуючи докази про витрати на проведену експертизу, суд стягує з ОСОБА_9 на користь держави витрати на проведення товарознавчої експертизи 351 грн. 84 коп.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим за ч.1 ст.185 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

Речові докази: мобільний телефона «Lenovo A6010» в корпусі чорного кольору, - залишити у володінні потерпілого ОСОБА_6 за належністю; договір №ДОН про надання фінансового кредиту та застави від 30.12.2016 року, - залишити в матеріалах судової справи;

В рахунок цивільного позову стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 - 3062 грн. 24 коп., а в дохід держави судовий збір 768 грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави витрати на проведення експертизи 351 грн. 84 коп.

Копію вироку вручити прокурору, обвинуваченому негайно після його проголошення.

На вирок суду може бути подана апеляція до Харківського апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м.Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: