Справа № 603/775/18
Провадження № 1-кп/603/110/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2018 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000208 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.12.2017 року,

про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Монастириська Тернопільської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, освіти середньої, не працюючого, на утриманні перебуває четверо малолітніх дітей, не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

в с т а н о в и в :

29.12.2017 року близько 14 год. 15 хв. обвинувачений ОСОБА_3 , як водій, керував технічно-справним автомобілем «MЕRCEDES-BENZ VITO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухався зі швидкість 70 км/год. автомобільною дорогою «Івано-Франківськ-Бучач-Тернопіль» в напрямку м. Монастириська. В порушення пунктів 1.5, ч. 1, 1.10 (в частині визначення поняття «дорожня обстановка»), 2.3 (б) та 12.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), не був уважним та належно не стежив за дорожньою обстановкою, не урахував, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно ним керувати і в такий спосіб своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрозу життю і здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Рухаючись правою смугою руху в напрямку м. Монастириська на КМ 51 вказаної автомобільної дороги в попутному з ним напрямку попереду його автомобіля «MЕRCEDES-BENZ VITO» рухались три автомобілі.

Порушуючи вимоги п.п. 10.1, 14.2 «в» ПДР України, ОСОБА_3 перед зміною напрямку руху, не переконавшись в тому, що жоден з водіїв транспортних засобів, які рухалися за ним і яким може бути створено перешкоду, не розпочав обгону.

У вказаний період часу в попутному напрямку рухався автомобіль «TOYOTA Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , зустрічною смугою в напрямку м. Монастириська, виконуючи обгін автомобіля «MЕRCEDES-BENZ VITO».

Своїми діями, які не відповідали вищевказаним вимогам пунктів ПДР України, ОСОБА_3 , виїхав на смугу зустрічного руху, при цьому не надавши переваги водію ОСОБА_7 та створив йому небезпеку для руху позбавивши останнього технічної можливості уникнення дорожньо-транспортної пригоди.

Унаслідок цього водій ОСОБА_3 створив «аварійну дорожню ситуацію» для водія автомобіля «TOYOTA Corolla» - ОСОБА_7 , змусивши останнього застосувати відворот керма ліворуч, під час якого відбувся наїзд лівою передньою частиною даного транспортного засобу на пішохода ОСОБА_6 , який рухався паралельно до елементів дороги, лівим краєм проїзної частини дороги, на зустріч загальному потоку транспорту, в напрямку м. Монастириська.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження в вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, рани та садна тім`яної ділянки голови справа, травми шийного відділу хребта у вигляді переломів лівої дуги і ніжки правої дуги 2-го хребця, перелому тіла 3-го хребця з його зміщенням до заду з утворенням кісткових фрагментів і зміщенням їх в спинномозковий канал, що супроводжувалось розвитком парезу правої верхньої кінцівки (зменшення сили та об`єму активних рухів), синця та садна попереково-крижової ділянки, які належать до тяжких за ознакою небезпеки для життя.

Порушення обвинуваченим ОСОБА_3 , як водієм, вищевказаних вимог ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілому ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 , вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні (злочині), передбаченому ч. 2 ст. 286 КК, визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, суду дав показання аналогічні фактичним обставинам викладеним в обвинувальному акті. Під час судового провадження обвинувачений ОСОБА_3 неодноразово наголошував, що жалкує за вчиненим, просив вибачення у потерпілого. Зазначав, що повністю відшкодував витрати на лікування потерпілому ОСОБА_6 . Зважаючи, що на утриманні перебуває четверо малолітніх дітей, просив не обирати щодо нього реальну міру покарання у виді позбавлення волі й не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом, оскільки він на власному автомобілі надає послуги по перевезенню як пасажирів так і вантажів і ця робота є єдиним засобом одержання доходу для утримання малолітніх дітей.

Обґрунтованих підстав ставити під сумнів правдивість показів обвинуваченого ОСОБА_3 щодо порушення правил безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, у суду немає.
Із показань потерпілого ОСОБА_6 отриманих під час судового розгляду слідує, що 29.12.2017 року близько 14 год. 15 хв. Він йшов лівим краєм проїзної частини дороги в напрямку м. Монастириська. Під час руху його збив автомобіль після чого він втратив свідомість і прийшов до тями лише через деякий час у лікарні. Щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди нічого повідомити не може, оскільки він цього не бачив. Потерпілий жодних претензій до обвинуваченого немає, вказав що йому повністю відшкодовані витрати на лікування, повідомив, що вибачив обвинуваченого ОСОБА_3 , просив звільнити його від кримінальної відповідальності, оскільки йому жаль обвинуваченого так як той є особою молодого віку й на утриманні має чотирьох малолітніх дітей.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм що у такому випадку вони будуть позбавленні права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) та кваліфікує його дії за ознаками ч. 2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілому.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд при виборі покарання зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Отже призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин з необережності, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, утримує чотирьох малолітніх дітей, за місце проживання характеризується позитивно, на обліку в лікаря нарколога та під наглядом лікаря психіатра не перебуває.

До обставин, які пом`якшують покарання суд відносить, щире каяття та активне сприяння у розкриті злочину, молодий вік обвинуваченого та повне добровільне відшкодування потерпілому шкоди.
Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Окрім цього, суд враховує посткримінальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 , який сприяв правоохоронним органам у розкритті злочину, публічним вибаченням перед потерпілим за свою провину, добровільною компенсацією матеріальних витрат потерпілому, що на думку суду розцінюється як вжиття дієвих заходів задля залагодження перед потерпілим своєї провини. Також суд враховує й поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, що наповнена сумом з приводу вчиненого ним злочину, демонстрацією готовності понести справедливе покарання.

Зважаючи на наведене, а також враховуючи фактичні обставини кримінального провадження, відсутність обтяжуючих покарання обставин, думку потерпілого, який просив взагалі звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити основне покарання у межах санкції статті обвинувачення ближче до нижчої її межі, а саме у виді позбавлення волі на певний строк, і, з урахуванням об`єктивних даних вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, того, що останній надає послуги з перевезення і це є його єдиним джерелом доходу, та беручи до уваги, що сторона обвинувачення не просила призначити додаткове покарання, суд вважає, що додаткове покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами призначати немає необхідності.
Водночас, з урахуванням пом`якшуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_3 обставин, відсутність обтяжуючих його, позитивних даних про особу, суд вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити даного обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та з покладенням у період його дії передбачених ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків, що буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових злочинів, оскільки за вищенаведеного виправлення та перевиховання вказаного обвинуваченого можливе без ізоляції останнього від суспільства.
Саме таке покарання, на переконання суду, буде співмірним вчиненому діянню, відповідатиме принципам гуманності, справедливості, індивідуалізації та невідворотності покарання.
У матеріалах кримінального провадження відсутні дані про цивільний позов.
Строк дії запобіжного заходу особистого зобов`язання, закінчився 09 грудня 2018 року, жодних клопотань щодо обрання запобіжного засобу від сторони обвинувачення до суду не надходило, а відтак суд позбавлений з власної ініціативи вирішувати це питання.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати та в якому розмірі.

Відповідно до ст. 124 КПК України, у матеріалах кримінального провадження є процесуальні витрати за проведення судових експертиз, зокрема, проведені: судова автотехнічна експертиза від 05.02.2018 року і надано висновок за № 5-39/18, вартість експертизи становить 858 грн.; судова автотехнічна експертиза від 03.02.2018 року і надано висновок за № 5-38/18, вартість експертизи становить 858 грн.; судова транспортно-трасологічна експертиза від 05.02.2018 року і надано висновок за № 5-37/18, вартість експертизи становить 1430 грн.; додаткова судова транспортно-трасологічна експертиза від 15.02.2018 року і надано висновок за № 5-112/18, вартість експертизи становить 1144 грн.; судова комплексна комп`ютерно-технічна експертиза відео-звукозапису та авто технічна від 22.05.2018 року і надано висновок за №7-75/76//5-175/18, вартість експертизи становить 2860 грн.; судова авто технічна експертиза від 27.09.2018 року і надано висновок за №5-500/18, вартість експертизи становить 1144 грн.

Відтак, ці процесуальні витрати на загальну суму 8294 грн. 00 коп. на залучення експерта за ініціативою сторони обвинувачення, відповідно до ч. 2 ст. 122 та ч. 2 ст.124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України, зокрема відео реєстратор (екшн-камеру) чорно-бежевого кольору із маркувальним призначенням на лицевій стороні «ЗО; WIFI 1080 P» та карту пам`яті micro SD Transcend 8 GB, чорного кольору, що знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Монастириського районного відділення поліції Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області слід повернути їх власнику ОСОБА_7 .
З огляду на вищевказане, керуючись статтями 8,129 Конституції України, статтями 369, 371, 373-374 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1). періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2). повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз, а саме за: проведення судової автотехнічної експертизи від 05.02.2018 року (висновок за № 5-39/18), в сумі 858 грн.; проведення судової автотехнічної експертизи від 03.02.2018 року ( висновок за № 5-38/18), в сумі 858 грн.; проведення судової транспортно-трасологічної експертизи від 05.02.2018 року (висновок за № 5-37/18), в сумі 1430 грн.; проведення додаткової судової транспортно-трасологічної експертизи від 15.02.2018 року ( висновок за № 5-112/18), в сумі 1144 грн.; проведення судової комплексної комп`ютерно-технічної експертизи відео-звукозапису та авто технічної від 22.05.2018 року (висновок за №7-75/76//5-175/18), в сумі 2860 грн.; проведення судової автотехнічної експертизи від 27.09.2018 року (висновок за №5-500/18), в сумі 1144 грн., загальна сума яких складає 8294 грн. (вісім тисяч двісті дев`яносто чотири) грн. 00 коп.

Речові докази: відео реєстратор (екшн-камеру) чорно-бежевого кольору із маркувальним призначенням на лицевій стороні «ЗО; WIFI 1080 P» та карту пам`яті micro SD Transcend 8 GB, чорного кольору, які знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Монастириського районного відділення поліції Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області - повернути їх власнику ОСОБА_7 .
Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині вирок, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1