ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/818/813/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №610/918/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.286 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
потерпілого - ОСОБА_9 ,
представника потерпілого-адвоката - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора та потерпілого ОСОБА_9 на вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 01 червня 2018 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Андріївка Балаклійського району Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, який не працює, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Відповідно до п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році", ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки, призначеного за даним вироком.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 завдану матеріальну шкоду в сумі 3 916,81 грн. та моральну шкоду в сумі 1 000 грн.

Вироком встановлено, що 08.01.2017 року, приблизно о 18:00 годині, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, керуючи технічно справним автомобілем «ГАЗ 330232-388», д.н.з.: НОМЕР_1 , рухався на автодорозі поблизу будинку, що розташований за адресою: Харківська обл., Балаклійський р-н, сел. Андріївка, вул. Балаклійська, 39. При цьому, рухаючись в темну пору доби, зі швидкістю близько 35 км/год, ОСОБА_8 проявив злочинну недбалість, вчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу при виникненні небезпеки для руху, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зіткнення з автомобілем «Москвич 421», д.н.з.: НОМЕР_2 , які знаходилися в нерухомому стані в межах смуги його руху. Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 189/18 від 06.03.2018, у діях водія ОСОБА_8 убачаються невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку з виникненням події даного ДТП:
п. 12.3 - У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 307-КЕ/2017 від 03.10.2017, отримав наступні тілесні ушкодження: закрита поєднана черепно-мозкова травма та травма шиї у вигляді струсу головного мозку, ротаційного підвивиху 2-го шийного хребця та наявністю забоїв м`яких тканин потиличної та правої скроневої ділянок голови, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

В апеляційних скаргах:
-потерпілий ОСОБА_9 просить скасувати вирок районного суду та призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції в іншому складі суду зі стадії підготовчого провадження з розглядом клопотання про повернення обвинувального акта прокурору; скасувати вирок суду в частині цивільного позову про стягнення моральної шкоди та призначити новий розгляд цивільного позову в суді першої інстанції. В обґрунтування скарги вказав, що судовий розгляд проведено неповно, вирок є незаконним через те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, в тому числі ст. 291 цього кодексу, та підлягає поверненню прокурору. Також не погодився з рішенням суду в частині стягнення моральної шкоди в сумі 1000 грн., вважає такий розмір відшкодування неспівмірним та несправедливим. Щодо необхідності повернення обвинувального акту прокурору вказав, що на досудовому слідстві не було проведено огляд транспортного засобу потерпілого, одночасний допит учасників справи, слідчий експеримент було проведено без участі потерпілого, не отримано та не долучено до справи висновок судово-автотоварознавчої експертизи ХНДІСЕ ім. Бокаріуса. На думку апелянта, досудове слідство було завершено передчасно, слідство проведено неповно, що в свою чергу перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Також вказав, що йому не було відкрито матеріали кримінального провадження після завершення досудового слідства, в обвинувальному акті не міститься інформації щодо заподіяного злочином розміру шкоди та витрат на залучення експерта з метою встановлення ринкової вартості автомобіля Москвич-412. Крім цього, вважає незаконним вирок суду в частині незастосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами;
-прокурор в змінених доводах апеляційної скарги просить скасувати вирок районного суду в частині вирішення цивільного позову потерпілого про стягнення моральної шкоди, справу направити на новий судовий розгляд в частині розгляду цивільного позову. В обґрунтування апеляції вказав, що при вирішенні цивільного позову судом допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, вирок суду не містить належного обґрунтування часткового задоволення цивільного позову потерпілого на суму 1 тис. гривень.
В запереченнях на апеляційну скаргу потерпілого захисник обвинуваченого-адвокат ОСОБА_7 просить залишити дану скаргу без задоволення. Зазначив, що вирок районного суду є законним, а доводи апеляційної скарги необґрунтованими. Звертає увагу, що обвинувачений ОСОБА_8 вину у скоєнні злочину визнав у повному обсязі, розгляд провадження проведено за правилами ст. 349 КПК України. Також вказав, що потерпілим в суді не було надано доказів спричинення йому моральної шкоди.

Заслухавши доповідь головуючого судді; з`ясувавши думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу державного обвинувача; потерпілого та його представника, які підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_9 ; обвинуваченого та захисника, які заперечували проти апеляційних скарг; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг та заперечень на апеляційну скаргу потерпілого, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувалися докази щодо фактичних обставин справи, а сам обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, зазначивши, що згоден з обставинами, викладеними в обвинувальному акті.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг.
Згідно з ч. 2 ст. 394 КПК України, судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
З матеріалів справи вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 та його представник адвокат ОСОБА_10 в суді першої інстанції не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
В апеляційному суді представник потерпілого також пояснив, що потерпіла сторона не зверталися із скаргами на дії слідчого та прокурора.
В апеляційній скарзі потерпілого, окрім інших вимог, міститься незгода з незастосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. При цьому, апелянт просить скасувати вирок та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, питання щодо ухвалення вироку апеляційного суду відповідно до ст. 420 КПК України та призначення ОСОБА_8 більш суворого покарання, скарга потерпілого не містить.
Таким чином, апеляційний суд немає правових підстав для вирішення апеляційних вимог потерпілого про необхідність повернення обвинувального акту прокурору, призначення обвинуваченому додаткового покарання та розглядає дану апеляцію в частині її відповідності вимогам ч. 2 ст. 394, ч. 2 ст. 404 КПК України, а саме: в частині правильності вирішення районним судом цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 .

Як вбачається з матеріалів справи, потерпілим був заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди в розмірі 3916,81 грн. та моральної шкоди в розмірі 100 000 грн.
Оскаржуваним вироком стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 завдану матеріальну шкоду в сумі 3 916,81 грн. та моральну шкоду в сумі 1 000 грн.
При цьому, відповідно до вимог ч.1,2 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Згідно положень ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно вимог ст. 374 КПК України мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.
Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно вимог ст. 91 КПК України вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат є обставинами , що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Відповідно до вимог ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Потерпілим до суду була подана позовна заява про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди у сумі 100 тисяч гривень. При цьому, обвинувачений визнав в судовому засіданні цивільний позов потерпілого лише в частині матеріальної шкоди, в частині спричинення моральних збитків позов не визнав.
При прийнятті рішення про часткове задоволення цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 1000 гривень, районний суд вказав, що враховує зазначені потерпілим підстави, характер правопорушення, глибину його фізичних та душевних страждань у зв`язку з ушкодженням здоров`я.
При цьому, всупереч вимогам ст. 374 КПК України, суд у вироку не обґрунтував, чому з обвинуваченого необхідно стягнути саме таку грошову суму та у зв`язку з чим, на думку суду, заявлений у позові розмір моральної шкоди є завищеним, не досліджено документів, якими потерпіла сторона обґрунтовує свої позовні вимоги, не надано цим доказам жодної оцінки, хоча такі дані відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України є процесуальними джерелами доказів.
Згідно з ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
За наявності суперечливих доказів по справі, згідно положень ч.1 ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам з метою встановлення розміру завданої шкоди.
Потерпілий та його представник з клопотаннями про проведення експертизи в суді першої інстанції не звертався, спасибосуд також не пропонував призначити експертизу для розв`язання цивільного позову.
Таким чином суд першої інстанції при розгляді цивільного позову потерпілого про стягнення моральної шкоди спричиненої злочином, допустив неповноту судового розгляду, не прийняв до уваги докази, що могли мати суттєве значення для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, зробив передчасний висновок щодо ступеню доведеності зазначених обставин та розміру завданої шкоди.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 412 КПК України порушення судом першої інстанції вимог ст. 370 КПК України є істотним, оскільки перешкодило суду ухвалити законне судове рішення в частині цивільного позову.
Згідно зі ст. 409 КПК України, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування судового рішення при розгляді справи судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції може змінити вирок в частині зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.
Враховуючи, що апеляційний суд обмежений проханням, викладеним в апеляційних скаргах, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити своє рішення в частині цивільного позову в порядку ст. 408 КПК України.
З врахуванням наявності передбачених ст. 412 КПК України підстав для скасування судового рішення в частині вирішення цивільного позову про стягнення моральної шкоди, і відсутністю підстав для ухвалення апеляційним судом свого рішення в цій частині, апеляційну скаргу потерпілого слід задовольнити частково, апеляційну скаргу прокурора задовольнити в повному обсязі, вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову потерпілого про стягнення моральної шкоди слід скасувати і призначити новий розгляд позову в порядку цивільного судочинства.
Доводи апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_9 про відсутність в обвинувальному акті інформації щодо заподіяного злочином розміру шкоди та витрат на залучення експерта з метою встановлення ринкової вартості автомобіля Москвич-412 задоволені бути не можуть. Згідно з матеріалами справи, та ці обставини не заперечувала в апеляційному суді потерпіла сторона, цивільний позов про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля ОСОБА_9 . Москвич-412 не заявлявся, а тому у суду не було правових підстав для розгляду цього питання та стягнення з ОСОБА_8 суми збитків, завданої внаслідок пошкодження автомобіля потерпілого.
Разом з тим, відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, потерпілий має право заявити такий позов в порядку цивільного судочинства.
Твердження в апеляції потерпілого про порушення вимог ст. 290 КПК України спростовується матеріалами кримінального провадження, а саме п.п. 28,29 розділу 1 реєстру матеріалів кримінального провадження, згідно яких потерпілому ОСОБА_9 та представнику ОСОБА_10 повідомлено про завершення досудового розслідування відкрито та надано доступ до матеріалів кримінального провадження. Неправдивість такої інформації будь-якими доказами не підтверджується.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 01 червня 2018 року щодо ОСОБА_8 в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином, скасувати та призначити його розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя

Судді: