Справа № 761/6362/19
Провадження № 1-кс/761/4615/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні №0000286 від 16.03.2017 року, яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна,

ВСТАНОВИЛА:
13 лютого 2019 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні №0000286 від 16.03.2017 року, яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна.

Скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 було передано на розгляд слідчому судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 14 лютого 2019 року.

Вивчивши матеріали скарги, вважаю що вона підлягає поверненню заявнику, виходячи з наступного.

Згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Як убачається зі змісту скарги, заявником оскаржується бездіяльність слідчого пов`язана з неповерненням тимчасово вилученого майна в порядку, визначеному ст.169 КПК України.

Так, 16-17 січня 2018 року старшим слідчим СУ ГУНП у м.Києві ОСОБА_4 було проведено обшук квартири АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_3 , на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м.Києва про дозвіл на проведення обшуку від 27.12.2017.

В ході проведення зазначеного обшуку було вилучено серед іншого ноутбук марки ASUS X71A, який належить ОСОБА_3 та, на думку заявника, є тимчасово вилученим майном, яке підлягає поверненню його власнику.

Враховуючи, що слідчий з клопотанням про накладення арешту на вказане майно з дня проведення обшуку не звертався, арешт на зазначене майно не накладався, а тому таке майно вважається тимчасово вилученим та підлягає негайному поверненню власнику.

Так, відповідно до ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після його вилучення, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Таким чином, в даному випадку виникнення права на оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, а також початок процесуального строку, визначеного для оскарження, необхідно пов`язувати зі спливом сорока восьми годин після проведення огляду, обшуку, в ході якого тимчасово вилучене майно було вилучене.
Виходячи із змісту ч.5 ст.171 та ч. 1 ст. 304 КПК України, оскільки відмова у неповерненні тимчасово вилученого майна не була оформлена постановою, то 10-денний строк на звернення до слідчого судді з оскарженням бездіяльності починається з моменту вчинення бездіяльності, яка розпочалася після 48 годин після проведення обшуку, тобто з 19 січня 2018 року.
Однак, зі скаргою щодо неповернення тимчасово вилученого майна представник заявника звернувся лише 13 лютого 2019 року, тобто за минуванням більше як одного року з дня проведення обшуку та вилучення майна, та з пропуском 10 денного строку на оскарження.
При цьому, слідчим суддею враховується, що обшук за адресою проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , проводився за участі самого ОСОБА_3 , а також його представника адвоката ОСОБА_2 , яким навіть було подано зауваження до протоколу обшуку, що свідчить про обізнаність ОСОБА_3 та його представника про вилучення майна, яке вони просять повернути.
Разом з тим, у скарзі не наведено даних про вжиття ОСОБА_3 чи його представником дій, спрямованих на повернення тимчасово вилученого майна у встановлений законом строк протягом 10 днів.
Зі змісту скарги вбачається, що представником ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_2 лише 13.02.2019 року вперше вжито заходів, спрямованих на повернення тимчасово вилученого майна, тобто після спливу більше як одного року після вилучення такого майна.
Так, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (справа Каракуця проти України).
В той же час в рішенні Європейського суду з прав людини від 28.03.2006 справа «Мельник проти України» (Заява 23436/03) суд нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.
Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_3 чи його представник у визначений КПК України строк не вжив доступні способи захисту, як заявник вважає його порушеного права на власність, а тому скарга вважається такою, що подана з пропуском десятиденного строку, який передбачено для звернення до суду з такою скаргою в порядку ч.1 ст.303 КПК України.
Так, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Разом з тим, заявник в своїй скарзі не порушує питання про поновлення строку оскарження, передбаченого ст. 304 КПК України, а також не зазначає поважність причини такого пропуску.
За таких обставин, з огляду на засади змагальності сторін, закріплені в статті 22 КПК України, яка передбачає самостійне обстоювання сторонами правових позицій, прав, свобод та інтересів засобами, передбаченими КПК України, суд не має можливості вирішити питання про наявність поважних причин пропуску строку на оскарження та підстав для його поновлення за відсутності такого клопотання.
Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернути скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні №0000286 від 16.03.2017 року, яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна, особі, яка її подала.
Разом з цим слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ч. 7 ст. 304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.
На підставі викладеного, керуючись ст.169, 171, 235, 303, 304, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И Л А :
Скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні №0000286 від 16.03.2017 року, яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 7 ст. 304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1