Провадження № 1-кп/639/235/19
Справа № 639/91/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню зареєстрованому 15 грудня 2018 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0001465 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера МВС, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

14.12.2018, о 18 год. 10 хв., ОСОБА_4 керував, технічно справним автомобілем «Chevrolet Lacetti» д.н.з. « НОМЕР_1 », на якому він рухався по вул. Полтавський шлях зі сторони вул. Залютинської в бік вул. Холодногірської, зі швидкістю близько 50 км/год. В процесі руху по вказаній вулиці, поблизу будинку №173 по вул. Полтавський шлях, в м. Харкові, водій ОСОБА_4 , діючи необережно проявив необачність, не вибрав безпечну швидкість руху під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, та при виникненні небезпеки у вигляді пішохода ОСОБА_5 , який перетинав проїжджу частину з ліва на право по ходу його руху і якого він об`єктивно міг виявити, не своєчасно застосував гальмування, чим порушив вимоги п.18.1 Правил дорожнього руху України, згідно якого:?

-п.18.1 - «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.»

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани лівої надбрівної дуги, закритий внутрішньо-суглобовий перелом дистального мета епіфізу лівої променевої кістки зі зміщенням, закритий уламковий перелом фаланги 1-ої п`ясткової кістки правої кисті, які відповідно до висновку судово- медичної експертизи №12-14/1003-А/18 від 21.12.2018 відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, за критерієм тривалості розладу здоров`я.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №1358/1359/18 від 26.12.2018, у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Chevrolet Lacetti» д.н.з. « НОМЕР_1 » ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України.

У даній дорожній обстановці технічна можливість запобігання даної ДТП для водія автомобіля «Chevrolet Lacetti» д.н.з. « НОМЕР_1 » ОСОБА_4 визначалася виконанням ним вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «Chevrolet Lacetti» д.н.з. « НОМЕР_1 » ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.

Дотримуючись засад кримінального судочинства, а саме доступу до правосуддя і змагальності сторін та свободи в поданні ними доказів, відповідно до вимог ст. 351 КПК України, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , визнав себе винним та пояснив, що скоїв злочин при обставинах наведених вище. Фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, кваліфікацію злочину, а також наслідки злочину не оспорював.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, в порядку вимог ст.135 КПК України, що відповідно до вимог ст. 325 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду. Відповідно до наданої до суду ним заяви, просить розглядати справу без його участі.

Обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним оспорюються. Цю позицію підтримала і сторона обвинувачення.

Судом роз`ясненні положення ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам процесу вони зрозумілі.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, а також те, що сторони не піддають сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності його позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Даними, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він має постійне місце реєстрації та проживання, за місцем останнього характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, пенсіонер МВД.

Обставинами, що пом*якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття та визнання своєї вини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України та враховує роз`яснення Верховного Суду України, викладені в постанові №7 від 04 жовтня 2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме з принципів справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, обставини що пом`якшують покарання, особу ОСОБА_4 його відношення до скоєного злочину та вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів можливо без відбуття покарання в місцях позбавлення волі, а тому слід обрати покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, поклавши на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

При застосуванні вимог ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд враховує послідовну позицію ОСОБА_4 під час досудового розслідування і розгляду справи в суді, яка направлена на визнання своєї вини в повному обсязі.

Наведене відповідає вимогам ст. 50 КК України, оскільки покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 77 КК у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу. Наведений перелік є вичерпним, а тому додаткове покарання позбавлення права керувати транспортними засобами, при застосуванні ст.75 КК України, не призначається.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого згідно ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 374, 377 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання.

Скасувати арешт майна, який накладено ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18.12.2018 року на автомобіль «Chevrolet Lacetti» р.н. « НОМЕР_1 », який на праві власності належить ОСОБА_4 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , та який визнано речовим доказом - повернути власнику.

Процесуальні витрати у розмірі 1430 грн. за проведення автотехнічної експертизи стягнути з ОСОБА_4 на користь держави з перерахуванням зазначених коштів з позначкою виду платежу - за проведення експертиз.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1