Справа № 610/3758/18
Провадження № 1-в/610/445/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2018 року Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Балаклія заяву про звільнення від відбування покарання за хворобою засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прилуки, Чернігівської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, до засудження не працював, раніше неодноразово судимого ,-

встановив:

20.12.2018 року засуджений ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від відбування покарання через хворобу. Клопотання засудженого обґрунтоване наявністю у нього тяжкого захворювання, а також погіршенням стану здоров`я, які на його переконання перешкоджають подальшому відбуванню покарання .
Від засудженого надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Від проведення судового засідання у режимі відеоконференції відмовився. Заяву підтримав у повному обсязі, просив її задовільнити. Вказав, що хворіє, лікування не допомагає, тому буде більш ефективним на волі.
Представник Адміністрації ПВК (№ 17) в судове засідання не з`явився, просив питання про звільнення засудженого через хворобу , розглядати за його відсутності.
Представник ЛКК в судове засідання не з`явився , просив питання про звільнення засудженого через хворобу, розглядати за його відсутності
Прокурор просив відмовити в задоволенні заяви, вважаючи заяву необгрунтованою та безпідставною.
Вислухавши думку прокурора, вивчивши матеріали особової справи засудженого, його характеристику, висновок лікарсько-консультативної комісії, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви засудженого, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.
Відповідно до ст.84 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбування покарання. При вирішенні судом питання про звільнення від подальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухиляється він від призначеного лікування, а також інші обставини.
За вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11.04.2018 року ОСОБА_4 , визнано винним у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України строком до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднано не відбутий строк покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14.07.2018 року і остаточно до відбуття 04 роки позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 14.05.2018 року.
У зв`язку із захворюванням на туберкульоз легень 17.07.2018 року ОСОБА_4 прибув до спеціалізованої туберкульозної лікарні при Покровській виправній колонії (№17).
Початок строку покарання 12.01.2018 року, кінець строку покарання 12.01.2022 року.
Як вбачається із характеристики від 27.12.2018 року, засуджений ОСОБА_4 , за час лікування та відбування покарання в установі характеризується посередньо. За допущені порушення установленого порядку відбування покарання не притягувався до дисциплінарної відповідальності, заохочень не має. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться ввічливо, намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку , має охайний зовнішній вид, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується тільки за призначенням. Адміністрація установи прийшла до висновку, що засуджений ОСОБА_4 , за час відбування покарання не стає на шлях виправлення.
Згідно з довідкою про стягнення та заохочення, ОСОБА_4 за час відбування покарання заохочень та стягнень не має.
За висновком лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання від 27.12.2018 року, засудженому встановлено діагноз: « Цукровий діабет, І тип, тяжка форма, субкомпенсований. Діабетична ангіопатія нижніх кінцівок. Діабетична дистальна сенсорна полінейропатія. На даний час діагноз хворого не входить до Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом МЮУ, МОЗ від 15.08.2014 №1348/572».
Враховуючи те, що захворювання, на які хворіє ОСОБА_4 , не підпадають під Перелік захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, тобто не перешкоджає відбуванню покарання, а також той факт, що засуджений за час відбування покарання не став на шлях виправлення, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні його заяви про звільнення від покарання за хворобою.
На підставі викладеного, керуючись ст. 84 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд,-
постановив:

Відмовити в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про звільнення від відбування покарання за хворобою.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області протягом семи діб з дня її постановлення.

Суддя