Справа № 128/749/18
ВИРОК
Іменем України
03 грудня 2018 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області
в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0000234 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тула, Російська Федерація, українця, громадянина України, освіта базова вища, неодруженого, студента ІІІ-го курсу Кіровоградської льотної академії НАУ, жителя АДРЕСА_1 , раніше несудимого

за ч.2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

19.06.2017 року, близько 22 год. 55 хв., ОСОБА_5 , керуючи технічно-справним автомобілем «Suzuki Grand Vitara», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка, яка проходить через с. Якушинці, Вінницького району Вінницької області, в районі перехрестя з вул. Колгоспною, в момент об`єктивної появи в полі його зору автомобіля «КАМАЗ 55102», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який рухався у попутному з ним напрямку, не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху його об`їзду та допустив зіткнення з даним транспортним засобом.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від отриманих тілесних ушкоджень на місці події загинув пасажир автомобіля «Suzuki Grand Vitara» - ОСОБА_7 , інша пасажирка даного автомобіля - ОСОБА_8 з тілесними ушкодженнями госпіталізована до лікарні.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 488 від 19.07.2017 року, у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: відкритої черепно-мозкової та черепно-лицевої травм (забито-рвані рани, садна та синці на обличчі, поширені крововиливи в м`які покриви голови та м`які тканини обличчя, уламкові переломи кісток лицевого та мозкового черепа, розриви твердої та м`якої мозкових оболонок, поширений субарахноїдальний крововилив, забій-руйнування обох лобних та лівої скроневої долей головного мозку, крововилив в шлуночки головного мозку); закритої тупої травми грудей (перелом 1-го ребра справа по середній ключичній лінії, забій легень, розрив нижньої долі правої легені, двобічний гемоторакс - по 50 мл з обох сторін); закритої тупої травми живота (розрив селезінки, крововиливи в зв`язковий апарат печінки та селезінки); саден та синців на кінцівках, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння та стоять в причинному зв`язку зі смертю. Смерть ОСОБА_7 настала від сполучної травми тіла.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 975 від 19.09.2017 року, ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді політравми: відкритий перелом верхньої щелепи по типу Ле Фор ІІ, перелом нижньої щелепи та двобічний перелом виросткових відламків нижньої шелепи, забій головного мозку; закритої травми грудної клітки - забій серця, забій легень, перелом 6-го ребра зліва та тіла правої лопатки без зміщення; забійної рани правої вушної раковини; забійної рани підборіддя; забійно- рваної рани правого кута рота; забійно-рваної рани нижнього пристінку рота; множинних синців та саден тіла, які не являлися небезпечними для життя в момент заподіяння та не супроводжувались загрозливими для життя явищами, спричинили тривалий розлад здоров`я (понад 21 день), тому належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Згідно висновку автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 549а від 11.08.2017 року, в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Suzuki Grand Vitara» державний номер НОМЕР_3 , з технічної точки зору, регламентувались вимогами п.п. 12.2, 12.3, 12.4, 12.6 (б), 21.1 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля «КАМАЗ 55102» державний номер НОМЕР_4 , з технічної точки зору, регламентувались вимогами п.п. 10.4, 19.1 (а) ПДР України. В ситуації, яка склалася, водій ОСОБА_5 мав технічну можливість попередити зіткнення з автомобілем « КАМАЗ 55102» шляхом термінового гальмування та шляхом виконання маневру безпечного об`їзду даного автомобіля. В ситуації, яка склалася, в діях ОСОБА_5 , вбачається невідповідність вимогам п. 12.3 ПДР України, які з технічної точки зору, будуть знаходитися в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до висновку автотехнічної експертизи № 648а від 19.09.2017 року, ОСОБА_5 мав технічну можливість попередити зіткнення з автомобілем «КАМАЗ 55102», шляхом термінового гальмування із зниженням швидкості руху автомобіля «Suzuki Grand Vitara» до швидкості руху автомобіля «КАМАЗ 55102», при умові руху з допустимою швидкістю для даних дорожніх умов швидкістю 60 км/год.

Згідно висновку автотехнічної експертизи № 21029 від 28.02.2018 року, в даній дорожньо-транспортній ситуації водій ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2, 12.3 та 12.4 ПДР України. Дії водія ОСОБА_5 не відповідали вимогам п.12.2 ПДР України. Водій ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути ДТП шляхом виконання ним вимог п.п. 12.3 та 12.4 ПДР України. В даній дорожньо-транспортній ситуації дії ОСОБА_5 не відповідали вимогам п.п. 12.3 та 12.4 ПДР України та знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.

ОСОБА_5 , за вищевикладених обставин, порушив вимоги п.п. 2.3 та 12.4 ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, згідно яких:

п. 12.3 - «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;

п. 12.4 - «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год».

Порушення ОСОБА_5 вимог п.п. 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України знаходяться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо - транспортної пригоди, а саме: загибеллю ОСОБА_7 та отриманням тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому правопорушенні визнав повністю, пояснивши, що 19.06.2017 року, близько 18 год. 00 хв., він виїхав в с. Рибаче, Літинського району Вінницької області, забрати своїх друзів, які відпочивали там. Біля 22 год. 00 хв. вони виїхали в м. Вінницю. Перед с. Якушинці, Вінницького району Вінницької області, попереду його автомобіля рухався автомобіль «Кадді», який різко повернув вправо, він бачив увімкнений поворот даного автомобіля; а перед ним був автомобіль «КАМАЗ», зіткнення з яким він не міг передбачити, так як не мав достатнього досвіду керування транспортним засобом та відповідної реакції в даній дорожній ситуації. Алкогольних напоїв ні в той день, ні на передодні, він не вживав. Разом з ним в автомобілі було ще 5 чоловік, розуміє, що це не дозволено ПДР України. В той вечір погода була хорошою, звісно, що було темно, але асфальтне покриття було сухим. Внаслідок даного ДТП загинув його товариш, ОСОБА_7 та отримала тілесні ушкодження подруга, ОСОБА_8 . Він також отримав тілесні ушкодження і певний час перебував на лікуванні. Розуміє, що дане кримінальне правопорушення сталося з його необережної вини, про що він дуже жалкує; потерпілим відшкодована матеріальна та моральна шкода в повному об`ємі і останні не мають до нього ніяких претензій. За даних обставин, просив суд його суворо не карати, призначивши пом`якшуюче покарання.

Враховуючи клопотання учасників судового провадження про недоцільність дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за необхідне обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, характеризуючих його особу, доказів на підтвердження наявності судових витрат та речових доказів, і при цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На думку суду дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть одного потерпілого та заподіяли іншому потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості та дана кваліфікація знайшла своє підтвердження в ході досудового та судового слідства.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України воно відноситься до категорії тяжких, згідно ч.3 ст.25 КК України є необережним; особу винного, те, що він раніше несудимий, не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності; на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває; позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, повне відшкодування заподіяної шкоди; думку потерпілих та законних представників потерпілої щодо міри покарання обвинуваченому, згідно якої вони просили призначити ОСОБА_5 покарання, не пов`язане з позбавленням волі та без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд встановив: шире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю правопорушення, повне відшкодування завданого збитку та усунення заподіяної шкоди.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Сукупність даних про обставини вчинення правопорушення, особу винного, наявність вищезазначених пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих, дають суду підстави вважати, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 є доцільним без ізоляції від суспільства і йому можливо призначити основне покарання із застосуванням положень ст. 69 ч.1 КК України, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ст. 286 ч.2 КК України, а саме: у виді штрафу, без позбавлення права керувати транспортними засобами, так як дане додаткове покарання є альтернативним.

При цьому також суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд керується положенням п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 року, згідно якого суди при призначенні
покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який
визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати
вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення
покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи
законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації
покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення
засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Вирішуючи питання щодо речових доказів, суд керується вимогами ст. 100 КПК України.

З обвинуваченого підлягають до стягнення судові витрати за проведення експертиз технічного стану транспортних засобів, автотехнічної та транспортно трасологічної експертиз.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23.06.2017 року накладено арешт на автомобілі, вилучені під час огляду місця події від 20.06.2017 року: на автомобіль «Сузукі Гранд Вітара», державний номерний знак НОМЕР_5 та автомобіль «Камаз 55102», державний номерний знак НОМЕР_6 .

Оскільки вироком суду закінчується судовий розгляд кримінального провадження, одночасно з ухваленням судового рішення, суд вирішує питання про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 174, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України та призначити йому покарання, з застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 5 (п`яти тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85000 (вісімдесят п`ять) тисяч гривень 00 коп., без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Речові докази: автомобіль «Сузукі Гранд Вітара», державний номерний знак НОМЕР_5 та автомобіль «Камаз 55102», державний номерний знак НОМЕР_6 , які залишені на зберіганні на спеціальному майданчику для тимчасово затриманих транспортних засобі Вінницької філії ДП «Інформ - Ресурси» - повернути власникам: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , відповідно.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення експертиз технічного стану транспортних засобів, автотехнічної та транспортно трасологічної експертиз в розмірі 9159 грн. 24 коп.

Зняти арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23.06.2017 року на автомобілі, вилучені під час огляду місця події від 20.06.2017 року: на автомобіль «Сузукі Гранд Вітара», державний номерний знак НОМЕР_5 та автомобіль «Камаз 55102», державний номерний знак НОМЕР_6 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя ОСОБА_1