Справа №463/2513/19
Провадження №1-кс/463/1627/19
У Х В А Л А

13 травня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

слідчий суддя - ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2

з участю скаржника - ОСОБА_3

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові про відмову у визнанні потерпілим, -

в с т а н о в и в :

до суду надійшла скарга на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 від 19 лютого 2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000280 від 05 лютого 2019 року.

Скаргу обґрунтовує тим, що до ЄРДР внесена дані про кримінальне провадження №0000280 від 05 лютого 2019 року, в яке об`єднано декілька провадження за заявами скаржника. 19.02.2019 року слідчим у вказаному кримінальному провадженні винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим. Вказану поставному вважає незаконною, оскільки з моменту внесення відомостей до реєстру слідство проводилось з порушеннями, йому не було вручено пам`ятки про процесуальні права, надання статут потерпілого є обов`язковим. Також слідством не доведено факт відсутності спричинення шкоди, що є обов`язком слідства. Слідством залишено без уваги положення Заяви - "До цього, доцільно взяти до уваги, що наведені дії є перешкоджанням реалізації "народної ініціативи" більш ніж 500 громадян України, які письмово уповноважили мене досягти реалізації останньої". Відповідно, ОСОБА_3 спричинено моральну шкоду - він має моральні обов`язки перед цими громадянами. Тобто, ОСОБА_3 спричинено моральні страждання, які виражаються у вигляді неможливості відновити права цих громадян через наведені кримінальні правопорушення за ст.ст.364, 375, 382 КК України. Таким чином, моральна шкода є дуже великою, а справа - соціально значимою. Вказана постанова порушує його права, а тому звертається із скаргою до слідчого судді.

В судовому засіданні скаржник підтримав скаргу з аналогічних підстав, просить скаргу задоволити. Окрім того, скаржник вважає, що дана постанова винесена органом, який не уповноважений її приймати.

Суб`єкт оскарження за викликом не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив, про розгляд скарги був належним чином повідомлений. У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Судом встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено дані про об`єднане кримінальне провадження за №0000280 від 05 лютого 2019 року.

Як вбачається із матеріалів скарги, 05.02.2019 відкрито кримінальне провадження № 0000280 за заявою про кримінальне правопорушення (звернення ОСОБА_3 до Голови Верховної Ради України № 30 від 17.09.2018) за фактом корупції, прийняття завідомо неправосудної ухвали суду, перешкоджання виконанню ухвали Галицького районного суду м. Львова від 22.01.2018 суддею Сихівського районного суду м. Львова ОСОБА_5 .

Прокурором другого відділу організації процесуального керівництва управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, яке здійснюється слідчими регіональних прокуратур та територіальних органів досудового розслідування Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 внесено дані до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000280 з попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 ст.382 КК України, № 0000281 з попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 ст.375 КК України та №0000282 з попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 ст.364 КК України. Зазначені провадження 18.02.2019 об`єднані з кримінальним провадженням №0000280 від 05.02.2019. Прокурором відділу Генеральної прокуратури України винесено постанову про визначення підсудності досудового розслідування кримінального провадження № 0000280 від 05.02.2019 за слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові.

З 13.02.2019 першим слідчим відділом слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000280 від 05.02.2019.

Поставною від 19.02.2019 слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у вказаному провадженні з мотивів того, що заявником не завдано будь-якої моральної чи фізичної шкоди, яка б могла бути стягнута судом за наслідками розгляду кримінального провадження та відсутністю взаємозв`язку з предметом досудового розслідування.

Відповідно до положень ст.55 КПК України, Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

В обґрунтування даної скарги скаржник посилається на те, що внаслідок прийняття, на його думку, неправосудної ухвали слідчим суддею Сихівського районного суду м. Львова ОСОБА_5 скаржнику заподіяно моральну шкоду, а тому слідчим безпідставно відмовлено у визнанні його потерпілим.

Відповідно до положень ст.23 ЦК України визначено,особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства.

Відповідно до роз`яснень, наданий у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Доводи скаржника, що внаслідок можливого вчинення злочинів суддею передбачених ст.ст. 364, 375, 382 КК України йому заподіяно моральну шкоду оскільки він представляє інтереси біля 500 громадян, яким надає послуги у захисті їх прав не дають підстав для відшкодування заявнику моральної шкоди. Дійсно, скарга на невнесення відомостей до ЄРДР, як і подальші звернення заявника до правоохоронних органів, оскарження їх дій, стосуються не порушення прав та інтересів безпосередньо ОСОБА_3 , а інтересів мешканців Санта-Барбари (Сихів м.Львів) та продавців сільськогосподарської продукції, які ніби-то уповноважили ОСОБА_3 вживати заходів по вирішенню їх питань (а.с.19). Разом з тим, за нормами КПК представництво інтересів певних осіб здійснюється у порядку визначеному законом. Такі повноваження у скаржника відсутні. Окрім того, заявник обґрунтовує заподіяння саме йому моральної шкоди через порушення прав цих мешканців, оскільки на його думку, він має перед ними зобов`язання. В той же час, скаржнику жодних моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, незаконними діями або бездіяльністю інших осіб не заподіяно і не могло бути заподіяно, оскільки у нього відсутній особистий інтерес у вказаних правовідносинах і жодна шкода йому не заподіяна.

Таким чином, слідчий суддя приходить до переконання про безпідставність вимог скаржника, у зв`язку із чим в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись вимогами ст.ст. 303, 306, 307, 372 КПК України, -

у х в а л и в :

в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 від 19 лютого 2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000280 від 05 лютого 2019 року відмовити за безпідставністю.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1