Рівненський апеляційний суд
__________________________________________________копія:____
У Х В А Л А
Іменем України

06 грудня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000040, за внесеними відомостями до ЄРДР від 18 січня 2018 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та зареєстрований у АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України у рамках якого, між обвинуваченим та потерпілим ОСОБА_5 було укладено угоду про примирення від 27 лютого 2018 року;

за участі:
секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 на вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 13 березня 2018 року;

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 просить вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 13 березня 2018 року відносно ОСОБА_4 змінити, а саме у частині призначеного судом першої інстанції остаточного покарання ОСОБА_4 за сукупністю вироків та просить виконувати вказаний вирок самостійно від вироку Костопільського районного суду Рівненської області від 30 листопада 2017 року.

Іншими учасниками судового провадження вирок суду в апеляційному порядку оскаржений не був.

Згідно оскаржуваного вироку затверджено угоду про примирення, укладену 27 лютого 2018 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні. ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначено йому узгоджене сторонами в угоді про примирення покарання, а саме - у виді арешту на строк 3 (три) місяці. На підставі ст.ст. 71, 72 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Костопільського районного суду від 30 листопада 2017 року, призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 1 (один) місяць. Строк відбуття покарання судом встановлено рахувати з моменту приведення вироку до виконання. Також прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_4 витрати на залучення експерта у зв`язку із проведенням судово - товарознавчої експертизи в сумі 572 (п`ятсот сімдесят дві) грн. 04 (чотири) коп. Речові докази по справі, бортову двоколісну тачку залишено у потерпілого ОСОБА_5 ..

В обгрунтування доводів апеляційної скарги адвокат ОСОБА_9 , не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину та висновків суду щодо добровільності і досягнення сторонами угоди і правильності мотивів її затвердження доводить, що не погоджується з висновками суду про призначення покарання ОСОБА_4 за сукупністю вироків, шляхом часткового складання призначених покарань, оскільки вироки, ухвалені відносно його підзахисного, на його думку, повинні виконуватись самостійно, оскільки останній злочин ОСОБА_4 вчинив до набрання попереднім вироком законної сили. Додає, що призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_4 , визначене без урахування усіх пом`якшуючих таке покарання обставин, а саме: визнання вини, активного сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди, які були узгоджені сторонами угоди та які, на думку адвоката ОСОБА_9 , також слід урахувати в ході зміни вироку.

Відповідно до оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції встановив, що згідно обвинувального акту досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , маючи незняту і непогашену судимість на шлях виправлення не став і знову, повторно вчинив злочин майнового характеру. Так, 23 грудня 2017 року, близько 07-ї год. 00 хв., перебуваючи на території подвір`я будинку ОСОБА_5 , що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , умисно, шляхом вільного доступу, таємно, з корисливих спонукань, повторно, викрав з території подвір`я належну громадянину ОСОБА_5 двоколісну бортову тачку кустарного виробництва вартістю 360 (триста шістдесят) грн., чим спричинив потерпілому матеріальний збиток на вказану суму. Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України - як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно. Крім того, суд вказав, що 27 лютого 2018 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 була укладена угода про примирення, у відповідності до вимог ст.471 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 та просив змінити вирок, думку прокурора щодо залишення оскаржуваного вироку суду без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_9 , перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Винність ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, як убачається з вироку суду, судом була встановлена, оскільки суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 , затвердив її та призначив, узгоджене сторонами угоди обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

Разом з тим, так як ОСОБА_4 був раніше судимий Костопільським районним судом до позбавлення волі на строк 2 (два) роки зі звільненням від відбування такого покарання з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки, згідно вироку від 30 листопада 2017 року, а тому на підставі ст..ст.71, 72 КК України, судом було прийнято рішення про часткове складання призначених покарань за вказаним і оскаржуваним вироками та призначено остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 1 (один) місяць.

Оскільки, вищевказане остаточне покарання, призначене судом першої інстанції за сукупністю вироків ОСОБА_4 , на думку адвоката ОСОБА_9 , - є невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і таким, що за своїм видом та розміром - є явно несправедливим через суворість, то у даному випадку адвокат ОСОБА_9 просить змінити вирок та виконувати оскаржуваний вирок та вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 30 листопада 2017 року відносно ОСОБА_4 самостійно.

На переконання колегії суддів суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції при ухваленні вироку відносно ОСОБА_4 , належним чином врахував усі норми, як кримінального, так і процесуального закону та законно застосував вимоги ст.ст. 71, 72 КК України та визначив обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю вироків з урахуванням вироку Костопільського районного суду від 30 листопада 2017 року.

Згідно ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком, а відповідно до ч.4 ст.71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Як убачається з угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілим від 27 лютого 2018 року, сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України у виді арешту на строк 3 (три) місяці, і таке покарання, як убачається з вироку, призначив ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України і суд першої інстанції

Матеріали кримінального провадження свідчать, що вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 30 листопада 2017 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки та встановлено іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки на підставі ст.75 КК України.

Відповідно до роз`ясень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. №7 (з наступними змінами і доповненнями) «Про практику призначення судами кримінального покарання», іспитовий строк встановлюється судами тривалістю від одного до трьох років, а неповнолітньому - від одного до двох років. Цей строк обчислюється з дня постановлення вироку незалежно від того, судом якої інстанції застосовано ст..75 КК.

Суд першої інстанції, при ухваленні оскаржуваного вироку від 13 березня 2018 року відносно ОСОБА_4 , врахував положення ч.1 ст.71 КК України, та у зв`язку із тим, що при визначенні остаточного покарання у сукупність входили покарання у виді арешту та позбавлення волі, суворішим яке є позбавлення волі, то положеннями ст.72 КК України, суд першої інстанції також правильно керувався та визначив обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 1 (місяць), яке є більшим від невідбутої частини покарання за попереднім вироком, в розумінні ст.71 КК України.

Таким чином, доводи адвоката ОСОБА_9 щодо самостійного виконання оскаржуваного вироку та вироку Костопільського районного суду Рівненської області від 30 листопада 2017 року відносно ОСОБА_4 та, відповідно призначених за даними вироками покарань обвинуваченому, не узгоджуються із законом, а тому є безпідставними.

Суд першої інстанції положення вказаної норми закону, застосовував для переведення менш суворого виду покарання у виді арешту у більш суворий, а саме позбавлення волі, оскільки остаточним визначив та призначив ОСОБА_4 саме це покарання.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що підстави для зміни чи скасування вироку відсутні, судове рішення є законним, обґрунтованим та ухваленим у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність, а тому вимоги адвоката ОСОБА_9 , наведені в апеляційній скарзі, до задоволення не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 13 березня 2018 року у кримінальному провадженні №0000040 відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення цим судом та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя доповідач підпис ОСОБА_1

Судді: підписи ОСОБА_2

ОСОБА_3

Згідно з оригіналом: суддя-доповідач: ОСОБА_1