Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/517/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 711/517/19

Провадження 1-кс/711/254/19

18 січня 2019 рокуСлідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю: прокурора - ОСОБА_3
слідчого - ОСОБА_4
підозрюваного - ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 по матеріалам кримінального провадження №00000007 відомості про яке, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.01.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , -

в с т а н о в и в:

Старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором відділу управління прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 , внесене в кримінальному провадженні №00000007 відомості про яке, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.01.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 .
В обґрунтування клопотання вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , 14.01.2016, близько 17 години, керуючи автомобілем «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автомобільній дорозі від селища Орбіта в напрямку м. Чигирин Черкаської області, знаходячись неподалік перехрестя з ґрунтовою дорогою в напрямку с. Бітове Чигиринського району Черкаської області, в ході роз`їзду із зустрічним автомобілем, в момент виникнення небезпеки для його руху у вигляді пішохода ОСОБА_7 , який перетинав проїзну частину автодороги в недозволеному місці, зліва - направо відносно руху автомобіля, не маючи технічної можливості уникнути наїзду шляхом застосування екстреного гальмування, згідно висновку судової - автотехнічної експертизи №4/1347 від 17.10.2016, допустив наїзд на вказаного пішохода, спричинивши йому тілесні ушкодження, таким чином поставив ОСОБА_7 у небезпечний для життя стан.
Після чого, ОСОБА_5 зупинився та вийшов із керованого ним автомобіля, підійшов до потерпілого, переконався в його безпорадному стані, внаслідок завданих йому в ході наїзду автомобілем «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер НОМЕР_1 тілесних ушкоджень, завідомо знаючи та усвідомлюючи, що потерпілий позбавлений можливості самостійно вжити заходів для самозбереження, маючи змогу надати йому допомогу, відтяг потерпілого на ліве узбіччя автодороги, де залишивши його в небезпечному для життя стані, порушення вимог п. 2.10 а), г) та д) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, не вжив заходів для надання медичної допомоги потерпілому, чи виклику бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги, не повідомив про дану дорожньо-транспортну пригоду орган, чи уповноважений підрозділ Національно поліції, та з місця події зник.
В подальшому, того ж дня близько 19 години, ОСОБА_5 повернувся на місце вчинення дорожньо - транспортної пригоди, знайшов тіло ОСОБА_7 , вчинив активні дії спрямовані на приховування слідів кримінального правопорушення, а саме відтяг тіло потерпілого в лісосмугу розташовану поряд з місцем дорожньо-транспортної пригоди, де викопав яму і перемістив до неї тіло потерпілого, присипав його землею та замаскував гіллям.
Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 , отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події. Відповідно до висновку судово - медичної експертизи №03-01/46 від 16.01.2016 року, причиною смерті ОСОБА_7 є сполучена травма голови, тулуба та кінцівок, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень з ознакою небезпеки для життя, що ускладнилось розвитком шоку, між виявленими тілесними ушкодженнями та настанням смерті мається прямий причинний зв`язок. В зв`язку з тяжкістю і масивністю виявлених тілесних ушкоджень виключена можливість запобігання смерті навіть за умови надання своєчасної медичної допомоги.
17.01.2019 ОСОБА_5 , оголошено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, тобто у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого у небезпечний для життя стан і мав змогу надати йому допомогу.
Вина ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування у кримінальному провадженні доказами, а саме:
відомостями протоколу огляду місця події від 15.01.2016;
відомостями висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_7 №03- 01/46 від 16.01.2016;
відомостями висновку трасологічної-трасологічної експертизи №1/59 від 19.01.2016;
відомостями висновку трасологічної-трасологічної експертизи №1/86 від 22.01.2016;
показаннями свідка ОСОБА_8 від 16.01.2016; показаннями свідка ОСОБА_9 від 16.01.2016; показаннями свідка ОСОБА_10 від 16.01.2016; показаннями свідка ОСОБА_11 від 18.01.2016; показаннями свідка ОСОБА_12 від 18.01.2016; показаннями свідка ОСОБА_9 від 16.01.2016;
протокол тимчасового доступу від 27.01.2016;
показаннями свідка ОСОБА_13 від 27.01.2016; показаннями свідка ОСОБА_14 від 27.01.2016; показаннями свідка ОСОБА_15 від 27.01.2016;
відомостями протоколу слідчого експерименту від 28.01.2016;
відомостями протоколу слідчого експерименту від 28.01.2016;
відомостями протоколу слідчого експерименту від 28.01.2016;
відомостями протоколу слідчого експерименту від 28.01.2016;
відомостями протоколу огляду місця події від 28.01.2016;
відомостями висновку трасологічної-трасологічної експертизи №1/194 від 23.02.2016;
відомостями висновку судово-медичної експертизи виявлених речей ОСОБА_7 №05-1-08/33 від 11.03.2016;
відомостями висновку трасологічної-трасологічної експертизи №1/723 від 6.05.2О16;
Беручи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, відповідно до санкції ч. 1 ст. 135 КК України карається обмеженням волі на строк до двох років або позбавленням волі на той самий строк, а під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків передбачених п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , покладається необхідність запобігання спробам з його боку переховуватися від органів досудового розслідування та суду, намаганням знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, потерпілого та експертів у кримінальному провадженні, шляхом умовляв, погроз, підкупу чи інше, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо. Просять клопотання задовольнити та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянину України, зареєстрованому та проживаючому по АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 діб.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:
?не відлучатися з місця проживання по АДРЕСА_1 , з 22 години по 06 годину, без дозволу слідчого, прокурора або суду, що обґрунтовується необхідністю профілактично впливати на ОСОБА_5 , з метою попередження можливості його ухилення від слідства та суду, а також вчиненню ним інших кримінальних правопорушень, впливу на потерпілого, свідків та експертів у даному кримінальному провадженні;
?утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 ,
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та просила його задовольнити.
В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, просив застосувати більш м`який запобіжний захід.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення прокурора, слідчого, підозрюваного ОСОБА_5 , дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.
Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснювати дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для нього підстав, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відповідно до п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини-обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
В той же час суд враховує, що п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Слідчий суддя звертає увагу на те, що в наданих суду матеріалах є вагомі підстави підозрювати останнього у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та підтверджуються наданими до клопотання доказами.
Слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування не наведені, у відповідності до ст. ст. 177 - 178 КПК України, мета та підстави застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, а також не враховані обставини, які повинні враховуватися при обранні запобіжного заходу, а саме: що підозрюваний має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки в місці його постійного проживання, одружений, негативних характеризуючих даних не надано, має постійне місце роботи. Крім того, підозрюваний зобов`язався являтись на виклики до слідчого та суду.
Слідчий суддя вважає за необхідне не застосувати до підозрюваного запобіжний захід в виді домашнього арешту, а застосувати до нього запобіжний захід в виді особистого зобов`язання, з покладенням на нього у відповідності ст. 194 КПК України певних обов`язків.
Особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом та полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.
А тому, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до часткового задоволення.
Керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 176 179, 184, 194 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити частково.
Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:
1). Прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора і суду.
2). Не відлучатися за межі України без дозволу слідчого, прокурора або суду залежно від стадії кримінального провадження.
3). Повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну місця проживання АДРЕСА_2 та місця роботи.
Копію даної ухвали вручити ОСОБА_5 , захиснику, слідчому, в провадженні якого знаходиться справа, та прокурору - для відому.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі невиконання цих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.
Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги на протязі п`яти днів з часу її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 22 січня 2019 року о 14.30 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1