ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/2499/17 Номер провадження 11-кп/814/408/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.186 КК - Т.З.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем з участю прокурораОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисників обвинуваченихОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0001209 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 вересня 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, судимий, останній раз:

24 травня 2017 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.1 ст.125, ч.1 ст.186, ст.70, ст.75 КК України на 2 роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік; ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27 березня 2018 року скасовано іспитовий строк та направлено для відбування призначеного покарання,

визнаний винуватим та засуджений:

- за ч.1 ст.125 КК України на 100 годин громадських робіт;

- за ч.2 ст.125 КК України на 150 годин громадських робіт;

- за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- за ч.3 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, засуджений на 4 роки 3 місяці позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24 травня 2017 року та остаточно засуджений на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та мешканець АДРЕСА_2 , зареєстрований в цьому АДРЕСА_3 , громадянин України, з середньою освітою, розлучений, непрацюючий, судимий,

визнаний винуватим та засуджений за ч.3 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 1979 грн. 20 коп.

Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком, обвинувачені визнані винуватими у вчиненні злочинів за таких обставин.

17 серпня 2017 року близько 14 год. 45 хв. ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в житловому будинку по АДРЕСА_4 , відкрито, повторно, викрав у потерпілої ОСОБА_11 м`ясо свинини вартістю 96 грн. 90 коп.
Після цього ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс потерпілій ОСОБА_11 декілька ударів долонями рук в область правого та лівого вуха, заподіявши легкі тілесні ушкодження.
4 вересня 2017 року близько 16 год. ОСОБА_9 , за попередньою змовою з ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, незаконно проникли до будинку по АДРЕСА_5 , де ОСОБА_9 кулаками рук наніс декілька ударів в область обличчя потерпілого ОСОБА_12 , а ОСОБА_10 рукояткою предмета, схожого на викрутку, - декілька ударів в ділянку його голови, в результаті чого обвинувачені заподіяли потерпілому легкі тілесні ушкодження, після чого відкрито викрали бензопилу та інші речі, заподіявши потерпілому майнову шкоду на загальну суму 1244 грн.
17 листопада 2017 року близько 19 год. ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в будинку АДРЕСА_1 , під час сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс потерпілому ОСОБА_13 спочатку металевим предметом, схожим на розвідний ключ, декілька ударів в область лівого та правого колінного суглобів, а потім, - долонями рук в область обличчя та коліном в область лівого плеча, заподіявши легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить змінити вирок місцевого суду відносно нього та звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України. При цьому зазначає про щире каяття у вчиненні злочину.
Звертає увагу, що відшкодував заподіяну шкоду шляхом повернення речей та просить врахувати позицію потерпілого ОСОБА_12 , який просив суворо не карати.
Вказує, що за місцем проживання характеризується позитивно, хоча і притягувався до кримінальної відповідальності, проте останнім часом правопорушень не вчиняв, під час іспитового строку працював, хоча і не офіційно.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить пом`якшити призначене покарання із застосуванням ст.75 КК України. При цьому зазначає про щире каяття та прохає врахувати незадовільний стан здоров`я, оскільки є особою з інвалідністю ІІІ групи, а також позитивні характеристики.
Інші учасники провадження вирок не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених та їх захисників на підтримання доводів апеляційних скарг, думку прокурора, який вважав вирок місцевого суду законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочинів за наведених у вироку обставин та кваліфікація їх дій ( ОСОБА_9 за ч.1 та ч.2 ст.125, ч.2 та ч.3 ст.186 КК України, а ОСОБА_10 за ч.3 ст.186 КК України) в апеляційних скаргах не спростовуються.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_9 про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, з огляду на призначення покарання на підставі ст.71 КК України, суперечать вимогам закону.
Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Як вбачається із матеріалів провадження, місцевий суд з урахуванням думки потерпілого, а також обставин, які пом`якшують покарання, в тому числі і тих, про які обвинувачений зазначає в апеляційній скарзі, обґрунтовано призначив ОСОБА_9 покарання, наближене до мінімального, передбаченого в даному випадку законом, з огляду на застосування приписів ст.71 КК України.
Згідно з ч.4 ст.71 цього Кодексу остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п.26 постанови від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі коли особа була засуджена до позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням і в період іспитового строку вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.
З огляду на те, що ОСОБА_9 в період іспитового строку вчинив новий злочин, звільнення віл відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України є неприпустимим.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_10 про можливість пом`якшення призначеного покарання також є непереконливими.
Покарання ОСОБА_10 призначене у відповідності до вимог ч.2 ст.65 та ч.2 ст.50 КК України, відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, даним про його особу та визначене в мінімальному розмірі санкції інкримінованого злочину, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів і є справедливим.
З огляду на особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має ряд непогашених судимостей за вчинення умисних злочинів проти власності, на шлях виправлення не став та знову вчинив грабіж, поєднаний з проникненням у житло, що характеризує його особистість наявністю стійкої внутрішньої орієнтації на злочинний спосіб задоволення потреб, колегія суддів не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
При цьому колегія суддів також враховує висновки органу пробації про наявність високого ризику вчинення ОСОБА_10 повторного злочину (т.1, а.с.50-51).
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно і всебічно розглянути провадження і ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, колегією суддів не встановлено.
Отже, апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.404, ст.405, ст.407 та ст.418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 вересня 2018 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинувачених, - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4