ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/3/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 січня 2019 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

при секретарі ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзвязку в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 28 листопада 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 28 листопада 2018 року задоволено клопотання слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області, погоджене з прокурором Тернопільської місцевої прокуратури, про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краснодара Краснодарського краю Російської Федерації, без реєстрації та постійного місця проживання, раніше судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та змінено раніше застосований до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту на запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави в сумі 70 000 грн. та покладенням на нього обовязків у разі її внесення.

Строк дії ухвали встановлено до 00 год. 00 хв. 14 січня 2019 року.

Не погодившись з рішенням суду, захисник підозрюваного ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобовязання.

Зокрема зазначає, що відповідно до ч.2 ст. 200 КПК України у клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати, однак жодних із зазначених обставин у даному клопотанні не наведено.

Вважає, що подане клопотання є необґрунтованим, а ризики, передбачені ст.177 КПК України, не підтверджені належними та достатніми доказами.

Стверджує, що свої процесуальні обов`язки підозрюваний ОСОБА_6 виконує належним чином, а саме: від суду не ховається, вчасно прибуває у судові засідання, на перший виклик слідчого, за межі області не виїжджає, із свідками у справі стосовно їх показань не спілкується, впливу на потерпілого не має.

Крім того зазначає, що протокол огляду предмета ( відеозапису) від 17 листопада 2018 року не можна вважати належним доказом, оскільки на даному відео відсутні риси обличчя і, відповідно, неможливо встановити особу. Це ж стосується і протоколу вилучення предметів чи речей під час їх добровільної видачі від 16 листопада 2018 року, оскільки на ньому відсутній час початку та закінчення даної процесуальної дії, що є порушенням процесуального законодавства.

Також стверджує, що даний протокол добровільної видачі був підписаний підозрюваним під психологічним тиском працівників правоохоронних органів, про що останнім було повідомлено у судовому засіданні під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, що відбулося 17 листопада 2018 року.

Поряд з цим, як зазначає апелянт, дані процесуальні дії були вчиненні без участі адвоката, що є порушенням права на ефективний захист у відповідності до судової практики Європейського суду з прав людини.

Стверджує, що жодних додаткових доказів, які би підтверджували винуватість підозрюваного за час досудового розслідування, не здобуто та суду не надано.

Крім того вважає, що визначений слідчим суддею розмір застави у сумі 70 000 грн. є непомірним для підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки останній є безробітнім. Зазначає, що застава у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є цілком обґрунтованою з огляду на матеріальний стан підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу захисника і змінити підозрюваному запобіжний захід із тримання під вартою на особисте зобовязання, думку прокурора, який просив залишити апеляційну скаргу захисника без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, оскільки вважає її законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській обл. перебувають матеріали кримінального провадження за № 0003398 від 16 листопада 2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з 14:25 год., по 14:46 год. 16 листопада 2018 р. ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за вчинення злочинів, передбачених ст. 185 КК України, через незачинені двері незаконно проник в приміщення квартири АДРЕСА_1 , звідки таємно, шляхом вільного доступу, викрав жіночу сумку, у якій знаходився гаманець з грошима в сумі 360 гривень/та продукти харчування, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 746 гривень.

16 листопада 2018 відомості за даним фактом слідчим СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області внесено до ЄРДР за №0003398 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна, (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

16 листопада 2018 року o 19:50 год ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

17 листопада 2018 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у зчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло.

Того ж дня слідчий СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке слідчий суддя своєю ухвалою від 17 листопада 2018 року залишив без задоволення, обравши підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту у період доби з 22 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв.

28 листопада 2018 року слідчий повторно звернувся до слідчого судді з клопотанням про заміну раніше обраного запобіжного заходу у виді домашнього арешту на тримання під вартою, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 порушив покладені на нього слідчим суддею обовязки.

Того ж дня слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду дане клопотання слідчого задовольнив та застосував до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави у сумі 70 000 грн.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані.

Під час розгляду клопотання слідчого про заміну підозрюваному запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам - є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.

Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду в сукупності із зазначеним врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , відомості про його особу, а також те, що підозрюваний ОСОБА_6 порушив покладені на нього ухвалою слідчого судді від 17 листопада 2018 року про обрання відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту обов`язки.

Зокрема ОСОБА_6 відповідно до вказаної вище ухвали слідчого судді зобовязаний був не покидати житло за адресою: АДРЕСА_2 в період доби з 22 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв.

Однак, згідно рапортів слідчих СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які були предметом дослідження в судовому засіданні суду першої інстанції, 27 листопада 2018 року під час відвідування зазначеної вище адреси о 07 год. 00 хв. ОСОБА_6 за місцем проживання був відсутній, а під час спілкування з сусідами із квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 працівники слідчого відділу встановили, що ОСОБА_6 за даною адресою не проживає з червня місяця 2018 року. При цьому, свою відсутність за вказаною в ухвалі слідчого судді від 17 листопада 2018 року адресою підтвердив і сам підозрюваний.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправданим за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (Лабіта проти Італії № 26772/95).

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність заміни запобіжного заходу у виді домашнього арешту на винятковий запобіжний захід щодо ОСОБА_6 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.

При цьому, змінивши підозрюваному запобіжний захід на тримання під вартою, слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого, врахувавши конкретні обставини кримінального провадження, також дійшов вірного висновку визначити підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави відповідно до ст.182 КПК України.

Колегія суддів вважає, що, враховуючи значну суспільну небезпеку вчиненого злочину, на даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід із визначеним слідчим суддею розміром застави зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором, що виключає собою можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та обрання підозрюваному ОСОБА_6 більш мякого запобіжного заходу, про що йдеться в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів Тернопільського апеляційного суду дійшла остаточного висновку про залишення апеляційної скарги захисника підозрюваного ОСОБА_6 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 309, 407 ч. 3 п. 1, ч.1 418, 422 КПК України, колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Тернопільської області

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 листопада 2018 року про заміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 на тримання під вартою із визначенням розміру застави, - без змін.

Ухвала Тернопільського апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи