Справа № 595/1882/18
Провадження № 1-кп/603/113/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2018 р. Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судд ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000273, внесене 05 вересня 2018 рокудо Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Товстолуг Тернопільського району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України,
за участі: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 5 вересня 2018 року в період часу з 8.00 год. до 13.10 год., перебуваючи в урочищі «Старий кар`єр» на землях запасу Золотопотіцької селищної ради Бучацького району Тернопільської області, поблизу с.Сновидів Бучацького району Тернопільської області, за межами населеного пункту, в порушення правил охорони розробки надр, передбачених ст. 16 Кодексу України про надра, яка встановлює загальні правила ліцензування діяльності стосовно використання надр, не маючи спеціального дозволу, всупереч вимог ст.ст. 19, 20 Кодексу України про надра, ст.ст. 57, 125, 126 Земельного кодексу України, які встановлюють порядок виникнення права використання земельної ділянки, а також порушивши вимоги ст.56 Кодексу України про надра, які стосуються основних правил охорони надр, не маючи спеціального дозволу на роботу з видобутку корисних копалин, умисно, з корисливого мотиву, за допомогою двох лопат, молотка, молота та шести зубил із наявного котловану незаконно видобув чотири метри кубічних пісковику, який згідно постанови Кабінету Міністрів України від 12.12.1994 року (в редакції від 28.12.2011 року №1370) «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення.
Такі умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано вірно за ч.2 ст. 240 КК України, як незаконне видобування корисної копалини загальнодержавного значення.
За даним фактом 05.09.2018 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000273.
09.10.2018 року між прокурором Бучацького відділу Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 за участі захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.
За даною угодою прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч.2 ст.240 КК України, істотних для даного кримінального правопорушення обставин та покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 , а саме у виді штрафу в розмірі чотириста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6 800 (шість тисяч вісімсот) грн.
Підозрюваний ОСОБА_3 дав згоду на призначення вищевказаного покарання. Наслідки укладення, затвердження та невиконання угоди підозрюваному ОСОБА_3 зрозумілі.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості, визнав повністю, зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та просить затвердити вказану угоду і призначити узгоджену міру покарання.
Прокурор просить затвердити угоду про визнання винуватості, вважаючи, що вона відповідає усім вимогам чинного законодавства.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні також просять вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачений визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 240 КК України, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.
Злочин, передбачений ч.2 ст. 240 КК України, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, від якого потерпілих немає.
Укладення угоди про визнання винуватості між сторонами є добровільним. Умови угоди відповідають вимогам КПК України.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України, те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Узгоджена між прокурором та підозрюваним міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, інтересам суспільства не суперечить.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості, укладеної 09.10.2018 року між прокурором Бучацького відділу Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК України, суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, яке з врахуванням таких пом`якшуючих обставин як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також за відсутності обтяжуючих обставин буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.
Речові докази у кримінальному провадженні згідно постанови про визнання і долучення до кримінального провадження речового доказу від 05.09.2018 року, а саме: 2 господарські лопати, 2 молотки, 6 господарських зубил, пару господарських рукавиць, фрагменти (зразки) каменю, що поміщені у сейф-пакети експертної служби за №№ 1095723, 1095735, 1095730, та знаходяться в камері зберігання речових доказів Бучацького ВП ГУНП в Тернопільській області, - знищити; чотири метри кубічних пісковику, що знаходиться на арешт-майданчику Бучацького ВП ГУНП в Тернопільській області, - передати в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 9 жовтня 2018 року між прокурором Бучацького відділу Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі захисника ОСОБА_5 .
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 9 жовтня 2018 року покарання за ч.2 ст.240 КК України у виді штрафу в розмірі чотириста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6 800 (шість тисяч вісімсот) грн. в доход держави.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: 2 господарські лопати, 2 молотки, 6 господарських зубил, пару господарських рукавиць, фрагменти (зразки) каменю, що поміщені у сейф-пакети експертної служби за №№ 1095723, 1095735, 1095730, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Бучацького ВП ГУНП в Тернопільській області, - знищити; чотири метри кубічних пісковику, що знаходиться на арешт-майданчику Бучацького ВП ГУНП в Тернопільській області - передати в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_1