Справа № 736/1321/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/162/19
Категорія - ч.3 ст.296 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000038 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 02 листопада 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та зареєстрований у АДРЕСА_1 , фактично проживає у АДРЕСА_2 , одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, освіта професійно-технічна, не працює, раніше неодноразово судимий, останній раз 22.08.2011 року Корюківським районним судом за ч.1 ст.296 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці,

засуджений за ч.3 ст.296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено без змін - у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з часу його фактичного затримання з 05 липня 2018 року.

Цивільний позов прокурора залишено без розгляду .

Вироком місцевого суду встановлено, що 30 червня 2012 року, близько 01.00 години, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись біля будівлі залізничного вокзалу, по вул. Вокзальній у м. Корюківка Чернігівської області, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, зневажаючи загальноприйняті правила і норми поведінки у суспільстві, діючи з особливою зухвалістю, безпричинно, в присутності інших осіб, лаючись нецензурною лайкою, повторно, умисно наніс один удар кулаком та один удар коліном по обличчю неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від чого останній упав на поріг залізничного вокзалу. Після цього ОСОБА_8 ще наніс один удар ногою по тулубу ОСОБА_10 , від якого останній впав із порога на землю.

Продовжуючи протиправні дії, направлені на порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, зневажаючи загальноприйняті правила і норми поведінки у суспільстві, ОСОБА_8 повторно, наздогнавши ОСОБА_10 , безпричинно наніс останньому один удар кулаком по обличчю, в результаті чого потерпілий отримав легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Після чого ОСОБА_8 , ігноруючи існуючі у суспільстві елементарні правила поведінки, моральності та добропристойності, з мотивів явної неповаги до суспільства, безпричинно став ображати нецензурною лайкою ОСОБА_11 та неповнолітню ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , при цьому погрожував останнім фізичною розправою.

Не погодившись із рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій, доведеність своєї вини, просив змінити вирок місцевого суду та призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі. В обґрунтування скарги зазначив, що призначене покарання є явно несправедливим унаслідок його суворості, так як місцевим судом належним чином не було враховано, що він визнав свою вину, щиро розкаявся, відсутність претензій з боку потерпілих. Також зазначив, що він має неповнолітніх дітей та матір-інваліда. Крім того, на його утриманні знаходиться вагітна дружина, яка є інвалідом ІІ групи. Також наголосив на тому, що під час вчинення кримінального правопорушення він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, і матеріали кримінального провадження такої інформації не містять.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просила змінити вирок місцевого суду та звільнити її підзахисного від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком, на підставі ст.75 КК України. Зазначила, що місцевим судом не було надано належної оцінки обставинам, які пом`якшують покарання обвинуваченого, так як останній повністю визнав свою вину у скоєному, щиро розкаявся, має на утриманні матір похилого віку та вагітну дружину-інваліда ІІ групи. Крім того, вказала, що матеріали кримінального провадження не містять доказів перебування ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння під час скоєння злочину.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, котрі підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити з наведених вище підстав; думку прокурора, який просив залишити вирок місцевого суду без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційних скаргах обвинуваченим та його захисником не оспорюються.

Згідно положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_8 міру покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, ставлення обвинуваченого до скоєного; дані про його особу, який раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно; має на утриманні матір, яка потребує сторонньої допомоги, неповнолітнього сина та вагітну дружину; відсутність обставин, які пом`якшують покарання; обставини, які обтяжують покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочину; беручи до уваги досудову доповідь, згідно якої обвинувачений має дуже високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та високий ризик небезпеки для суспільства; та дійшов правильного висновку про необхідність призначити йому покарання саме у виді позбавлення волі, так як його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Проте, поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що ОСОБА_8 має на утриманні вагітну дружину інваліда 2 групи, двох неповнолітніх дітей; потерпілі претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не мають, на суворій мірі покарання не наполягали. А тому колегія суддів вважає за можливе пом`якшити ОСОБА_8 покарання, призначивши його у розмірі, близькому до мінімального, встановленого санкцією частини статті КК України, яка йому інкримінується, оскільки саме таке покарання буде достатнім і необхідним для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.

Відтак, апеляційні скарги сторони захисту підлягають частковому задоволенню, а вирок місцевого суду зміні в частині призначеного ОСОБА_8 покарання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Менського районного суду Чернігівської області від 02 листопада 2018 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.3 ст.296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4