У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 підозрюваного ОСОБА_5 , та його захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000898 від 10.12.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 187, ч.5 ст.27, ч.3 ст. 186 КК КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором, в обґрунтування якого покликалася на те, що слідчим управлінням ГУНП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000898 від 10.12.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених . 5 ст. 27, ч. 3 ст. 187, ч.5 ст.27, ч.3 ст. 186 КК України.

Матеріалами клопотання зазначено, що на початку лютого 2018 року ОСОБА_5 , являючись уродженцем с. Уторопи Косівського району Івано-Франківської області, під час розмови по телефону із вітчимом ОСОБА_8 , який проживає в с. Уторопи, дізнався про те, що житель зазначеного села ОСОБА_9 продав свій автомобіль марки «Рено Трафік», д.н.з. НОМЕР_1 , за який отримав значну суму грошових коштів в іноземній валюті.

Цього ж дня у ОСОБА_5 виник умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 , про що він повідомив свого знайомого, раніше неодноразово судимого за вчинення корисливих злочинів ОСОБА_10 .

Після цього, ОСОБА_10 запропонував ОСОБА_5 вчинити розбійний напад, і таким чином заволодіти грошовими коштами ОСОБА_9 , на що ОСОБА_5 погодився, але повідомив, що безпосередньої участі у вчиненні злочину взяти не зможе, оскільки являється уродженцем с. Уторопи Косівського району Івано-Франківської області та може бути впізнаний потерпілими, однак допоможе порадами.

В подальшому ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_10 , як пособник надав поради ОСОБА_10 , а саме намалював йому схему місця розташування господарства ОСОБА_9 в селі, чим сприяв вчиненню злочину, а також погодив про отримання частини від викрадених грошових коштів.

На початку лютого 2018 року ОСОБА_10 , з метою реалізації спільного злочинного умислу з ОСОБА_5 , спрямованого на вчинення розбійного нападу на помешкання ОСОБА_9 та заволодінням майном потерпілого, а також незаконного збагачення шляхом учинення інших злочинів проти власності, вирішив створити стійке об`єднання у формі організованої групи для скоєння умисних найбільш небезпечних корисливо-насильницьких злочинів.

Усвідомлюючи, що запланований злочин, зокрема вчинення розбійного нападу на помешкання ОСОБА_9 , потребує ретельної та довготривалої підготовки, ОСОБА_10 вирішив завербувати до складу групи своїх друзів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , з якими при неодноразових зустрічах склали план та обговорили його з усіма учасниками групи, розподілили ролі кожного з учасників. При цьому кожен з учасників організованої групи погодив свою роль, а також єдині правила поведінки та способи конспірації.

ОСОБА_10 як організатор керував підготовкою до вчинення злочину, а також у відповідності до взятих на себе зобов`язань повинен був здійснювати координацію дій членів організованої групи безпосередньо під час учинення злочину.

ОСОБА_11 та ОСОБА_12 відведено роль виконавців скоєння злочину.

Крім того, ОСОБА_11 вступив у злочинну змову із своїм знайомим ОСОБА_13 , який займався пасажирськими перевезеннями та мав у користуванні автомобіль марки «Мазда 626», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , якому повідомив про намір вчинення розбійного нападу та залучив його для перевезення до місця вчинення злочину.

ОСОБА_13 діючи не в складі організованої групи, погодився на пропозицію ОСОБА_11 , а також погодив про отримання частини від викрадених грошових коштів.

18 лютого 2018 року ОСОБА_10 з ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 з метою вчинення розбійного нападу та заволодіння чужим майном приїхали на автомобілі марки «Мазда 626», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , за кермом якого знаходився ОСОБА_13 у присілок Насарат, Косівського району, Івано-Франківської області.

19.01.2018 близько 01 год. ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , діючи умисно, з корисливих спонукань, маючи на меті вчинити напад з метою заволодіння чужим майном, зайшли на подвір`я господарства ОСОБА_9 , що в с. Уторопи, присілок Насарат, Косівського району, Івано-Франківської області та шляхом пошкодження скла у віконній рамі веранди, відчинили із внутрішньої сторони за допомогою ключа, який знаходився у серцевині замка, вхідні двері, проникли до приміщення житлового будинку, де перебували потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , які в той час спали.

Перебуваючи в приміщенні кімнати вказаного житлового будинку, ОСОБА_10 спільно із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , вчинили напад з метою заволодіння чужим майном на ОСОБА_9 та ОСОБА_14 та застосували щодо ОСОБА_9 фізичне насильство, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме почали його душити, стискаючи руками шию, після чого нанесли ОСОБА_9 заздалегідь підготовленим предметом, ззовні схожим на сокиру, два удари в ділянку правого плеча, спричинивши йому згідно висновку експерта № 34 судово-медичної експертизи тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці правого плеча, правого плечового суглоба та грудної клітки, синця та садна в ділянці лівого кульшового суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також пригрозили застосуванням такого насильства щодо ОСОБА_14 .

В подальшому ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , після застосування фізичного насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я щодо ОСОБА_9 та погрози такого насильства щодо ОСОБА_14 , відкрито заволоділи майном потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , а саме грошовими коштами в сумі 6 900 доларів США, які згідно курсу Національного банку України станом на 19.02.2018 становлять 186 231 гривень.

Після вчинення злочину ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 з викраденими грошима покинули місце події, сіли в автомобіль «Мазда 626», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , за кермом якого знаходився ОСОБА_13 та поїхали за межі с. Уторопи, Косівського району, Івано-Франківської області.

Прибувши в с. Обарів Рівненського району Рівненської області ОСОБА_10 розподілив порівну викрадені в потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_14 грошові кошти між членами організованої групи, а також ОСОБА_5 як пособником вчинення злочину та ОСОБА_13 , які діяли не в складі організованої групи.

Також, ОСОБА_10 , проживаючи спільно із ОСОБА_15 , неодноразово був у її мами ОСОБА_16 , яка проживає у с. Садки Острозького району Рівненської області та бачив, що ОСОБА_16 зберігає в себе золоті вироби, які вона придбала протягом свого життя.

В середині березня 2018 року в ОСОБА_10 виник умисел на заволодіння золотими виробами ОСОБА_16 .

В подальшому ОСОБА_10 для відкритого викрадення майна ОСОБА_16 , поєднаного з проникненням у житло, залучили членів створеної ним організованої групи ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , з якими при неодноразових зустрічах склали план та обговорили його з усіма учасниками групи, розподілили ролі кожного з учасників. При цьому кожен із учасників організованої групи погодив свою роль, а також єдині правила поведінки та способи конспірації.

ОСОБА_10 як організатор керував підготовкою до вчинення злочину, а також у відповідності до взятих на себе зобов`язань повинен був здійснювати координацію дій членів організованої групи безпосередньо під час учинення злочину.

Крім того, ОСОБА_10 вступив у злочинну змову з ОСОБА_5 , якому повідомив про намір вчинення відкритого викрадення майна в ОСОБА_16 та залучив його як пособника у чиненні злочину, а саме заздалегідь обіцяному збуті викрадених золотих виробів.

ОСОБА_5 діючи не в складі організованої групи, погодився на збут викраденого майна за окрему оплату.

ОСОБА_11 та ОСОБА_12 відведено роль виконавців скоєння злочину.

Також, ОСОБА_11 вступив у злочинну змову із своїм знайомим ОСОБА_13 , який займався пасажирськими перевезеннями та мав у користуванні автомобіль марки «Мазда 626», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , якому повідомив про намір вчинення відкритого викрадення чужого майна та залучив його для перевезення до місця вчинення злочину.

ОСОБА_13 діючи не в складі організованої групи, погодився на пропозицію ОСОБА_11 , а також погодив про отримання частини від викрадених грошових коштів.

24 березня 2018 року ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з метою заволодіння чужим майном приїхали на автомобілі марки «Мазда 626» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , за кермом якого знаходився ОСОБА_13 у с. Садки, Острозького району, Рівненської області.

Цього ж дня, приблизно о 22 год. ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , , діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, маючи на меті відкрито викрасти чуже майно, прикриваючи обличчя масками, прийшли до господарства ОСОБА_16 , що в АДРЕСА_1 та шляхом пошкодження скла відчинили із внутрішньої сторони металеву застібку вхідних дверей, проникли до приміщенні житлового будинку, де перебувала потерпіла ОСОБА_16 , яка в той час спала.

Перебуваючи в приміщенні кімнати вказаного житлового будинку, ОСОБА_10 спільно із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , вчинили відкрите заволодіння чужим майном ОСОБА_16 із застосуванням щодо неї фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме силою її утримували на ліжку, закривали рукою рота, щоб не кричала, умисно нанесли три удари кулаком в ділянку обличчя, спричинивши їй згідно висновку експерта № 58 судово-медичної експертизи тілесні ушкодження у вигляді рани на спинці носа посередині, синців на верхній та нижній повіках лівого ока, на лівій щоці, на верхній губі зліва біля зовнішнього кута, на підборідді зліва з переходом на ліву верхню бокову поверхню шиї, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В подальшому ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 після застосування фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, щодо ОСОБА_16 відкрито заволоділи її майном, а саме грошовими коштами в сумі 5000 грн., мобільним телефоном «Нокіа» чорного кольору вартістю 800 грн, а також золотим кільцем із рожевим каменем 583 проби загальною вагою 7,79 грама, чистою вагою без каменю 5,4 грама, вартість якого, згідно з висновком експерта № 4.3.-516/18 судової товарознавчої експертизи, за закупівельними цінами Національного банку України на дорогоцінні метали в брухті становить 3461 грн 67 коп, яке ОСОБА_10 зняв проти волі потерпілої з її пальця.

Після вчинення злочину ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з викраденими грошима і майном покинули місце події, побігли до автомобіля «Мазда 626», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , де на них чекав ОСОБА_13 , та з с. Садки Острозького району Рівненської області поїхали в с. Обарів Рівненського району Рівненської області.

ОСОБА_10 , перебуваючи в автомобілі та їдучи в с. Обарів, з відома всіх співучасників по дорозі викинув викрадений мобільний телефон «Нокіа».

Прибувши в с. Обарів Рівненського району Рівненської області ОСОБА_10 як організатор розподілив порівну між членами організованої групи, а також ОСОБА_13 , який діяв не в складі організованої групи, викрадені в потерпілої ОСОБА_16 грошові кошти. Крім того, ОСОБА_10 діючи за попередньою змовою групою осіб, передав ОСОБА_5 для збуту викрадене золоте кільце із рожевим каменем.

25 березня 2018 року ОСОБА_5 , з метою заздалегідь обіцяного збуту викраденого в ОСОБА_16 золотого кільця із рожевим каменем спільно із ОСОБА_13 на автомобілі марки «Мазда 626», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , за кермом якого знаходився ОСОБА_13 , поїхали в м. Луцьк Волинської області, де ОСОБА_5 здав золоте кільце із рожевим каменем у ломбард «Заставно - кредитиний дім», що по вул. Винниченка, 16, отримавши 3228 грн, які передав ОСОБА_10 , який в подальшому дані грошові кошти розподілив порівну між членами організованої групи, а також ОСОБА_5 як пособником вчинення злочину та ОСОБА_13 , які діяли не в складі організованої групи.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, покликаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задоволити, та не визначати заставу.

Захисники в судовому засіданні заперечили щодо такого клопотання, суду пояснили, що мають сумнів щодо правильної кваліфікації злочину щодо підозрюваного, він тільки обіцяв збути викрадені речі, на утриманні має дружину та дитину, які перебувають на даний час на стаціонарному лікуванні, просили обрати щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В судовому засіданні підозрюваний підтримав думку захисників.

Заслухавши прокурора, захисників, підозрюваного та дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

10 грудня 2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 187, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 186 КК України

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, який в свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Ч. 5 ст. 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів клопотання вбачається, що один із злочинів у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , зокрема злочин, передбачений ч 5 ст. 27, ч. 3 ст. 187 КК України, у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, максимальне покарання згідно санкції статті - дванадцять років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченим ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 187, ч.5 ст.27, ч.3 ст. 186 КК України.

Прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, , а саме:

-п. 1 - переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює, що санкція ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 187 КК України передбачає покарання тільки у вигляді позбавлення волі;

-п. 3 - незаконно впливати на потерпілих у кримінальному провадженні, оскільки знає їх анкетні відомості так як особисто знайомий з ними;

-п. 4 перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

-п. 5 - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваному ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні корисливих злочинів та будучи підозрюваним він знову вчинив злочини, що вказує на його злочинну спрямованість, він офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність постійного джерела доходів.

Враховуючи вищенаведені ризики, репутацію підозрюваного, обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання - неможливе.

Прокурор просив не визначати розмір застави.

Однак, слідчий суддя приходить до переконання про визначення застави в сумі 160 прожиткових мінімумів для працездатних осіб за ч.3 ст.183 КПК України.

При визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, враховую практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 за інкримінований злочин, характер та обставини його вчинення.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задоволити та застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави 160 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням на підозрюваного передбачених у ст. 194 КПК України додаткових обов`язків, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

На підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Уторопи, Косівського району, Рівненської області, жителя АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 16 лютого 2019 року включно, в межах досудового розслідування кримінального провадження.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Визначити заставу в розмірі сто шістдесят прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 281 920 (двісті вісімдесят одна тисяча дев`ятсот двадцять тисяч) гривень 00 копійок, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКСУ м. Київ, МФО: 820172, р/р: 2265).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) прибувати до визначеної службової особи слідчого, прокурора або суду, із визначеною періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

5) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею,судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Строк дії ухвали до 16 лютого 2019 року.

Про прийняте рішення повідомити зацікавлених осіб.

Ухвала слідчого судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 26 грудня 2018 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1