Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.12.2018 м. Київ
Подільський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , перекладача ОСОБА_7 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУ НП в м. Києві капітана поліції ОСОБА_3 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Узбекистан, громадянина Узбекистану, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Подільського управління поліції ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 .
Клопотання обґрунтовується тим, що 17.07.2018 р. у невстановлений досудовим розслідуванням час та невстановленому місці у ОСОБА_8 та ОСОБА_5 виник умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, та останні вступили між собою в злочинну змову.
Встановлено достатність доказів, для підозри ОСОБА_5 у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи (розбій), за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.
Підстави підозрювати ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення є зібрані в кримінальному провадженні докази: протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 від 18.07.2018 р., який повідомив про обставини вчинення відносно нього даного злочину; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.07.2018 р. відповідно до якого потерпілий ОСОБА_10 впізнав особу ОСОБА_9 як того, що вчинив відносно нього розбійний напад; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.07.2018 р. відповідно до якого потерпілий ОСОБА_10 впізнав особу ОСОБА_8 як того, що вчинив відносно нього розбійний напад; протоколом огляду від 18.07.2018 р. відповідно до якого в автомобілі у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вилучено частину майна потерпілих; протокол допиту потерпілого ОСОБА_11 від 19.07.2018 р., який повідомив про майно яке викрали з квартири в якій він спільно проживав з потерпілим ОСОБА_10 ; протокол огляду предмету (відеозаписів з під`їзду будинку АДРЕСА_1 які зафіксували підозрюваних ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ); висновки експертиз.
У органу досудового розслідування є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_12 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесене до тяжкого злочину, санкція передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років з конфіскацією майна.
20.07.2018 р. підозрюваному ОСОБА_13 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 год. 40 хв. 14 вересня 2018 року.
08.10.2018 р. досудове розслідування в кримінальному провадженні завершено та за дорученням прокурора Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_4 від 08.10.2018, в порядку ст. 290 КПК України, повідомлено всі сторони кримінального провадження про завершення досудового розслідування.
05.11.2018 р. слідчим суддею Подільського районного суду м. Києва підозрюваному ОСОБА_13 продовжено строк тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 07.12.2018 р. включно.
08.10.2018 р. підозрюваному ОСОБА_13 повідомлено про відкриття матеріалів кримінально провадження та про необхідність ознайомлення з ними.
На даний час підозрюваним ОСОБА_14 не виконані вимоги ст.290,291 КПК України.
Підозрюваному ОСОБА_13 слідчим суддею Подільського районного суду м. Києва встановлено строк ознайомлення з матеріалами кримінального провадження до 06.12.2018 р.
Крім того, інший підозрюваний в цьому ж провадженні ОСОБА_15 виконав вимоги ст. ст.290, 291 КПК України.
Окрім того, ознайомленню з матеріалами кримінального провадження потребують і потерпілі в даному провадженні ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також їх представник адвокат ОСОБА_16 .
З метою ознайомлення сторони захисту з матеріалами досудового розслідування, а також для забезпечення виконання судом вимог ст. 314 КПК України призначення та проведення підготовчого судового засідання, виникла необхідність в продовженні строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_17 .
Разом з тим відносно ОСОБА_9 необхідно продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою через те, що продовжують існувати ризики передбачені ст. 177 КПК України, оскільки орган досудового слідства вважає, що перебуваючи на волі ОСОБА_12 буде, переховуватись від органу досудового розслідування та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, на це вказує те, що повідомлена підозра повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження, а санкція статті кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_12 передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років з конфіскацією майна. Тобто, перебуваючи на волі ОСОБА_12 може зникнути від органів слідства та суду, усвідомивши невідворотність великого строку покарання за вчинення вказаного кримінального правопорушення. Окрім того на зазначений ризик вказує також те, що ОСОБА_12 після вчинення даного злочину, покинув територію міста Києва та направився в сторону Хмельницької області з метою уникнення відповідальності за вчинене; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, на цей факт вказує те, що підозрюваний знає місце проживання потерпілого оскільки злочин вчинявся за місцем мешкання останнього і зможе впливати на нього з метою зміни останнім показів; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких підозрюється, на це вказує те, що ОСОБА_12 не працює, не має постійного джерела доходу, місця реєстрації, а також міцних соціальних зв`язків, а тому з метою збагачення може вчиняти кримінальні правопорушення; на той факт, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення вказує те, що місцезнаходження частини викраденого майна, в тому числі великої суми грошових коштів не встановлено та підозрюваним не надано показів щодо місця перебування даних грошей, що вказує на намір підозрюваного заховати предмет осягання.
Більш м`які запобіжні заходи застосовані до підозрюваного ОСОБА_9 , можуть призвести до продовження злочинної діяльності, нададуть змогу переховуватись від органів досудового розслідування та негативно впливати на судовий розгляд кримінального провадження.
У судовому засіданні слідчий та прокурор внесене до суду клопотання підтримали та просили його задовольнити, наголошуючи на тому, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України є актуальними і на теперішній час. Обставини, які б свідчили про те, що зазначені ризики зменшились досудовим розслідуванням не встановлено. Вказані ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є обґрунтованими, а враховуючи те, що такі запобіжні заходи як: особисте зобов`язання; домашній арешт; застава; дадуть змогу підозрюваному уникнути від органу досудового розслідування, розуміючи невідворотність наслідків свого кримінального правопорушення.
Підозрюваний ОСОБА_12 в судовому засіданні проти задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою заперечував, просив обрати відносно нього домашній арешт. Захисник у судовому засіданні надав свої пояснення з приводу внесеного клопотання, заперечував проти його задоволення, просив обрати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний засіб - домашній арешт.
Заслухавши слідчого, прокурора, підозрюваного та його захисника, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку про задоволення клопотання у зв`язку з наступним.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності підстав, зазначених статтею 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які зазначені в статті 178 КПК України.
Запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, відповідно до ст. 131 КПК України, а його застосування здійснюється з метою забезпечення дієвості провадження.
Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини (рішення «Нечипорук і Йонкало проти України») відповідно до якої «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.
У розглядуваному клопотанні наведені дані, які вказують на підозру у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, та які не викликають розумних сумнівів у цьому.
Крім того, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
Згідно вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, а також інші обставини зазначені в законі.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.
Як вбачається з тексту Ухвали Подільського районного суду м. Києва від 05.11.2018 р. було продовжено міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного без визначення розміру застави, з урахуванням обґрунтованості підозри, даних про особу підозрюваного та з метою запобігання ризиками за ст.177 КПК України. Даних про наявність підстав для зміни підозрюваному запобіжного заходу на менш суворий, ніж тримання під вартою, слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено.
Вирішуючи питання про доцільність продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий в силу статті 89 КК України.
З огляду на конкретні обставини та на суспільну небезпечність діяння, інкримінованого підозрюваному правопорушення, слідчий суддя прийшов до висновку, що, наразі, не перестали існувати ризики, які стали підставою для обрання відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, визначені пунктами частини першої статті 177 КПК України: можливість переховуватись від органу досудового розслідування та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; можливість незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких підозрюється; можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Виходячи з встановленого судом, слідчий суддя враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Вирішуючи питання про доцільність продовження запобіжного заходу та згідно статей 7-9 КПК України, якими визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України, застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів також враховує практику Європейського суду з прав людини.
Так, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Разом з тим, у рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».
У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.
Також, у рішенні по справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Відтак, з огляду на приведене, характер та фактичні обставини інкримінованих підозрюваному злочину, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Особа обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, зокрема, яке віднесено згідно статті 12 КК України, до особливо тяжких злочинів. Між тим, санкція відповідної статті КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років з конфіскацією майна.
Тому, продовжуючи такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, слідчий суддя виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених статтею 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на теперішній час не відпали, не втратили своєї вагомості і під загрозою можливого застосування покарання, передбаченого санкцією статті, останній може переховуватись від слідства та суду, впливати на потерпілих та свідків, вчините нові злочини та знищити , сховати або спотворити будь-що з речей та документів, з урахування встановлення зміни його показань. Будь-яких нових обставин, які мають значення при вирішенні питання щодо запобіжного заходу підозрюваному, та які не існували і не розглядались на час обрання та продовження запобіжного заходу підозрюваним у вигляді тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
Таким чином, виходячи з положень статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вимог частини першої статті 197 КПК України, обраний відносно підозрюваного запобіжний захід відповідає характеру і тяжкості діяння, яке йому інкримінується, а разом з тим, допомагає уникнути виникненню ризиків, існування яких доведено, тому слідчий суддя приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 строком на 30 днів.
Судом вирішувалося питання про можливість вжиття до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу, але наявність вказаних вище ризиків та обставин виключає, на думку слідчого судді, застосування таких. Між тим, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, що виправдовує подальше тримання підозрюваного під вартою.
При цьому необхідно зауважити, що суд ґрунтується на принципі презумпції невинуватості, та не ставить ціллю передбачити можливе покарання за інкриміновані обвинуваченим діяння.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 177 - 178, 182 - 183, 193 - 194, 196 - 197, 199, 202, 205, 309, 331, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУ НП в м. Києві капітана поліції ОСОБА_3 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Узбекистан, громадянина Узбекистану, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України задовольнити;
Продовжити застосування підозрюваному ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 30 (тридцять) днів, строком до 07.01.2019 року включно;
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1