Справа № 603/91/16-к
Провадження № 1-кс/603/13/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" лютого 2019 р. м.Монастириська
Слідчий суддя Монастириського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про витребування доказів в рамках розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, в порядку п.1, 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення та скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження
за участю:
особи, яка звернулась зі скаргою ОСОБА_3
представника Монастириського відділення поліції Теребовлянського відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_4

в с т а н о в и в :

Через канцелярію Монастириського районного суду Тернопільської області надійшли клопотання до слідчого судді від ОСОБА_3 про витребування доказів (документів) на підтвердження фактів та обставин вчинення головою Коропецької селищної ради ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 158, ст. 389-1 та ч. 1 ст. 389 КК України, зокрема просила витребувати:
- з Монастириської районної виборчої комісії Тернопільської області документів, що подавались ОСОБА_5 для реєстрації кандидатом на посаду селищного голови Коропецької об`єднаної територіальної громади на чергових місцевих виборах 25.10.2015 року, в тому числі підписану ОСОБА_5 заяву про реєстрацію кандидатом та автобіографію, в якій мають бути вказані відомості про наявність чи відсутність судимості за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, злочину проти виборчих прав громадян чи корупційного злочину (Клопотання №1);
- із Монастириського районного сектору кримінально-виконавчої інспекції УДПтСУ в Тернопільській області, особову справу ОСОБА_5 , засудженого до покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади відповідно до вироку Монастириського районного суду Тернопільської області від 31.03.2015 року (справа №603/140/15-к; провадження №1-кп/603/23/2015), (Клопотання №2);
- із Коропецької селищної ради документи, що видані та підписані ОСОБА_5 як селищним головою Коропецької ОТГ в період з 06.05.2015 року по 31.05.2016 року, зокрема, але не виключно: розпорядження селищного голови Коропецької ОТГ; табелі обліку робочого часу; кадрові накази щодо штатних працівників; відомості про нарахування і виплату заробітної плати; інші документи, що підписувалися ОСОБА_5 як селищним головою в період з 06.05.2015 року по 31.05.2016 року (Клопотання №3).
В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 клопотання підтримала з підстав наведених у них.
Слідчий Монастириського ВП ТВП ГУНП в Тернопільській області щодо задоволення клопотань не заперечив.
Ознайомившись з поданими клопотаннями, заслухавши учасників судового розгляду, слідчий суддя встановив таке.
ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Монастириського районного суду Тернопільської області зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб ВП ТВП ГУНП в Тернопільській області в якій просить визнати незаконною їх бездіяльність та зобов`язати уповноважених осіб ВП ТВП ГУНП в Тернопільській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення у відповідності до ст. 214 КПК України, також просить скасувати постанову старшого слідчого слідчого відділення Монастириського ВП ТВП ГУНП в Тернопільській області від 30.11.2016 року про закриття кримінального провадження №0000177 від 04.11.2015 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність, зокрема, слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення а також рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Згідно ч. 1 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318 - 380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.
Доказами в кримінальному провадженні відповідно до ст. 84 КПК України «є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий , прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню».
Серед основних вимог при оцінюванні доказів у кримінальному процесі є належність доказів. Належність доказів це процесуальний фільтр, за допомогою якого на основі внутрішнього переконання слідчий суддя, суд відкидає докази, що не стосуються справи. Значення цього правила полягає у тому, що слідчий суддя, суд може припинити спроби учасників процесу затягнути процес, відвернути увагу суду та інших учасників процесу від суті справи.
Виходячи із змісту статті 85 КПК України належними вважаються докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи не можливість використання інших доказів.
Отже, із усіх поданих доказів чи тих котрі учасник кримінального провадження просить залучити до провадження слідчий суддя повинен відібрати лише ті з них, які мають зв`язок з фактами, що потрібно встановити.
Вирішуючи питання про належність доказу, суд: а) визначає чи належить обставина, для встановлення якої особа, яка бере участь у справі, просить залучити доказ, до предмету доказування; б) визначає, чи існує об`єктивний зв`язок між доказом і обставиною, що її належить встановити. У випадку позитивної відповіді на ці питання, доказ залучається до справи як належний. У разі коли суд не бере доказ до розгляду з мотивів його неналежності, він обґрунтовуючи це в ухвалі відмовляє у задоволенні клопотання. Коли встановлюється неналежність доказу при ухваленні рішення суд зазначає про це у мотивувальній частині рішення й наводить відповідне обґрунтування.
Отже, право залучити до певного провадження учасником кримінального провадження того чи іншого доказу не є абсолютним, а підлягає судовій ревізії на предмет дотримання стандарту належності щодо обставин, які підлягають з`ясуванню.
Як убачається зі скарги, ОСОБА_3 оспорює бездіяльність посадових осіб Монастириського ВП ТВП ГУНП в Тернопільській області щодо невнесення відомостей про вчинення кримінальних правопорушень головою Коропецької селищної ради ОСОБА_5 до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Таким чином, предметом доказування у цьому випадку є наявність чи відсутність обставин щодо внесення чи невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань посадовими особами Монастириського ВП ТВП ГУНП в Тернопільській області за заявою заявниці ОСОБА_3 про вчинення кримінальних правопорушень.
Усі інші докази, які не стосуються цих обставин є неналежними, оскільки не відносяться до предмету доказування так як спрямовані на затягування процесу, відвернення уваги слідчого судді та інших учасників процесу від суті справи.
Таким чином, ті докази які просить витребувати ОСОБА_3 за своїми ознаками не відповідають предмету доказування, а тому є неспроможними з огляду на стандарт належності.
Також, слідчий суддя вважає за необхідне вказати на таке.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про інформацію» інформація про фізичну особу (персональні дані) - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.
За змістом ч. 2 ст. 21 зазначеного Закону інформація про фізичну особу є конфіденційною та може поширюватися лише за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.
Таким чином, збір та обробка даних про фізичну особу без її згоди, навіть якщо це здійснюється у межах і для потреб кримінального судочинства, можуть здійснюватися виключно на законних підставах і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Разом з тим Законом України «Про захист персональних даних» також закріплено вимоги щодо змісту запиту на доступ до персональних даних. Зокрема, частинами третьою та четвертою статті 16 указаного Закону встановлено, що суб`єкт відносин, пов`язаних із персональними даними, подає запит щодо доступу до персональних даних володільцю персональних даних, у якому зазначається мета та/або правові підстави для запиту.
Відповідно до статті 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням, зокрема, принципу верховенства права, згідно з яким людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
При цьому принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини.
Практикою Європейського Суду з прав людини встановлено, що збирання та зберігання інформації стосовно приватного життя особи, а також її розповсюдження охоплюються сферою застосування пункту 1 статті 8 Конвенції.
Зокрема, в рішенні Європейського Суду з прав людини (справа "Пантелеєнко проти України") вказано, що вираз "відповідно до закону" в п. 2 ст. 8 Конвенції значною мірою покладає на національне законодавство і державу обов`язок дотримання матеріальних і процесуальних норм.
Частиною першою ст. 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Під час кримінального провадження кожному гарантується невтручання у приватне (особисте і сімейне) життя. Ніхто не може збирати, зберігати, використовувати та поширювати інформацію про приватне життя особи без її згоди, крім випадків, передбачених КПК України. Інформація про приватне життя особи, отримана в порядку, передбаченому КПК України, не може бути використана інакше як для виконання завдань кримінального провадження (частини перша - третя статті 15 КПК України).
Відповідно до частини першої статті 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Досудове розслідування злочинів здійснюється у формі досудового слідства і розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст.ст. 214, 215 КПК України).
Під час розслідування злочинів більшість слідчих (розшукових) і негласних слідчих (розшукових) дій проводяться особисто слідчим або за його ініціативою.
Згідно із ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального правопорушення, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно принципу публічності, закріпленого в ст. 25 КПК України, слідчий зобов`язаний в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Відповідно до ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Ініціювання учасником кримінального провадження проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.
Одним із видів забезпечення кримінального провадження відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 131 КПК України є тимчасовий доступ до речей і документів.
Згідно ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).
Сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.
Отже проаналізувавши заявлене клопотання про витребування доказів, слідчий суддя вважає, що змістом воно зводиться до прохання заявника ОСОБА_3 вчинити слідчому судді процесуальну дію, що забезпечуються через інститут тимчасового доступу до речей чи документів або слідчих (розшукових) дій, які здійснюються на стадії кримінального провадження досудовому слідстві.
З огляду на викладене та беручи до уваги імперативні положення ч. 3 ст. 214 КПК України, які вказують на недопущення здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, слідчий суддя відмовляє у задоволенні цих клопотань.
Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотань ОСОБА_3 про витребування доказів (документів) на підтвердження фактів та обставин вчинення кримінального правопорушення відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1