ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 568/1033/18

Провадження № 1-кп/568/23/19

"19" лютого 2019 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000191 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Комарівка Кременецького району Тернопільської області, громадянки України, неодружена, не працююча, на утриманні має двох малолітніх дітей, зареєстрована в АДРЕСА_1 та фактично проживаючої в АДРЕСА_2 , відповідно до ст. 89 КК України вважається такою, що не судима,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 356 КК України,

встановив:
26.06.2018 року ОСОБА_4 близько 16 год., перебуваючи у господарстві ОСОБА_7 , що за адресою: АДРЕСА_3 , помилково вважаючи, що має право розпоряджатися майном власника, яке їй не належить, без відповідного дозволу та без законних на те підстав, самовільно, діючи всупереч встановленому законом порядку володіння, користування та розпорядження власністю, продала автомобіль, належний ОСОБА_5 , марки «ZASTAVA», модель «Yugo Florida», д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 11 429,68 грн., ОСОБА_8 , за що отримала грошові кошти, які витратила на власні потреби. Внаслідок незаконних дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_5 було заподіяно матеріальну шкоду в сумі 11 429,68 грн.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 356 КК України визнала повністю. При цьому показала, що 26.06.2018 р. о 16 год. вона продала автомобіль «ZASTAVA», модель «Yugo Florida», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , а за отримані кошти, на її прохання її друг Коля купив спиртного. У вчиненому розкаюється та зазначає, що подібного більше не вчинятиме, цивільний позов про стягнення з неї 20 тис. грн. моральної шкоди визнає у повному обсязі.

Потерпіла, яка є цивільним позивачем, ОСОБА_5 у судовому засіданні вказала, що вона зберігала свій автомобіль «ZASTAVA», модель «Yugo Florida», д.н.з. НОМЕР_1 , у гаражі в господарстві ОСОБА_7 , так як у неї нема гаража. 26.06.2018 р. їй зателефонувала сусідка та сказала, що з гаража викочують її автомобіль. Того дня вона була у Львові та коли приїхала 28.06.2018 р., то перевірила, що дійсно автомобіля не було в гаражі та 29.06.2018 р. вона звернулася до працівників поліції, які знайшли автомобіль на прийомі металобрухту. Просила стягнути моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. з ОСОБА_4 .

Обвинувачена ОСОБА_4 вказала, що нею не оспорюється виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, а тому вважає недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та їй відомо, що в даному випадку вона буде позбавлена права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, інші учасники провадження, зокрема потерпіла, погодилися щодо недоцільності дослідження доказів щодо фактів, які ніким не оспорюються і знають щодо обмеження в такому випадку прав на оскарження у апеляційному порядку обставин справи. Зазначена позиція є добровільною та не є наслідком застосування погроз чи примусу.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи, що учасниками процесу не оспорюються фактичні обставини кримінального правопорушення, доведеність вини обвинуваченої та кваліфікація її дій, обвинувачена повністю визнала вину в інкримінованому їй злочині, погодилася з усіма обставинами та кваліфікацією вчиненого нею діяння, прокурор, з яким погодилась потерпіла та її представник, вважає недоцільним встановлення всіх обставин при цьому, судом з`ясовано правильне розуміння обвинуваченою та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин та за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд вважає недоцільним дослідження інших доказів, окрім тих, які просить дослідити прокурор і з чим погодилася обвинувачена ОСОБА_4 .

Таким чином, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі та дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ст. 356 КК України, тобто самоправство, самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинені будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення особи та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого та зокрема те, що відповідно до ст. 12 КК України даний злочин кваліфікується як злочин невеликої тяжкості, відповідальність за який передбачає альтернативу видів покарання, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Одночасно, беручи до уваги особу обвинуваченої, суд враховує, що ОСОБА_4 вважається такою, що не має судимості, по місцю проживання характеризується негативно, на диспансерному обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах Радивилівської РЛ не числиться.

Відповідно до ст. 66 КК України, як пом`якшуючі покарання обставини, суд враховує активне сприяння ОСОБА_4 розкриттю злочину та її щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Суд, зваживши всі обставини кримінального провадження, враховує, що існують обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , наявність двох малолітніх дітей на утриманні, за відсутності обтяжуючих покарання обставин, що дає можливість прийти до висновку про доцільність призначення їй покарання у виді штрафу в межах санкції передбаченої ст. 356 КК України.
Вирішуючи питання про заявлений потерпілою позов, суд виходить з наступного.
Згідно зі ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності, підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю чи частково чи відмовляє в ньому.
У ч. 1 ст. 1177 ЦК України вказано, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода згідно з п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує уточнені позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 20 000 грн., ступінь психічних страждань потерпілої, пов`язані з цим незручності та порушення звичного способу життя, глибину та тривалість її моральних страждань, пов`язаних з переживанням за своє майно, а також визнання цивільного позову ОСОБА_4 у обсязі заявлених вимог у розмірі 20 000 грн., про що подала письмову заяву, а тому, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що заявлений у цивільному позові потерпілою розмір відшкодування моральної шкоди є підставним та вважає можливим задовольнити дану вимогу повністю у розмірі 20 000 грн.
При вирішенні питання про відшкодування процесуальних витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.122 КПК України, витрати, пов`язані із залученням експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про залучення експерта. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що витрати на проведення судової експертизи по даному кримінальному провадженню становлять 1430,00 грн., а відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з ОСОБА_4 витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

Долю речових доказів, а саме автомобіль, належний ОСОБА_5 , марки «ZASTAVA», модель «Yugo Florida», д.н.з. НОМЕР_1 , слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувався.

Керуючись ст. 100, 118, 124, 129, 369-374 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 356 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п?ятдесят) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 17 червня 2016 року Кременецьким РС УДМС України в Тернопільській області) на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) моральну шкоду в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи в розмірі 1430 (одна тисяча чотириста тридцять) гривень 00 коп.

Речовий доказ у кримінальному провадженні - автомобіль марки «ZASTAVA», модель «Yugo Florida», д.н.з. НОМЕР_1 , вважати повернутим ОСОБА_5 згідно збережної розписки.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1