ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/265/18 Справа № 178/1453/18 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Криничанського відділу Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2018 року про відмову в накладенні арешту майна по кримінальному провадженню № 0000455, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Криничанського ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, а саме екскаватора колісного марки «ATLAS-1304», 1998 року випуску, з реєстровим номером АА36171, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_7 ; навантажувача марки «ТЕRЕХ 820 SS-СSD», який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу з реєстровим номером НОМЕР_1 , 2008 року випуску, належить ОСОБА_8 ; металевих труб в кількості 43 шт., вагою 750 кг.

Мотивуючи ухвалене рішення слідчий суддя посилався на те, що слідчим не було доведено, що майно на яке необхідно накласти арешт є доказом злочину, оскільки інформації щодо таємного викрадення чужого майна не внесено до ЄРДР, та не встановлена в судовому засіданні, крім того не був встановлений власник майна, що позбавляє можливості розцінювати дії невстановлених осіб як вчинені відносно чужого майна.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги прокурор посилається на те, що ухвала суду є незаконною, необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Згідно поданого клопотання слідчий прохав накласти арешт на майно вилучене за наступних обставин. Зазначає, що за фактом таємного викрадення майна внесено відомості до ЄРДР за № 0000455 від 23.10.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. З метою збереження екскаватора колісного навантажувача та металевих труб слідчий прохав накласти на них арешт на підставі ст. 170 КПК України. Вважає, що твердження суду не відповідає дійсності, та в ході судового засідання судом не в повній мірі з`ясовано обставини скоєння кримінального правопорушення. Враховуючи викладене, слідчим дотримано зазначені вимоги щодо внесення короткого викладення обставин, за яких скоєно правопорушення, вимоги щодо того, що у фабулі кримінального правопорушення мають бути викладені всі ознаки складу злочину правопорушення відсутні. Вказує, що слідчим вірно зазначено попередню правову кваліфікацію правопорушення за ч. 1 ст. 185 КК України, що повністю підтверджується матеріалами провадження. З приводу відсутності відомостей про потерпілого, слід зазначити, що кримінальне правопорушення самостійно виявлено працівниками поліції, про що також наявна відмітка в ЄРДР, та враховуючи стислий строк який встановлюється КПК України для звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, на час підготовки клопотання потерпілого не встановлено. Однак, у цей час, у ході досудового розслідування встановлено власників майна, зокрема встановлено, що металеві труби, крадіжку яких здійснили невстановлені особи належить ТОВ «Рубін» та директором зазначеного товариства ОСОБА_9 слідчому подано заяву про залучення його як потерпілого. Відмова слідчого судді у накладенні арешту на майно призведе до втрати речових доказів та перешкоджатиме розкриттю кримінального правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Надаючи оцінку правильності висновків слідчого судді, колегія суддів зазначає наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, ст. 132 КПК України, ст. 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та спів розмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та / або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ст. 98, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна, метою якого є збереження речових доказів, накладається на майно будь якої фізичної, або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу).

Окрім того, слідчий суддя зобов`язаний враховувати, крім правових підстав для арешту майна, ще й наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватися вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак, вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того, чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів в кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді стосовно того, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та клопотання про накладення арешту на майно, витягом з ЄРДР № 0000455 стверджується, що слідчим за ознаками ч. 1 ст. 185 КК України проводиться розслідування в кримінальному провадженні за фактом того, що невстановлені особи 23.10.2018 року на території с.Українка Криничанського району Дніпропетровської області поблизу місцевого ставку, на земельній ділянці розмірами близько 50х50 м, здійснювали роботи в ході яких було викопано металеві труби в кількості 43 шт.

Слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню, оскільки накладення арешту можливе стосовно лише того майна, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, як те передбачено ч. 1 ст. 170 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження інформація до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесена щодо здійснення невстановленими особами земельних робіт, в ході яких було викопано 43 металеві труби, в той час як ч. 1 ст. 185 КК України, згідно якої до ЄРДР внесена інформація про правову кваліфікацію, передбачає діяння пов`язані з таємним викраденням чужого майна. Але ані в судовому засіданні, ані у клопотанні слідчого не встановлено власника майна, що позбавляє можливості розцінювати дії невстановлених осіб, як протиправні та вчинені дносно чужого майна.

Колегія суддів, погоджується з висновком слідчого судді, що клопотання слідчого містить формальний перелік підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна, в останньому клопотанні, так само як і в судовому засіданні, не наведено переконливих доводів щодо настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню в разі незастосування арешту.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді є правильними, а апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Криничанського відділу Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2018 року про відмову в накладенні арешту майна по кримінальному провадженню № 0000455 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3