Номер провадження: 11/785/1/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:
головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської області ОСОБА_6 на вирок Київського районного суду м. Одеси, від 19 лютого 2015 року, стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, якого було виправдано за ч. 1 ст. 255 КК України - за відсутністю у його діях складу злочину, за ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 306 КК України - у зв`язку з недоведеністю обвинувачення.

ВСТАНОВИВ:

Оскарженим вироком ОСОБА_7 було визнано невинуватим та оправдано у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 306, ч. 1 ст. 255 КК України.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 за ч. З ст. 307 КК України, ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 309, ч. З ст. 307 КК України за вчинення злочинів у складі організованої групи, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 за ч. 2 ст. 307 КК України, вирок у відношенні яких не оскаржується.

Прокурор звернувся до апеляційного суду з апеляцією зі змінами до доповненнями, в якій вважає вирок суду першої інстанції необґрунтованим та таким що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону України (1960 року) на підставі п. 1 ч. 1 ст. 398, 370 КПК України (1960 року), в зв`язку з чим просить кримінальну справу стосовно ОСОБА_7 направити на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

Заслухавши прокурора, який підтримав доводи зміненої апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляції прокурора, дослідивши матеріали кримінальної справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляція прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 398 КПК України (1960 року) підставою для скасування вироку, ухвали, постанови є істотне порушення кримінально-процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України (1960 року) істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законне, обґрунтоване і справедливе судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 323 КПК України (1960 року) вирок суду має бути законним та обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке має базуватися на всебічному, повному та неупередженому розгляді всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом.

Так, з вироку суду вбачається, що виправдовуючи ОСОБА_7 , суд першої інстанції аналізуючи досліджені докази, у вироку вказав, що обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 28, ч.3 ст. 307 КК України під час судового слідства не знайшло свого об`єктивного підтвердження, у зв`язку з чим він має бути виправданим за недоведеністю його участі у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 28, ч.3 ст. 307 КК України, а за ч. 1 ст. 255 КК України ОСОБА_7 має бути виправданим за відсутністю в його діях складу злочину.

Мотивуючи своє рішення суд послався на свідчення ОСОБА_7 , який на досудовому слідстві і в суді своєї вини не визнав і стверджував, що злочинів пов`язаних з незаконним збутом наркотиків не вчиняв.

Так, оцінюючі свідчення свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 допитаних на досудовому слідстві та оголошених в судовому засіданні в порядку ст. 306 КПК України (1960 року), ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 допитаних у судовому засіданні, суд не прийняв їх як достовірні, так як вони документально не підтверджені, носять голослівний характер, та раніше затримувалися співробітниками Іллічівського РВ за вживання наркотичних засобів, у тому, числі і оперуповноваженим ОСОБА_7 , і мають упередження перед особами з правоохоронних органів зв`язку з вживанням наркотичних засобів. У вказаних свідченнях відсутні конкретні відомості, які б підтверджували вчинення ОСОБА_7 інкримінованих йому злочинів.

Оцінюючи свідчення ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 допитаних у судовому засіданні, а також свідчення ОСОБА_26 , ОСОБА_27 допитаних на досудовому слідстві та оголошених в судовому засіданні в порядку ст. 306 КПК України (1960 року), суд першої інстанцій дійшов висновку що вони спростовують причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих злочинів.

Крім того, судом не враховані свідчення ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , які допитані у судовому засіданні підтвердили факт присутності ОСОБА_7 під час затримання ОСОБА_28 , що у сукупності з іншими доказами у справі, у тому числі об`єктивними даними, отриманими у результаті застосування оперативно-технічних заходів, які зафіксовані у відповідних протоколах, підтверджує вину ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих злочинів.

Також, мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції послався на свідчення ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_29 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , які під час допиту у судовому засіданні відмовились від наданих у ході досудового слідства свідчень, які повністю викривали злочинну діяльність ОСОБА_7 , обґрунтувавши це застосуванням до них недозволених методів.

Разом з цим, відповідно до вимог ст. 65 КПК України 1960 року доказами в кримінальній справі є всякі фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган дізнання, слідчий і суд, встановлюють наявність або відсутність суспільно небезпечного діяння та винність особи, яка вчинила це діяння та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Посилання у вироку суду першої інстанції на показання свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_22 , ОСОБА_30 „ ОСОБА_31 та інших документально не підтверджені, а самі свідки мають упереджене ставлення до працівників правоохоронних органів, у зв`язку з їх неодноразовим затриманням, в тому числі і ОСОБА_7 , за зловживання наркотичних засобів, не дає достатніх підстав для визначення їх неналежними доказами у справі.

Також судом зроблено висновок суду про те, що посилання органу досудового слідства на легалізовані записи телефонних розмов між підсудними, як на доказ входження до складу злочинної організації, необґрунтовані, оскільки в матеріалах справи немає даних про те, що зазначені діалоги мали місце між цими підсудними, їх голоси на досудовому слідстві не ідентифікувалися.

Мотивуючи виправдання ОСОБА_7 , суд у вироку зазначає, що в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 в квартирі АДРЕСА_2 , обшуку в гаражі № НОМЕР_1 розташованого в гаражному товаристві «Жигулі» в м Іллічівську, особистому огляді затриманого ОСОБА_7 не було вилучено заборонених предметів пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, письмових або інших доказів, які б беззастережно вказували на вчинення ним злочинних діянь.

Наведені висновки суду є передчасними, в порушення вищевказаної норми КПК України (1960 року).

Так, у порушення передбаченого ст. 16-1 КПК України (1960 року) основного принципу судочинства - змагальності, та вимог, передбачених ст. 323 КПК України (1960 року) про необхідність всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, суд відмовив у задоволенні клопотання прокурора про проведення судово-фоноскопичної експертизи для ідентифікації голосів учасників задокументованих розмов.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції належним чином на перевірив обставини зміни показань обвинуваченими ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_32 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_33 , та передчасно прийняв рішення про визнання їх неналежними доказами по справі.

Вказане порушення кримінально-процесуального закону є істотним, оскільки ставить під сумнів висновки суду стосовно не доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Також, судом першої інстанції взагалі не надана оцінка речовим доказам, які підтверджують винуватість ОСОБА_7 в інкримінованих йому злочинах, які виявлено та вилучено 18.04.2012 у ході проведення обшуку за місцем його мешкання, а саме: грошовим коштам, номіналом п`ятдесят гривень серії КЛ № 5068067, ОІ № 1895109, ЕШ № 7883688, ЕШ №6177303, які згідно акту огляду та вручення грошових коштів від 03.03.2012 вручені, гр. ОСОБА_34 ст. оперуповноваженим в ОВС УБОЗ ГУ МВС України в Одеській області майором міліції ОСОБА_35 - для проведення оперативної закупки (т. 14 а.с. 9-12, 13-14, 15-17, 18-20).

Обставини проведення зазначеного обшуку та його наслідки підтверджено у судовому засіданні свідками ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , а також свідченнями свідка ОСОБА_39 допитаної на досудовому слідстві та оголошеними у судовому засіданні в порядку ст. 306 КПК України (1960 року) (т. 14 а.с. 47-51).

Висновок суду першої інстанції про отримання ОСОБА_7 зазначених коштів в день обшуку від тещі, яка в свою чергу могла отримати їх у вільному оберті є надуманим.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що при розгляді кримінальної справи судом першої інстанції були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону (1960 року), яке перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване рішення у зв`язку з чим, вирок суду підлягає скасуванню з направленням кримінальної справи на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 367, 370, 379 КПК України (в редакції 1960 року) апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляцію прокурора ОСОБА_6 зі змінами та доповненнями задовольнити.
Вирок Київського районного суду м. Одеси, від 19 лютого 2015 року, стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - скасувати.
Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 306 КК України направити на новий судовий розгляд в Київський районний суд м. Одеси в іншому складі суду зі стадії судового розгляду.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду
Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
(підпис) (підпис) (підпис)

Згідно з оригіналом.
Суддя апеляційного суду
Одеської області ОСОБА_2