Номер провадження:1-кп/521/206/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 грудня 2018 року м. Одеса
Малиновським районним судом м. Одеси у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
прокурор ОСОБА_3
захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5
за участю потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси в порядку ст. 331 КПК України питання щодо доцільності продовження строків тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Прокурор в судовому засіданні просила продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та посилаючись на обставини, які на його думку свідчать про їх наявність, її думку підтримали потерпілі.
Сторона захисту просила не продовжувати запобіжний заход у вигляді тримання під вартою, наводячи доводи на підтвердження своєї позиції.
Вислухавши думку сторін, суд вважає, що клопотання сторони обвинувачення щодо продовження строку тримання під вартою необхідно продовжити з наступних підстав.
ОСОБА_8 обвинувачується, у скоєнні злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів. У практиці ЄСПЛ визначено, що існування обґрунтованого обвинувачення щодо вчинення тяжкого злочину на початковому етапі розслідування виправдовує тримання під вартою. Хоча, поряд з цим Суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі «Єчус проти Литви»). Таким чином, тяжкість покарання на даному етапі вже не може свідчити про те, що ризик переховування переховування від суду не зменшився (п.1 ч.1 ст. 177 КПК України).
Крім того, ОСОБА_8 обвинувачується у скоєні двох тотожних злочинів проти власності, не працює, що свідчить про наявність ризику вчинення нового злочину (п.5 ч.1 ст. 177 К%ПК України).
Відповідно до ч.3 ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» (Конвенція) звільнення особи може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання, проте сторона захисту не надала таких гарантій.
Також, при вирішенні питання про продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд також враховує і інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан їх здоров`я відсутність відомостей щодо неможливості перебування під вартою; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачуються.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених, суд також враховує вимоги ст.ст. 5, 6 Конвенції та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.
Все вищевикладене, в сукупності, свідчить, щодо доцільності продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачених та обмеження їх конституційних прав в даному випадку, є виправданим і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.
Обставин, передбачених ст. 183 ч. 2 КПК України, які є перешкодою для продовження строків тримання під вартою обвинувачених, судом не встановлено.
Враховуючи положення ч.3 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених КПК України з урахуванням ч.4 ст. 182 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 331 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_8 на 60 днів, тобто з урахуванням попередньої ухвали суду до 18.02.2019 року, включно.
Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_8 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 36820 гривень.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.
У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України:
1)прибувати за кожною вимогою до суду;
2)повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1