Провадження №1-кп/748/72/19
Єдиний унікальний № 748/3243/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2019 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Чернігові, кримінальне провадження №0001006 від 4.10.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з професійно-технічною освітою, раніше не судимого, одруженого, на утриманні малолітня дитина, працюючого експедитором у ТОВ «Рошен Столиця» (м. Київ), учасника бойових дій, зареєстрованого проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17 липня 2017 року №15, зарахований до списків особового складу вказаної військової частини та призначений на посаду механіка-водія танкового взводу танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 та поставлено на усі види забезпечення.
У свою чергу, військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_3 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, 07.05.2018 р., близько 8 год., у порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, п.п.1, 2 ст.1, п.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій часині А 1815, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, у умовах особливого періоду, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
22.05.2018 року ОСОБА_3 прибув до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків.
Так, ОСОБА_3 унаслідок самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 обов`язки військової служби з 7.05.2018 р. по 21.05.2018 р. не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, та перебував за адресою проживання у м. Києві, де займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінуємого йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст.407 КК України визнав повністю, фактичні обставини справи, що викладені у обвинуваченні, не оспорював, у скоєному щиро розкаявся, та по суті обвинувачення пояснив, що дійсно 7 травня 2018 року незаконно припинив виконувати свій військовий обов`язок у зв`язку з тим, що необхідно було терміново вирішити сімейні стосунки з дружиною. З цією метою він самовільно залишив розташування військової частині та поїхав у м. Київ де пробув до 21 травня 2018 року, а потім повернувся до частини.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.4 ст.407 КК України, як самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність наслідків злочину, особу винного - його вік, сімейний стан, стан здоров`я, освіту, те, що ОСОБА_3 працює, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, є учасником бойових дій, має на утримані малолітню дитину та усталені соціальні зв`язки.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне визнати щире каяття та участь його у бойових діях у зоні проведення антитерористичної операції, а обставин, що обтяжують його покарання судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, враховуючи наявність у обвинуваченого обставин, що пом`якшують його покарання, визнання ним своєї вини, враховуючи його особу, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк у межах мінімальної санкції частини статті, якою передбачена відповідальність за вчинений ним злочин, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, і про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України. У зв`язку зі звільненням ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, слід покласти на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався і відсутні підстави для його обрання до вступу вироку у законну силу. Цивільний позов у справі не заявлявся. Процесуальні витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком один рік та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язку періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації і повідомляти в цей орган про зміну місця проживання і роботи.
На вирок може бути подана через суд, який ухвалив судове рішення апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Роз`яснити учасникам судового провадження право на помилування, право отримати в суді копію вироку, ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1