Справа № 586/918/18
Провадження № 1-кп/590/36/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2019 року Ямпільський районний суд

Сумської області

у складі: головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю: сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,
за участю: сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду с-ща Ямпіль Сумської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №1-кп/590/36/19, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000089 від 04.05.2018 року стосовно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:
03.09.2018 року відповідно до ухвали Апеляційного суду Сумської області від 27.08.2018 року в порядку ст.34 КПК України до Ямпільського районного суду Сумської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000089 від 04.05.2018 року стосовно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2018 року, головуючим суддею призначено ОСОБА_1 ..

Ухвалою суду від 04.09.2018 року кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000089 від 04.05.2018 року стосовно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України призначено до підготовчого судового засідання у на 25.10.2018 року о 10-00 год., проте за клопотанням захисту підготовче судове засідання відкладено на 27.11.2018 року о 10-30 год, а після - за клопотанням прокурора підготовче судове засідання відкладено на 30.01.2019 року о 10-30 год.; та в подальшому на 07.03.2019 року о 10-10 год. та на 14.05.2019 року о 11-00 год..

31.10.2018 року на адресу суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору. Своє клопотання мотивував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України. Зокрема, обвинувальний акт, складений стосовно ОСОБА_4 , не відповідає вимогам ст.291 КПК України, вважав, що його направлення у такій редакції є порушенням права на захист ОСОБА_4 , викладені у обвинувальному акті обставини не відображають, передбаченої законом необхідної інформації для можливості формулювання позиції захисту та швидкого проведення судового розгляду у справі з дотриманням прав учасників процесу. Так, обвинувальний акт у порушення п.5 ч.2 ст.291 КПК України не містить формулювання обвинувачення, а також фактичні обставини викладені неповно: з обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, так як він скоїв умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_6 , в обвинувальному акті викладено лише обставини встановлені досудовим розслідуванням кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті (частину статті) КК України, тобто фактично обвинувальний акт дублює повідомлення про підозру, що є неприпустимим; в обвинувальному акті відсутня форма вини, мотив вчинення злочину, а це є обов`язковою обставиною, яка підлягає доказуванню у кримінальному провадженні; обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення в частині наявності у обвинуваченого вини, мотиву та мети, наявність умислу обвинуваченого на вчинення кримінального правопорушення. Крім того, в обвинувальному акті не викладені обставини, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення. Викладені в обвинувальному акті фактичні обставини, зокрема, щодо обєктивної сторони складу правопорушення не встановлені і не відповідають даним, викладеним у висновку судово-медичної експертизи № 51 від 05.05.2018, на які є посилання в обвинувальному акті, й таким чином обвинувальний акт не містить усіх фактичних обставин кримінального правопорушення. Відсутність в обвинувальному акті належного викладу фактичних обставин правопорушення є перешкодою для призначення судового розгляду на підставі такого обвинувального акту. Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення. Крім того, обвинувальний акт у порушення п.3 ч.2 ст.291 КПК України не містить відомостей про потерпілого: обвинувальний акт містить суперечливі відомості, щодо потерпілого у кримінальному провадженні, зокрема в описовій частині обвинувального акту зазначено, що потерпілим у кримінальному провадженні є ОСОБА_6 , а в розділі щодо даних про потерпілого зазначено, що потерпілі від кримінального правопорушення відсутні. Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, стороною обвинувачення заходи по встановлення потерпілого у кримінальному провадженні не проводились та не зазначено підстав в обвинувальному акті за якими потерпілий відсутній. В той же час, померлий був одружений та мав двох дітей. Також у померлого є брат. Орган досудового розслідування вказаних відомостей не перевірив та вимоги п.3 ч.2 ст.291 КПК України не виконав. До того ж, обвинувальний акт у порушення п.7 ч.2 ст.291 КПК України не містить розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням: стороною обвинувачення в обвинувальному не зазначено розмір шкоди, завданий кримінальним правопорушенням, як цього вимагає Закон. В той же час, за змістом обвинувального акту ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у хірургічному відділенні Середино-Будської ЦРЛ. Отже, у продовж доби ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні та йому надавалась реанімаційна медична допомога. У зв`язку з цим сторона обвинувачення зобов`язана була у обвинувальному акті зазначити витрати на стаціонарне лікування ОСОБА_6 , які поніс медичний комунальний заклад. У даному випадку таких вимог закону дотримано не було, хоча наявність шкоди, завданої злочином є очевидною та комунальна установа у зв`язку з цим могла б заявити цивільний позов. Також не встановлення стороною обвинувачення потерпілої особи потягло за собою і не з`ясування обставин, щодо встановлення моральної та матеріальної шкоди, завданої близьким родичам померлого ОСОБА_6 , а тому відсутність матеріальної чи моральної шкоди, яка завдана злочином є фактично не виконання органом досудового розслідування вимог Закону щодо її встановлення, а не її відсутність. У порушення вимог п.9 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт не містить відомостей про його місце складання та місце його затвердження: у обвинувальному акті зазначено, що він складений у м. Середина-Буда в Середино-Будському ВП Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області та затверджений в Середино-Будському відділі Шосткинської місцевої прокуратури тобто місце - адреса складання та затвердження обвинувального акту відсутні. Крім того, Середино-Будський ВП Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області та Середино-Будський відділ Шосткинської місцевої прокуратури не є юридичними особами. Вказані відділи - структурні підрозділи юридичних осіб ГУНП в Сумській області та Шосткинської місцевої прокуратури відповідно. За змістом Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань зазначені у обвинувальному акті установи - Середино-Будський ВП Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області та Середино-Будський відділ Шосткинської місцевої прокуратури відсутні. ГУНП в Сумській області та Шосткинська місцева прокуратура у м. Середина-Буда не зареєстровані. Вважав, що зазначені обставини унеможливлюють призначення кримінального провадження до судового розгляду на підставі даного обвинувального акту та просив суд повернути обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника, просив обвинувальний акт відносно нього повернути прокурору.

Прокурор ОСОБА_3 просив призначити справу до судового розгляду, в судове засідання викликати обвинуваченого, захисника, свідків згідно реєстру. Проти клопотання захисника заперечував, вважаючи, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону, а вимоги захисника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , необгрунтованими та невмотивованими.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого, його захисника, та вивчивши обвинувальний акт, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта суд першої інстанції здійснює судовий розгляд, як це передбачено вимогами ст.337 КПК України.

Частиною 4 ст.110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.

Згідно з положень до п.3, п.5, п.7, п.9 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; дату та місце його складення та затвердження.

Відповідно до п.«а» ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Тому, викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація з посиланням на закон про кримінальну відповідальність, має бути чітким, зрозумілим, не повинно містити протиріч, неточностей та неоднозначного тлумачення і лише в такому випадку особа зможе ефективно захищатись від висунутого обвинувачення та не буде порушене її право на захист.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Звертаючись до практики Європейського суду з прав людини, у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 р., Європейський Суд зазначив, що у тексті п/п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), вказано на необхідність приділяти особливу увагу розясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави предявленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо предявленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

А також, Європейський Суд з прав людини в пункті 37 рішення «Жупнік проти України» від 09 грудня 2010 року (Заява № 20792/05) зазначив, що у кримінальних справах надання повної та докладної інформації щодо висунутих особі обвинувачень, які в подальшому можуть бути сприйняті судом як юридична кваліфікація діяння, є неодмінною передумовою забезпечення справедливості провадження. Право бути поінформованим про характер і причини висунутих обвинувачень слід розглядати у світлі права обвинуваченого на підготовку свого захисту.

З огляду на викладене, суд зазначає, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та його правову кваліфікацію, але в ньому не міститься формулювання обвинувачення в частині наявності у обвинуваченого вини, мотиву та мети, наявність умислу обвинуваченого на вчинення кримінального правопорушення; відсутні анкетні дані потерпілого та відсутні в реєстрі матеріалів досудового розслідування, стороною обвинувачення перелік заходів щодо встановлення потерпілого у кримінальному проваженні; відсутній належним чином встановлений розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та розмір моральної шкоди, завданої стороні потерпілого; відсутня адреса складання та затвердження обвинувального акту, що свідчить про недотримання слідчим та прокурором вимог п.3, п.5, п.7, п.9 ч.2 ст.291 КПК України, що є підставою для повернення обвинувального акта прокурору зі стадії підготовчого провадження.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості, як анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).
Наданий суду обвинувальний акт не містить анкетних даних потерпілого, яким відповідно до ч.6 ст.55 КПК України визначається особа з числа близьких родичів чи членів сімї особи, якій була спричинена смерть внаслідок кримінального правопорушення.

Близькими родичами та членами сім`ї, відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КПК України є чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.
Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, стороною обвинувачення заходи по встановленню потерпілого у кримінальному провадженні не проводились та не зазначено підстав в обвинувальному акті за якими потерпілий відсутній (а.с.3,6-9).
Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, так як він скоїв умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_6 (а.с.2-5).

Відповідно до п.7 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості, як розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Стороною обвинувачення в обвинувальному не зазначено розмір шкоди, завданий кримінальним правопорушенням, як цього вимагає Закон. В той же час, за змістом обвинувального акту ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у хірургічному відділенні Середино-Будської ЦРЛ. Отже, у продовж доби ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні та йому надавалась реанімаційна медична допомога. Також невстановлення стороною обвинувачення потерпілої особи потягло за собою і не з`ясування обставин, щодо встановлення моральної та матеріальної шкоди, завданої близьким родичам померлого ОСОБА_6 , а тому відсутність матеріальної чи моральної шкоди, яка завдана злочином є фактично не виконання органом досудового розслідування вимог Закону щодо її встановлення, а не її відсутність.
Відповідно до п.9 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості, як дату та місце його складення та затвердження.
У обвинувальному акті зазначено, що він складений у м. Середина-Буда в Середино-Будському ВП Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області та затверджений в Середино-Будському відділі Шосткинської місцевої прокуратури тобто місце - адреса складання та затвердження обвинувального акту відсутні. Крім того, Середино-Будський ВП Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області та Середино-Будський відділ Шосткинської місцевої прокуратури не є юридичними особами. Вказані відділи - структурні підрозділи юридичних осіб ГУНП в Сумській області та Шосткинської місцевої прокуратури відповідно. За змістом Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань зазначені у обвинувальному акті установи - Середино-Будський ВП Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області та Середино-Будський відділ Шосткинської місцевої прокуратури відсутні. ГУНП в Сумській області та Шосткинська місцева прокуратура у м. Середина-Буда не зареєстровані.

Відповідно до п.2, п.3 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

За вказаних обставин, суд вважає, що у даному випадку відповідно до принципів верховенства права, презумпції невинуватості і забезпечення доведеності вини, та судового розгляду кримінального провадження в розумні строки, а також в контексті застосування практики Європейського суду з прав людини, як джерела права, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 необхідно повернути, оскільки він не відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що кримінальне провадження не може бути призначене до судового розгляду, у зв`язку з тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК та підлягає поверненню прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.291, 314 316 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання захисника обвинувачено ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про повернення прокурору обвинувального акту відносно ОСОБА_4 , що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, задовольнити.

Повернути обвинувальний акт та додані до нього матеріали у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000089 від 04.05.2018 року стосовно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, прокурору як такі, що не відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1