Справа № 487/5989/17
Провадження № 1-кп/487/113/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі колегії: головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , перекладачів ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3, 4, 5 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3, 4, 5 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з метою забезпечення безперервного розгляду провадження в суді, виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, посилаючись на вчинення обвинуваченими злочину середньої тяжкості (ч.3 ст. 185 КК), тяжкого злочину (ч.4 ст. 185 КК) та особливо тяжкого злочину (ч.5 ст. 185 КК), особу обвинувачених, які раніше не судими ( ОСОБА_9 в силу ст. 89 КК України), не мають постійного місця роботі і офіційного стабільного джерела доходу, відсутністю стійких соціальних зв`язків та факторів, які б могли їх стримувати за місцем тимчасового проживання, ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 є громадянами Грузії, ОСОБА_7 громадянкою України, за місцем своєї реєстрації не проживали, відсутність соціальних зв`язків та факторів, які б стримували обвинувачених за місцем їх тимчасового проживання, а також з урахуванням суми матеріальних збитків, спричинених потерпілим, які не відшкодовані, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 п.1, 3, 5 ст.177 КПК України, які продовжують існувати до теперішнього часу, а саме: переховуватися від суду, з метою уникнення покарання, з урахуванням тяжкості вчинених злочинів, незаконно впливати на потерпілих, свідків, місце проживання яких відомо обвинуваченим, вчинити інші кримінальні правопорушення, враховуючи стійку антисоціальну поведінки та кількість вчинених ними кримінальних правопорушень, а також із застосуванням практики Європейського суду з прав людини, як джерела права щодо наявності публічного інтересу, який переважає презумпцію невинуватості над повагою до особистої свободи, у зв`язку з чим інші з альтернативні запобіжні заходи, більш м`які ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти зазначеним ризикам, що унеможливлює застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 - ОСОБА_10 заперечувала проти клопотання прокурора, посилаючись на те, що прокурором не доведено ризиків, не надано жодних документів на підтвердження ризиків, не доведено можливості застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, вважала можливим застосувати цілодобовий домашній арешт.
А також просила у разі залишення запобіжного заходу у виді тримання під вартою зменшити розмір раніше встановленої застави від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В судовому засіданні ОСОБА_8 заперечував проти клопотання прокурора, підтримав свого захисника.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - ОСОБА_12 просив в задоволенні клопотання прокурора відмовити посилаючись на відсутність доказів щодо підтвердження існування ризиків та вважав можливим змінити обвинуваченому ОСОБА_6 і ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт цілодобово.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника ОСОБА_12 , заперечував проти клопотання прокурора.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 заперечувала проти клопотання прокурора та підтримала думку свого захисника про зміну запобіжного заходу на більш м`який ніж тримання під вартою. Крім того, заявила про відмову від свого захисника ОСОБА_12 та просила призначити їй захисника.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_9 - ОСОБА_11 просив в задоволенні клопотання прокурора відмовити посилаючись на те, що обвинувачений більше року перебуває під вартою, а прокурором не доведені ризики та заявив клопотання про зміну ОСОБА_9 запобіжного заходу на домашній арешт з носінням електронного засобу контролю або інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою посилаючись на те, що клопотання прокурора носять формальний характер, взагалі не надано доказів вчиненням ним інкримінуємих злочинів, оскільки перебував за межами м. Миколаєва, що може бути підтверджено показами свідків, відносно нього не заявлено жодної майнової вимоги з боку будь-яких осіб що є безпосередньою підставою для зміни запобіжного заходу. ОСОБА_9 не має на меті переховуватися від суду, оскільки вину не визнає та бажає сприятиме судовому слідству, має постійне місце проживання та родину, одружений

В судовому засіданні ОСОБА_9 заперечував проти клопотання прокурора та підтримав думку свого захисника.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисників обвинувачених щодо зміни запобіжного заходу, а також зменшення розміру застави.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного:

Судом встановлено, що під час досудового розслідування відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 ухвалою слідчого судді обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В подальшому ухвалами слідчого судді та суду продовжено обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Судовий розгляд по справі триває, але у обвинувачених 05.04.2019 року закінчується строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Так, запобіжні заходи у кримінальному провадженні можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України.

При вирішенні питання щодо продовження обвинуваченим строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються у їх сукупності та обґрунтованість підстав для продовження запобіжного заходу, а саме: обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінуємих кримінальних правопорушень, вчинення обвинуваченими злочину середньої тяжкості (ч.3 ст. 185 КК), тяжкого злочину (ч.4 ст. 185 КК) та особливо тяжкого злочину (ч.5 ст. 185 КК), у тому числі беручи до уваги особу обвинувачених те, що обвинувачені раніше не судими ( ОСОБА_9 в силу ст. 89 КК України), не мають постійного місця роботі і офіційного стабільного постійного джерела доходу, не мають стійких соціальних зв`язків та факторів, які б могли їх стримувати за місцем тимчасового проживання. При цьому, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 перебувають у шлюбі, але інкримінуємі ним злочини вчинені ними разом за попередньою змовою. Крім того, обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 є громадянами Грузії та не мають постійного місця реєстрації на території України, ОСОБА_7 є громадянкою України, зареєстрована в м. Конотоп Сумської області, але за своїм зареєстрованим місцем проживання не проживала, не має постійного зареєстрованого місця проживання в м. Миколаєві, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 п.1, 3, 5 ст.177 КПК України, які продовжують існувати до теперішнього часу, а саме: переховуватися від суду, з метою уникнення покарання, з урахуванням тяжкості вчинених ними злочинів, незаконно впливати на потерпілих, свідків, місце проживання, номери зв`язку та персональні дані яких відомо обвинуваченим, вчинити інші кримінальні правопорушення, враховуючи стійку антисоціальну поведінки, кількості вчинених ними кримінальних правопорушень.

Крім того, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, тобто є особою схильною до вчинення злочинів, та в рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_8 також обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжено ухвалою слідчого судді, вказана обставина свідчить про наявність зазначених прокурором ризиків.

Отже, обраний відносно обвинувачених запобіжний захід, у виді тримання під вартою, з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку, застосований запобіжний захід відносно обвинувачених кореспондується з характером суспільного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченим, зокрема, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинувачених від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який. Крім того, судом враховується практика ЄСПЛ у рішенні «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.
Тому, клопотання захисників про зміну обвинуваченим запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт задоволенню не підлягає, оскільки стороною захисту не надано будь-яких доказів, що більш м`які запобіжні заходи зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, а також з урахуванням кількості вчинений злочинів, суми матеріальних збитків, спричинених потерпілим, які не відшкодовані.
При цьому, посилання захисника ОСОБА_11 на наявність у ОСОБА_9 постійного місця проживання та родини не є підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки вказані обставини не спростовують наявність ризиків, визначених при обрані запобіжного заходу, будь-яких інших доказів суду не надано.

Що стосується клопотання захисника ОСОБА_10 в частині зміни раніше визначеного розміру застави, суд вважає його безпідставним і таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:
З моменту внесення застави на підозрюваного покладаються обов`язки визначені ухвалою слідчого судді строком на два місяці та не продовження цих обов`язків не тягне за собою припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави. Після внесення грошових коштів у якості застави за підозрювану особу, строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді застави, діє до моменту прийняття остаточного рішення, оскільки відповідно до ст. 182 КПК України цей запобіжний захід не має граничного строку дії.
Крім того, ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, що перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На підставі викладеного, враховуючи, що дія запобіжного заходу не припинилася, суд вважає, що застава у меншому розмірі не буде забезпечувати виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків. Крім того, суд вважає, що при визначенні розміру застави, під час обрання обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом було врахований розмір спричиненої злочином шкоди в особливо великому розмірі, ціни позовів, обставин кримінального провадження, кількість вчинених кримінальних правопорушень та особа обвинувачених та не суперечить вимогам ст. 182 ч.5 п. 3 КПК України.
Отже, відсутні підстави для зменшення розміру застави заставодавцям.
На підставі викладеного суд приходить до переконання про наявність підстав для продовження ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
Відповідно до вимог ст. 49 ч.1 п. 2 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо підозрюваний, обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи інших причин не може його залучити самостійно.

Відповідно до вимог ст. 54 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право відмовити від захисника або замінити його.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, щодо необхідності заміни обвинуваченої ОСОБА_7 захисника ОСОБА_12 інших захисником.
Керуючись ст.ст. 49, 54, 177, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утримання в СІЗО м. Миколаєва на 60 днів до 01.06. 2019 року до 17-00 годин.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_15 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утримання в СІЗО м. Миколаєва на 60 днів до 01.06.2019 року до 17-00 годин.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утримання в СІЗО м. Миколаєва на 60 днів до 01.06.2019 року до 17-00 годин.

Продовжити обвинуваченої ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утримання в СІЗО м. Миколаєва на 60 днів до 01.06.2019 року до 17-00 годин.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_11 щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.
Доручити Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Миколаївській області призначити ОСОБА_7 захисника для здійснення захисту інтересів обвинуваченої та забезпечити його прибуття до Заводського районного суду м. Миколаєва на 13:30 годин 10 квітня 2019 року.

Копію ухвали направити до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Миколаївській області, для виконання.

Невиконання, неналежне або несвоєчасне виконання ухвали про доручення призначити захисника тягнуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3