Дата документу 04.04.2019 Справа № 336/6780/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-кп/807/675/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 336/6780/17Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.186 ч.2 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, об`єднане кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0004304, № 0000217, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2018 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , має реєстрацію за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 09.11.2015 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки;

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и л а:

вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2018 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено ОСОБА_8 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.11.2015 року і визначено остаточне покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі на строк 5 років.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_8 у виді тримання під вартою ухвалено залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з часу його фактичного затримання, тобто з 04.03.2018 року.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, 08.11.2017 року приблизно о 13.00 год. ОСОБА_8 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, повторно, скориставшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом підбору ключа, проник у приміщення гаражу, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_9 . Після чого, ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел, збув викрадене майно, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 700 грн.

17.01.2018 року приблизно о 10.35 год., ОСОБА_8 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно з корисливих мотивів, повторно, знаходячись на ринку «Меркурій», який розташований по вул. Чарівній, 56, в м. Запоріжжі, підійшовши до ОСОБА_10 та скориставшись необачністю потерпілого, наніс йому один удар кулаком правої руки в область обличчя, а саме в область лівого ока та приблизно три удари кулаком правої руки в область голови. Після чого, ОСОБА_8 шляхом ривка, вирвав з внутрішньої кишені куртки ОСОБА_10 майно останнього, після чого, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_8 зник з місця скоєння злочину. Далі, ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел, заклав викрадене майно у ПТ «Ломбард Донкредит ТОВ «Інтер-Ріелті» і Компанія» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чарівна, 129, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 2500 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений не погоджується з вироком суду, оскільки, на його думку, призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі засудженого. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він на протязі досудового розслідування та судового розгляду визнавав вину у скоєних ним злочинах в повному обсязі, підтвердив усі ті обставини, які були встановлені досудовим слідством, пов`язаних із скоєними ним злочинами, щиро розкаявся у скоєних злочинах. Крім того, зазначає, що по справі цивільні позови не пред`являлися. Вважає, що існують підстави для застосування до нього ст.ст. 69, 75 КК України, оскільки злочини вчинені ним внаслідок збігу тяжких особистих обставин, тяжкі наслідки відсутні, вину він визнав повністю та щиро розкаюється.
На підставі викладеного, просить змінити вирок суду, призначивши йому більш м`яке покарання, із застосуванням ст. 75 КК України. В строк відбування покарання зарахувати період перебування його під вартою з розрахунку один день ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: захисника, яка підтримала апеляційну скаргу; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, вказаних у вироку суду першої інстанції, підтверджується показаннями обвинуваченого в судовому засіданні, де він повністю визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України, а тому, враховуючи позицію обвинуваченого та відсутність заперечень з боку інших учасників судового провадження, місцевий суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не заперечувалися, у тому числі, і обвинуваченим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, встановлені і вказані обставини у обвинувальному вироку, відповідають фактичним обставинам провадження, які згодом суд поклав у основу вироку, та є вмотивованими і обґрунтованими.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обсяг і доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 та правильно кваліфікував його дії за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище, та за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Оскільки ці висновки ґрунтуються на обставинах подій, які сторонами провадження не оспорюються, тому дані обставини, у відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Порушень ст.ст. 349, 370 КПК України щодо обґрунтованості і вмотивованості винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, зазначених у вироку суду, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Призначення покарання носить індивідуальний характер, і його вид, розмір визначається з урахуванням положень зазначеного закону.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст. 12 КК України, відносяться до тяжких злочинів. Судом також враховано характер і ступінь суспільної небезпеки, а також сукупність фактичних обставин, які характеризують особу обвинуваченого.

В якості обставини, пом`якшуючої покарання ОСОБА_8 , суд зазначив його щире каяття, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд не встановив.

Також, судом враховані відомості, що характеризують особу винного, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_8 має постійне місце проживання, не працевлаштований, раніше судимий, не одружений, перебуває на обліку в ЗОНД.

Встановлені судом першої інстанції відомості про особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин, на думку колегії суддів, навіть з урахуванням доводів обвинуваченого, наведених в апеляційній скарзі, не знижують ступінь тяжкості вчинених останнім злочинів. Таким чином, підстав для пом`якшення призначеного покарання немає.

Обставини, на які послався обвинувачений в апеляційній скарзі, як на підстави для пом`якшення призначеного покарання, були прийняті до уваги судом першої інстанції при призначенні покарання, вважати їх обставинами, що можуть бути повторно застосовані для зменшення призначеного покарання і застосування положень ст. ст. 69 і 75 КК України, колегія суддів не вбачає.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів також вважає, що суд дійшов правильного висновку, що виправлення ОСОБА_8 неможливо досягти без ізоляції його від суспільства, а тому правильно обрав йому покарання у виді позбавлення волі, межі якого визначив, керуючись вимогами ст. 65 КК України. Підстав вважати надто суворим, призначене обвинуваченому покарання, колегія суддів не знаходить, оскільки покарання судом було призначено в мінімальних межах, передбачених санкціями відповідних статей, і на підставі вимог ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Остаточне покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків, з яким згодна колегія суддів, призначено із дотримання вимог матеріального закону, відповідає принципам справедливості, індивідуалізації, необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Що стосується прохання обвинуваченого про зарахування йому у строк відбування покарання періоду перебування його під вартою із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду у справі №663/537/17 від 29 серпня 2018 року щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України, якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII).

Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України).

Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 злочини були вчинені після 20.06.2017 року, відтак підстав для зарахування йому строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі немає.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли бути підставою для безумовного скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2018 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її оголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, а особою, яка тримається під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4