Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/91/19
Провадження № 1-кп/506/33/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.05.2019с.м.т.Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області в складі:

Головуючий суддя ОСОБА_1

Секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у с.м.т. Окни кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 01 вересня 2015 року за № 0002965 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Флорешти Республіки Молдова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, непрацюючого, раніше судимого 20 травня 2014 року Ананьївським районним судом Одеської області за ч.1 ст.185 КК України до штрафу у розмірі 850 грн. ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України,

за участю сторони обвинувачення

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

та сторони захисту

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 01 квітня 2015 року був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби у зв`язку із мобілізацією та того ж дня направлений для подальшого проходження служби до ІНФОРМАЦІЯ_3 . В той же день ОСОБА_4 наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 /військова частина НОМЕР_1 / було зараховано до списків особового складу військової частини ,поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » військової частини.

Згідно положень ч.1 п.2 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу, для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак , ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, у порушення вимог ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 1 Закону України «Про оборону України», і як військовослужбовець, будучи зобов`язаним непорушно додержуватися вимог Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати свій військовий обов`язок, не допускати негідних вчинків, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, поняття якого визначено ст. 1 Закону України «Про оборону України» як період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, 21 червня 2015 року близько 08.00 г, не з`явився вчасно на службу до розташування відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , який дислокується за адресою АДРЕСА_1 та ухилявся від військової служби до 01 вересня 2015 року, не повідомляючи про себе органам військового управління, як про військовослужбовця, який не з`явився вчасно на службу, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, скоївши таким чином дезертирство.

01 вересня 2015 року ОСОБА_4 наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 був виключений зі списків особового складу, знятий зі всіх видів забезпечення та направлений для постановки на облік до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе в скоєному злочині визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному ,надавши пояснення, аналогічні вищевикладеному ,доповнивши, що не повернувся на службу, так як хворів його батько, який потребував допомоги.

Крім повного визнання, вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами:

- випискою із ЄРДР від 01 вересня 2015 року за № 0002965 , згідно з якою на підставі матеріалів правоохоронних органів внесено інформацію про те, що ОСОБА_4 ,будучи військовослужбовцем, призваним у зв`язку із мобілізацією та проходячи військову службу на посаді молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » військової частини /військова частина НОМЕР_1 /, у військовому званні «солдат», усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, з метою назавжди ухилитися від обов`язків військової служби, 21 червня 2015 року близько 08.00 г ,вчинив дезертирство, не з`явившись вчасно на службу до розташування відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , який дислокується за адресою АДРЕСА_1 та ухилявся від військової служби до 01 вересня 2015 року, не повідомляючи про себе органам військового управління ,як про військовослужбовця, який не з`явився вчасно на службу, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби /а.п.70/;

-витягом з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону (першої категорії) ІНФОРМАЦІЯ_6 (першої категорії) ДПСУ № 69-ос від 01 квітня 2015 року , згідно з яким ОСОБА_4 був зарахований в списки особового складу загону та поставлений на всі види забезпечення, приступив до обов`язків по посаді патрульного (за рахунок посади молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 », у військовому званні «солдат» (а.п.72).

- вхідною телеграмою № 372 від 21 червня 2015 року, складеною капітаном ОСОБА_8 , про те, що 21.06.2015 року о 08.00 г на шикуванні особового складу зміни прикордонних нарядів на тимчасовому прикордонному посту « ІНФОРМАЦІЯ_4 » лейтенантом ОСОБА_9 було виявлено відсутність молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » рядового ОСОБА_4 , пошуки якого ведуться (а.п.73);

- доповідною запискою заступника начальника відділу кадрів ІНФОРМАЦІЯ_3 від 21 серпня 2015 року, відповідно до якої солдат ОСОБА_4 відсутній на службі з 21.06.2015 року і до цього часу до загону не прибув, будь-яких документів, які б підтверджували законність його відсутності до відділу кадрів не находило. /а.п.74/;

- наказом №1167 від 22 серпня 2015 року про результати службового розслідування ,яким встановлено, що солдат ОСОБА_4 не з`являється на службу з 21.06.2015 року ,на службі не перебуває , без поважних причин службові обов`язки не виконує ,у зв`язку з чим наказано останнього звільнити з військової служби на підставі п.п. «е» п.1 ч.8 ст.26 ЗУ « Про військовий обов`язок та військову службу» /а.п.75-76/;

- витягом з наказу ТВО начальника НОМЕР_2 прикордонного загону (першої категорії) ІНФОРМАЦІЯ_6 (першої категорії) ДПСУ № 188-ос від 01 вересня 2015 року , згідно з яким ОСОБА_4 виключити зі списків загону та всіх видів забезпечення, звільнити з військової служби у запас ЗСУ на підставі п.п. «е» п.1 ч.8 ст.26 ЗУ « Про військовий обов`язок та військову службу» /через службову невідповідність/ . / а.п.87/.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого доведена повністю, і дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.3 ст.408 КК України як дезертирство, тобто нез`явлення на службу з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, що відноситься згідно ст.12 КК України до категорії тяжких злочинів ; також повною мірою вивчена особа обвинуваченого.

Обвинувачений свою вину визнав повністю, щиросердно розкаявся, посередньо характеризується за місцем проходження служби, на обліку у нарколога не перебуває.

Обставину, яку обвинувачення вважає такою, що обтяжує покарання обвинуваченого, а саме рецидив злочину , суд вважає за можливе не визнавати такою, виходячи із характеру вчиненого злочину, так як жодним чином вона не пов`язана із вчиненим злочином, не обумовлювала його вчинення, не спровокувала його чи не сприяла цьому.

Згідно із досудовою доповіддю про обвинуваченого ОСОБА_4 , складеною органом пробації , відповідно до положень ст.314-1 КПК України, судом взяті до уваги визначені вказаним органом ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства як середні.

Суд вважає, що покарання відносно обвинуваченого слід обрати згідно із санкцією ч.3 ст.408 КК України - у виді позбавлення волі.

Разом з тим, оцінюючи зазначене та виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, того, що покарання має на меті не тільки покарати, а й сприяти виправленню засудженого, а також запобігти вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами, й не повинно бути карою та розправою за вчинення злочину, суд вважає, що призначення реального покарання, без надання іспитового строку, не є належним способом досягнення визначеної у законі мети покарання.

Тому, виходячи із даних про особу обвинуваченого , враховуючи позицію прокурора , суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливо досягти без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час іспитового строку та з покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Що стосується запобіжного заходу у виді тримання під вартою , то так як ризики , які були передумовою для обрання запобіжного заходу саме такого виду, відпали, то запобіжний захід, відповідно до ч.3 ст.377 КПК України, слід змінити на особисте зобов`язання та звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 з під варти у залі суду.

Відповідно до ст.ст.179 ,194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, АДРЕСА_1 , без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи. Зазначені обов`язки покласти до набрання вироком законної сили, але на строк не більше двох місяців.

У строк відбування покарання, відповідно до ст.72 КК України, слід зарахувати попереднє ув`язнення із розрахунку день за день.

Що стосується покарання у виді штрафу, призначеного вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 20 травня 2014 року, то відповідно до ч.3 ст.72 КК України, зазначене покарання слід виконувати самостійно.

Судових витрат по справі немає.

Керуючись ст.ст. 368,370,371,374,376 КПК України , суд -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.408 КК України та призначити покарання у виді 5/ п`яти/ років позбавлення волі.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк тримання під вартою з 22 січня 2019 року і до відбування вважати 4 роки 8 місяців 15 днів.

Згідно із ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки згідно із п.п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України :

1) періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації

для реєстрації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 змінити на особисте зобов`язання та звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 з під варти у залі суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, АДРЕСА_1 , без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи. Зазначені обов`язки покласти до набрання вироком законної сили , але на строк не більше двох місяців .

Покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. за вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 20 травня 2014 року виконувати самостійно.

На вирок може бути подана апеляція в Одеський апеляційний суд через Красноокнянський районний суд Одеської області протягом 30 діб з моменту проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1