Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
296/3949/19: Кримінальні справи (з 01.01.2019); Провадження за поданням правоохоронних органів, за клопотанням слідчого, прокурора та інших осіб про; застосування запобіжних заходів; тримання особи під вартою.
Надіслано судом: 24.04.2019. Зареєстровано: 25.04.2019. Забезпечено надання загального доступу: 26.04.2019.
Номер судового провадження: 1-кс/296/2106/19
Справа № 296/3949/19
УХВАЛА

Іменем України

19 квітня 2019 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУ НП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане до суду в межах кримінального провадження №0000331 від 18.12.2018 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, громадянина України, освіта вища, працюючого на посаді заступника директора Департаменту реєстрації Житомирської міської ради начальника відділу державної реєстрації речових прав, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СУ ГУ НП в Житомирській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий вказав, що у провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000331 від 18.12.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 368 ЮС України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до розпорядження голови Житомирської міської ради ОСОБА_8 від 27.04.2016 ОСОБА_7 з 28.04.2016 призначено на посаду заступника директора Департаменту реєстрації - Житомирської міської ради - начальника відділу державної реєстрації речових прав.

Таким чином, ОСОБА_7 , обіймаючи зазначену посаду здійснює організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, відповідно до положень п.1 Примітки до ст. 364 КК України є службовою особою, яка відповідно до п.2 Примітки до ст. 368 КК України займає відповідальне становище.

Так, в достовірно невстановлений слідством час та день, у листопаді 2018 року ОСОБА_9 звернувся до заступника начальника Департаменту реєстрації Житомирської міської ради - начальника відділу державної реєстрації речових прав ОСОБА_7 , що знаходився у відділі державної реєстрації речових прав Департаменту реєстрації Житомирської міської ради, що розташований за адресою: м. Житомир, вул. Б. Лятошинського 15-Б, з метою отримання роз`яснення з приводу проведення реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна.

Після ознайомлення із документами, наданими ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , будучи службовою особою вповноваженою на прийняття рішень про державну реєстрацію прав, повідомив про неможливість проведення державної реєстрації права власності на частину об`єктів нерухомого майна без відповідних правовстановлюючих документів.

У подальшому, у невстановлений день та час, на початку вересня 2018 року ОСОБА_9 усунувши недоліки, зазначені ОСОБА_7 , звернувся до ЦНАПу з метою подачі документів для проведення державної реєстрації права власності на належне йому нерухоме майно, однак відповідальною особою без прийняття відповідного рішення документи прийняті не були, у зв`язку з відсутністю всіх необхідних документів. У той же час, день та місці до ОСОБА_9 звернулась невстановлена особа, яка надала номер телефону ОСОБА_10 , як особи, що може допомогти у вирішенні питання щодо проведення реєстраційних дій.

У невстановлений день та час восени 2018 року під час зустрічі ОСОБА_9 з ОСОБА_10 , останній ознайомившись з наявними у ОСОБА_9 документами, виготовив їх копії з метою подальшого їх надання відповідним особам.

У невстановлений час та дату восени 2018 року, ОСОБА_10 звернувся до заступника начальника Департаменту реєстрації Житомирської міської ради - начальника відділу державної реєстрації речових прав ОСОБА_7 та надав останньому вищевказані копії документів. У цей час та місці, після ознайомленням з документами у ОСОБА_7 виник злочинний умисел в одержанні неправомірної вигоди за вчинення реєстраційних дій щодо об`єктів нерухомого майна, належних на праві власності ОСОБА_9 за пособництва ОСОБА_10 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на одержання неправомірної вигоди для себе, діючи умисно, з корисливих мотивів ОСОБА_7 в достовірно невстановлений слідством день, час та місці у листопаді 2018 року повідомив ОСОБА_10 про необхідність висловлення ОСОБА_9 пропозиції про надання неправомірної вигоди у розмірі 3000 грн. за кожний об`єкт, що у цілому складає 78000 грн., за вчинення в його інтересах дій, а саме проведення державної реєстрації права власності на 26 об`єктів нерухомого майна.

Таким чином, ОСОБА_7 , обіймаючи посаду заступника начальника Департаменту реєстрації Житомирської міської ради - начальника відділу державної реєстрації речових прав, діючи умисно, використовуючи своє службове становище, з корисливих мотивів, залучив ОСОБА_10 у ролі посередника з метою спільного одержання через нього неправомірної вигоди від ОСОБА_9 у розмірі 78000 грн. за проведення державної реєстрації права власності на 26 об`єктів нерухомого майна.

Так, в достовірно невстановлений слідством день та час, в листопаді 2018 року, за вказівкою ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , діючи умисно в межах спільного з ОСОБА_7 умислу, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, перебуваючи в приміщенні офісу приватного нотаріуса, що за адресою: м.Житомир, вул. Перемоги 3, під час розмови із ОСОБА_9 висловив пропозицію останньому про передачу йому та особі, яка здійснить реєстрацію права власності неправомірної вигоди в розмірі 3000 грн. за реєстрацію права власності на кожен об`єкт нерухомого майна із 26 наявних, що в загальній сумі становитиме 78000 грн., що еквівалентно 2800 доларів США.

У подальшому, у достовірно невстановлений слідством день та час, в листопаді 2018 року ОСОБА_7 , при черговому зверненні ОСОБА_9 до нього наголосив, що йому необхідно погодитись на умови, які запропонував ОСОБА_10 , у іншому випадку він не зможе зареєструвати право власності на 26 об`єктів нерухомого майна.

Таким чином, ОСОБА_9 , бажаючи зареєструвати в установленому законом порядку право власності на належне йому майно, розуміючи, що ОСОБА_7 , може використати свої службові повноваження та вжити заходи щодо проведення державної реєстрації права власності на 26 об`єктів нерухомого майна, вимушено погодився із незаконною пропозицією ОСОБА_10 , який діяв в межах єдиного злочинного умислу з ОСОБА_7 , щодо передачі неправомірної вигоди у визначених ними розмірах.

У подальшому, 25.01.2019 близько 15 год. 47 год. ОСОБА_10 за попередньою домовленістю зустрівся із ОСОБА_9 в приміщенні офісу приватного нотаріуса, що за адресою: м. Житомир, вул. Перемоги 3.

Цього ж дня, продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу з ОСОБА_7 , направленого на одержання неправомірної вигоди, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, перебуваючи в приміщенні офісу приватного нотаріуса, що за адресою: м. Житомир, вул. Перемоги 3, ОСОБА_10 , діючи у співучасті з ОСОБА_7 та на виконання його вказівки знову висловив ОСОБА_9 пропозицію про необхідність передачі їм неправомірної вигоди в загальному розмірі 2800 доларів США, про що в подальшому вказував ОСОБА_9 при їх чергових зустрічах.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди службовою особою, ОСОБА_10 29.03.2019 та 30.03.2019 у телефонній розмові із ОСОБА_9 висловив останньому пропозицію про необхідність надання останньому частини неправомірної вигоди в сумі 1300 грн. за кожний об`єкт, що у цілому складає 480 доларів США за вирішення питання про проведення державної реєстрації права власності на 10 об`єктів нерухомого майна для подальшої передачі їх ОСОБА_7 .

У подальшому, перебуваючи у приміщенні офісу приватного нотаріуса, що за адресою: м. Житомир, вул. Перемоги 3, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди службовою особою, яка займає відповідальне становище 01.04.2019 о 17 год. 28 хв., ОСОБА_10 одержав від ОСОБА_9 для подальшої передачі їх ОСОБА_7 частину неправомірної вигоди, а саме грошові кошти в розмірі 500 доларів США, за проведення державної реєстрації права власності на 10 об`єтів нерухомого майна.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, направленого на одержання неправомірної вигоди службовою особою, яка займає відповідальне становище ОСОБА_10 , діючи в межах єдиного злочинного умислу з ОСОБА_7 , 04.04.2019, перебуваючи поблизу буд. 3/65 в м. Житомирі, у ході зустрічі із ОСОБА_9 висловив останньому пропозицію про необхідність надання йому неправомірної вигоди в сумі 500 доларів США за вирішення питання проведення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна для подальшої передачі їх ОСОБА_7 .

У подальшому, перебуваючи у приміщенні офісу приватного нотаріуса, що за адресою: м. Житомир, вул. Перемоги 3, продовжуючи реалізовувати свій спільний злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди службовою особою, яка займає відповідальне становище, 08.04.2019 близько 13 год., ОСОБА_10 , діючи у межах єдиного злочинного умислу з ОСОБА_7 , одержав від ОСОБА_9 частину раніше обумовленої неправомірної вигоди, а саме грошові кошти в розмірі 500 доларів США за проведення державної реєстрації права власності на 17 об`єктів нерухомого майна для подальшої передачі їх ОСОБА_7 та висловив пропозицію передачі решти раніше обумовленої неправомірної вигоди в сумі 1800 доларів США за проведення державної реєстрації права власності на 27 об`єктів нерухомого майна для подальшої передачі їх ОСОБА_7 .

Реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди службовою особою, яка займає відповідальне становище ОСОБА_10 в достовірно невстановлении слідством час, день та місці, у квітні 2019 року передав ОСОБА_7 частину одержаної ним 01.04.2019 неправомірної вигоди, у розмірі не мише 50 доларів США, а також одержану ОСОБА_10 частину неправомірної вигоди у розмірі 500 доларів США за проведення ОСОБА_7 державної реєстрації права власності на 27 об`єктів нерухомого майна.

У подальшому, перебуваючи у приміщенні офісу приватного нотаріуса, що за адресою: м. Житомир, вул. Перемоги 3, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел з ОСОБА_7 , направлений на одержання неправомірної вигоди службовою особою, яка займає відповідальне становище, 17.04.2019 близько 16 год. 10 хв. ОСОБА_10 , виступаючи в якості посередника, одержав від ОСОБА_9 частину раніше обумовленої неправомірної вигоди, а саме грошові кошти в розмірні 1800 доларів США за проведення державної реєстрації права власності на 27 об`єктів нерухомого майна для подальшої передачі їх ОСОБА_7

14.04.2019р. у період з 16 год. 20 хв. по 19 год. 26 хв. під час проведення обшуку службового кабінету ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 , у нього виявлено та вилучено 550 доларів США, які він, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, раніше одержав від ОСОБА_10 як неправомірну вигоду за вчинення в інтересах ОСОБА_9 дій з використанням службового становища, а саме за проведення державної реєстрації права власності на нерухомі об`єкти.

Таким чином своїми умисними діями, які виразились в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того хто надає неправомірну вигоду дій з використанням наданого їй службового становища, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. З ст. 368 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що у вчиненні вищевказаного злочину обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. З ст. 368, ОСОБА_7 складено та вручено 18.04.2019.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується зібраними в ході досудового слідства доказами.

В обґрунтування існування ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України та не можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , сторона обвинувачення зазначає, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на заявника та свідків кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Захисники та підозрюваний заперечили проти задоволення клопотання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисники вказали на те, що в клопотанні про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою орган досудового розслідування посилається лише на припущення можливих ризиків, визначених приписами ст.177 КПК України, без належних доказів в їх обґрунтування.

Заслухавши прокурора, слідчого, захисників, підозрюваного, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають підстави вважати, що дане клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Частиною 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.3 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Приймаючи до уваги процесуальну позицію адвокатів, слідчий суддя враховує, що на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_7 органом досудового розслідування зібрано докази, які вказують на можливу причетність останнього до вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч.3 ст.386 КК України. Обґрунтованість такої підозри підтверджується наявними у даному кримінальному провадженні фактичними даними, частина яких була представлена слідчим у додатку до клопотання.

Відповідно до вимог ч.5 ст.132 КПК УКраїни під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинятися з високим ступенем ймовірності.

Так, в клопотанні слідчий вказує на можливість підозрюваного ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на заявника та свідків кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому, ні в клопотанні, ні в судовому засіданні слідчий та прокурор не обгрунтували наявність кожного ризику та не надали жодного доказу на підтвердження обставин, що свідчать про реальний характер ризиків, визначених ст.177 КПК України.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п.111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п.4 ст.5 Конвенції.

ЄСПЛ визнав, що абстрактна можливість перешкоджати кримінальному провадженню є недостатньою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор на підтвердження ризиків, зокрема, переховування від суду та слідства зіслався виключно на тяжкість злочину.

Слід відмітити, що вчинення особою кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого не може бути єдиною підставою для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Згідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною пятою статті 176 цього Кодексу. При цьому, у п.52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ливада проти України» від 26 червня 2014 року за заявою № 21262/06 суд вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений (підозрюваний) може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Зазначена небезпека не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування вказаної небезпеки, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. також рішення у справі «Доронін проти України» (Doronin v. Ukraine), пп. 63-64, рішення у справах «Осипенко проти України» (Osypenko v. Ukraine), заява № 4634/04, пп. 76-80, від 9 листопада 2010 року, та «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02, пп. 79-81, 99 та 101, від 10 лютого 2011 року).

Отже, не знайшли свого підтвердження доводи слідчого, викладені в клопотанні щодо можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на заявника та свідків кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Приписами ч.1 ст.178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобовязаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоровя підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних звязків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Оцінюючи в сукупності тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, постійне місце проживання, позитивну характеристику, сталі соціальні зв"язки, відсутність судимості, слідчий суддя вважає, що застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

Приписами ч.1 ст.179 КПК України визначено, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

В зв`язку з цим, зазначені вище обставини, на думку слідчого судді, дають підстави вважати, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відповідає особі підозрюваного і зможе забезпечити належне виконання останнім процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176- 179, 184, 193, 194, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СУ ГУ НП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 - відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком до 19.06.2019р.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

- не відлучатися за межі м.Житомира без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати свій закордонний паспорт на зберігання слідчому або прокурору, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження;

- прибувати за кожною вимогою суду та органу досудового слідства;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками по кримінальному провадженню №0000331 від 18.12.2018 року.

Визначити строк дії обов`язків до 19.06.2019р.

В разі невиконання покладених судом обов`язків відносно підозрюваного може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід ніж особисте зобов`язання і на нього може бути накладено грошове стягнення у розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого у провадженні якого перебувають матеріали досудового слідства.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...