Справа № 539/333/19
Провадження № 1-кс/539/144/2019
Справа № 539/333/19
Провадження №1-кс/539/144/2019
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. Лубни

Слідчий суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 24.12.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000398,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся в Лубенський міськрайонний суд Полтавської області до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 24.12.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000398.

В скарзі зазначив, що 18.01.2019 р. він отримав постанову слідчого Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області про закриття кримінального провадження №0000398 від 27.03.2018р., за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України по його заяві за фактом вчинення ОСОБА_6 насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень її малолітній дочці ОСОБА_7 26.02.2018 р. стався конфлікт між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , самостійно владнати конфлікт ОСОБА_6 не змогла та зателефонувала йому. В ході даної сварки ОСОБА_6 боляче стискала дитині ніс, а дочка, намагаючись противитись неналежному вихованню образливо висловлювалась про неї, оскільки внаслідок недбалого виховання в неблагополучній сім`ї, дитині недоступні інші способи самозахисту. Така протидія з боку дитини призвела до посилення конфлікту, в результаті чого ОСОБА_6 зателефонувала йому для його вирішення, однак незважаючи на його спроби припинити сварку та прохання до дитини вибачитись перед матір`ю, ОСОБА_6 продовжувала виявляти агресію та небажання примирення. 28.02.2018 р. він звернувся до Лубенського ВП ГУ НП в Полтавській області з повідомленням про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, у вигляді умисного вчинення ОСОБА_6 насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень її малолітній дочці ОСОБА_7 . Відомості про дане правопорушення було внесено до ЄРДР лише 27.03.2018р. після його скарги слідчому судді на бездіяльність слідчого. 18.07.2018 р. він направив слідчому клопотання про допит в якості потерпілої ОСОБА_7 із застосуванням відеозапису у присутності психолога та без присутності ОСОБА_6 , а також 13.08.2018 р. з клопотанням про звернення до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру шкоди немайнового характеру, заподіяної кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_7 . Обидва клопотання були вчасно розглянуті та задоволені, однак жодних дій на їх виконання вчинено не було, тобто розслідування проводилось формально. 05.09.2018 р. він звернувся до Лубенської місцевої прокуратури зі скаргою на недотримання слідчим розумних строків, однак дана скарга не розглянута і не направлено йому відповідь у встановленому законом порядку. В зв`язку з цим він вимушений був звернутись зі скаргою до слідчого судді в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України. В ході судового розгляду даної скарги встановлено, що прокурор усунув бездіяльність, направивши відповідь 21.09.2018р., тобто після того як його скарга на бездіяльність прокурора надійшла до суду та прокурору було про це повідомлено, що не виправдовує його бездіяльності, так як є порушенням процесуальних строків. Відповідь прокурора, оформлена листом, вих. № 01-134-18 від 21.09.2018р. що був отриманий ним 28.09.2018р., не містить жодних відомостей щодо результатів розгляду скарги по суті. 08.10.2018 р. він звернувся до слідчого судді з клопотаннями про встановлення процесуальних строків. За результатами розгляду даного клопотання судом було встановлено, що слідчим не у повній мірі виконуються вимоги законодавства щодо розумних строків при проведенні досудового розслідування та встановлено процесуальні строки у межах яких слідчий зобов`язаний прийняти рішення та вчинити дії, що необхідні для всебічного, повного та об`єктивного розслідування в кримінальному провадженні, що було розцінено слідчим як вказівку до закриття провадження, при цьому вимога вчинити дії, що необхідні для всебічного, повного та об`єктивного розслідування, залишилась поза увагою слідчого. Як вбачається з постанови слідчого про закриття кримінального провадження, обмежившись одним лише допитом ОСОБА_7 і ОСОБА_6 , слідчий дійшов висновку про відсутність ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України. Обґрунтовуючи постанову про закриття кримінального провадження, слідчий, здійснюючи вільне тлумачення законодавства на власний розсуд, виходячи з одних лише її пояснень, робить хибні висновки про правомірність поведінки ОСОБА_6 . Ні протокол допиту ОСОБА_7 , ні протокол допиту ОСОБА_6 не відповідають фактичним обставинам справи та не можуть бути належними доказами, а їх свідчення - достовірними, так як не підтверджують відсутності обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження. Протокол допиту малолітньої ОСОБА_7 є недопустимим доказом, оскільки отриманий з порушенням порядку, встановленому КПК. Також слідчим задоволено, але не виконано його клопотання про проведення психологічної експертизи щодо визначення розміру шкоди немайнового характеру, заподіяної кримінальним правопорушенням потерпілій дитині. Слідчий формально організував і поверхово провів досудове розслідування в кримінальному провадженні, не вжив всіх необхідних заходів для збирання доказів і забезпечення повного та всебічного досудового розслідування, не провів необхідного та повного переліку слідчих дій, спрямованих на встановлення істини у справі, а тому вказану постанову скаржник вважає передчасною, суперечною, необґрунтованою та незаконною та прохає скасувати її.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_4 вимоги скарги підтримав, вважає, що розслідування проведено формально і поверхнево. Слідчим допитані лише ОСОБА_6 і ОСОБА_7 .. Ним було заявлено клопотання про проведення психологічної експертизи для з`ясування моральної шкоди нанесеної ОСОБА_7 , але її не проведено. Вважає винесену слідчим постанову про закриття кримінального провадження передчасною.

Прокурор проти задоволення скарги заперечує, вважає що розслідування даного кримінального провадження проведено повно та неупереджено, а тому підстав для скасування винесеною слідчим постанови про закриття кримінального провадження немає.

Слідчий ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги та пояснив, що допит малолітньої ОСОБА_7 проведено із дотриманням всіх необхідних вимог, із участю психолога. Під час допиту питання все одно не можуть задавати ні мати, ні батько, а допит проводиться слідчим.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити виходячи із наступного.

Згідно ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Однією із загальних засад кримінального провадження є його публічність ( п.18 ч.1 ст.7 КПК України). Суть даної засади кримінального провадження полягає в тому, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи яка його вчинила.

У кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального провадження (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України покладається на слідчого, прокурора та у випадках встановлених даним кодексом на потерпілого.

Як встановлено в судовому засіданні 27.03.2018 року Лубенським ВП ГУНП в Полтавській області було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000398 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КК України.

Заявником у даному кримінальному провадженні є ОСОБА_4 , відомості до ЄРДР під №0000398 внесено на підставі ухвали слідчого судді від 15.03.2018 року.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30.10.2018 року клопотання ОСОБА_4 про встановлення процесуальних строків по кримінальному провадженню № 0000398 від 27.03.2018 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КК України задоволено частково, встановлено процесуальний строк проведення досудового розслідування кримінальному провадженні №0000398 від 27.03.2018 терміном 2 місяці, з дня винесення ухвали судом.

Згідно матеріалів досудового розслідування по даному кримінальному провадженні 24.12.2018 року слідчим Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 була винесена постанова про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КК України.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, слідчим вжито всіх необхідних заходів та проведено необхідні слідчі дії для встановлення підстав щодо закриття кримінального провадження.

В ході проведення досудового розслідування слідчим було допитано малолітню ОСОБА_7 та її матір ОСОБА_6 , яка заперечувала факт нанесення дитині фізичного болю та тілесних ушкоджень.

Крім того, з протоколу допиту малолітньої ОСОБА_7 від 14.11.2018 року вбачається, що вона боїться свого батька ОСОБА_4 , він постійно агресивний. Як вбачається із протоколу допиту малолітнього свідка ОСОБА_7 , останньою досить детально описані конфлікти, які відбуваються з батьком, в ході яких останній кричить, штурляє її, розбив губу. Вказані конфлікти остання описала за певних проміжок часу, а не лише в частині відомостей, що розслідуються в даному кримінальному провадженні. Що стосується подій 26.02.2018 року, дитина повідомила, що її мати ОСОБА_6 їй тілесних ушкоджень не наносила та не спричиняла фізичного болю.

Також, на вказівку прокурора Лубенської місцевої прокуратури слідчим зібрана інформація про життя дитини, а саме акт про участь батьків у вихованні дитини ОСОБА_7 , характеристики ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , дідуся дитини ОСОБА_8 , акт обстеження умов проживання.

Дана зібрана інформація не містить жодних даних, що ОСОБА_6 26.02.2018 року умисно завдавала відносно своєї малолітньої дитини ОСОБА_7 удари, побої або вчиняла інші насильницькі дії, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень

13.08.2018 року ОСОБА_4 направлено клопотання слідчому Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області про проведення експертизи щодо визначення розміру шкоди немайнового характеру, заподіяної кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_7 .

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_4 обгрунтовував неповноту розслідування та підстави для скасування постанови необхідністю проведення психологічної експертизи малолітній дитинні ОСОБА_7 .

Разом із тим, суд не вбачає підстав для призначення психологічної експертизи малолітній ОСОБА_7 , оскільки об`єктивна сторона кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КК України характеризується завданням удару, побоїв або вчиненням інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, тобто тих дій, які не встановлені під час проведення досудового розслідування.

Розглянувши матеріали кримінального провадження, оцінивши ситуацію в сім`ї дитини ОСОБА_7 , суд вбачає, що між батьками дитини ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виникають суперечності та протиріччя в питанні вихованні дитини.

Як вбачається з протоколу допиту малолітньої ОСОБА_7 , вказані суперечності та протиріччя батьків вкрай негативно позначаються на психологічному стані дитини.

Враховуючи викладене, суд не вбачає за доцільне проведення психологічної експертизи малолітній ОСОБА_7 , що може її додатково травмувати про тому, що, як зазначалося вище, по справі не встановлено, що матір`ю дитини відносно неї вчинялися дії, які полягали в умисному завданні удару, побоїв або вчиненням інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

А перевіряти достовірність показань малолітньої дитини шляхом проведення відносно неї психологічної експертизи суд не вбачає підстав, оскільки немає підстав сумніватися у їх достовірності.

Відповідно довідки комунальної Лубенської ЦМЛ №01-8/3018 від 21.11.2018 року ОСОБА_7 , 2007 р.н., в період часу з 01.01.2017 року по теперішній час до Лубенської КЦМЛ за медичною допомогою не зверталася на стаціонарному лікуванні не перебувала.

Таким чином, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, на вчиненні ОСОБА_6 злочину відносно дитини за ч.1 ст. 126 КК України, наполягає лише заявник ОСОБА_4 , який сам не був присутнім на час подій, що мали місце 26.02.2018 року.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.303 КПК України заявником на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Ч. 1 ст. 307 КПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановлюється ухвала.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про відмову у задоволенні скарги.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 7, 25-26, 91, 303, 306, 307 КПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 24.12.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000398 відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя ОСОБА_1