Справа № 640/7006/17
н/п 1-кп/640/166/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
законного представника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
розглянувши в приміщенні Київського районного суду м. Харкова в залі судового засідання, направлене з прокуратури клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру за результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.10.2016 року за № 0006067 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, дітей не має, не працює, із середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрований та мешкає: АДРЕСА_1
з кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 186 КК України,
В С Т А Н О В И В :
05.10.2016, приблизно о 18 годині 40 хвилин, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходячись в автомобілі ВАЗ 2109 д.н.з. « НОМЕР_1 », що слідував за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 11, маючи раптово виниклий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, під предлогом написання повідомлення попросив у раніше незнайомого йому ОСОБА_7 мобільний телефон. Останній на прохання ОСОБА_6 передав йому свій мобільний телефон ТМ «Хіаоmi Redmi З». ОСОБА_8 взявши телефон до рук, скориставшись тим, що водій зупинив автомобіль пропускаючи пішоходів, вибіг з автомобілю та побіг в сторону станції метро «Героїв Праці» в м. Харкові. Однак, довести свій злочинний намір до кінця ОСОБА_6 не зміг, так як був зупинений потерпілим ОСОБА_7 . Своїми противоправними діями ОСОБА_6 міг спричинити потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 4029,00 гривень.
В судовому засіданні ОСОБА_6 свою провину за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 186 КК України не визнав, проти застосування примусових заходів медичного характеру заперечував. Пояснив, що він дійсно їхав в таксі і попросив у водія телефон щоб написати смс, а потім цей телефон віддав потерпілому. Потім, він зрозумів, що в нього немає грошей за таксі і він вибіг з автомобіля та побіг, а ОСОБА_9 його наздогнав. Однак, стверджує, що телефон він віддав потерпілому і в нього телефон не відбирали.
Законний представник ОСОБА_5 в судовому засіданні застосування примусових заходів медичного характеру заперечував, погоджуючись з позицією захисту та доводами свого сина.
Захисник адвокат ОСОБА_4 з приводу клопотання прокурора заперечував, вказуючи про те, що ознак кримінального правопорушення за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 186 КК України в діях ОСОБА_6 по подіях 05.10.2016 року немає, оскільки той не вчиняв закінченого замаху на відкрите заволодіння чужого майна. Крім того, примусові заходи медичного характеру, що викладені в обвинувальному акті, про застосування яких зазначає слідчий та прокурор не відповідають фактичному стану здоров`я його підзахисного, а тому в їх застосуванні слід відмовити.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані під час судового розгляду докази, суд приходить до наступного.
Так, обставини щодо суспільно небезпечного діяння, які викладені у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 підтверджуються наступними доказами, що були перевірені у судовому засіданні, а саме:
- витягом з кримінального провадження №0006067 з реєстрацією 06.10.2016 року з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.15 ч.1 ст. 186 КК України та фабулою про те, що 05.10.2016, приблизно о 18 годині 40 хвилин, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 11 відкрито заволодів мобільним телефоном, чим спричинив ОСОБА_7 ,матеріальну шкоду у розмірі 4099 гривень (а.с. 15)
- даними, викладеними в протоколі про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.10.2016, зареєстрованого в журналі Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області за №8535/29542, згідно якого ОСОБА_7 повідомив, що 05.10.2016, приблизно о 18 годині 40 хвилин, невідомий знаходячись за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 11 відкрито заволодів його мобільним телефоном ТМ «Хіаоmi Redmi З». (а.с. 161).
- даними, викладеними в протоколі огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 11 від 05.10.2016 за участі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та двох понятих, було виявлено та вилучено у ОСОБА_6 мобільний телефон ТМ «Хіаоmi Redmi З» сірого кольору. (162-163)
- рапортами інспекторів УПП в м. Харкові ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про те, що 05.10.2016 року ними було отримано виклик про грабіж і коли вони прибули на виклик за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 11 був затриманий ОСОБА_6 , який відкрито заволодів телефоном ОСОБА_7 . Сінькевич себе агресивно поводив і до нього були застосовані спецзасоби, доставлений до відділу поліції. (а.с. 164-167)
- даними, викладеними в протоколі огляду автомобіля УПП у м. Харкові від 05.10.2016 щодо наявності пошкоджень. (а.с. 168-170)
- даними в протоколі пред*явлення особи для впізнання від 06.10.2016 року, в ході якого ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_6 , як особу яка відкрито заволоділа його телефоном при подіях 05.10.2016 року. (а.с. 172-175).
- висновком судово-товарознавчої експертизи №140 від 07.10.2016 року, згідно якого вартість викраденого майна на момент скоєння злочину складає 4029 грн. (а.с. 177-178).
- даними, що містяться в протоколі огляду телефону ТМ «Хіаоmi Redmi З» від 07.10.2016 року (а.с. 186-188).
- показаннями потерпілого ОСОБА_7 в судовому засіданні, який пояснив, що 05.10.2016 року він працював у службі таксі і в його автомобіль сів ОСОБА_6 . По дорозі до вул.. Героїв Праці ОСОБА_12 попросив його надати йому телефон, щоб відправити смс і він йому надав телефон. Однак, коли вони їхали через парковку, ОСОБА_12 з телефоном в руці вискочив з автомобіля, на ходу відкривши двері та побіг. Він вискочив за ним, став наздоганяти, кричав йому зупинитися, але той бігав та неадекватно себе вів. Після того, як приїхали поліцейські, вони його посадили в автомобіль а відвезли до райвідділку, де він потім і забрав свій телефон, який був вилучений у ОСОБА_12 .
- показаннями свідка ОСОБА_10 , допитаного в судовому засіданні, який пояснив, що він є інспектором поліції, та в жовтні 2016 року працював також в поліції, 05.10.2016 здійснював патрулювання з іншим інспектором, коли надійшло повідомлення про вчинення грабежу по вул. Героїв Праці, 11, поряд зі станцією метро «Героїв Праці». Потерпілий водій таксі повідомив, що в нього попросив телефон клієнт та втік з ним, показав в якому напрямку побіг. На місці був затриманий ОСОБА_6 , але тоді виглядав худішим, чи був в нього телефон на момент затримання не пам`ятає, разом з іншим інспектором затриманого доставили до відділу поліції, що знаходиться на вул.Н.Ужвій та викликали слідчо-оперативну групу. Під час затримання ОСОБА_6 не спростовував тверджень потерпілого, пояснював, що хотів пожартувати. При затриманні ОСОБА_6 проявляв агресію.
- показаннями свідка ОСОБА_11 допитаного в судовому засіданні, який пояснив, що він є інспектором поліції, та в жовтні 2016 року працював також в поліції, 05.10.2016 ввечері здійснював патрулювання з іншим інспектором на патрульному автомобілі Тойота Пріус, коли надійшло повідомлення про вчинення грабежу по вул.Героїв Праці, 11, поряд зі станцією метро «Героїв Праці», навпроти ринку «Аракс». Через 5 хвилин вони прибули на місце, потерпілий ОСОБА_7 водій таксі повідомив, що в нього пасажир попросив телефон та втік з ним, показав в якому напрямку той побіг та описав зовнішність пасажира. Через 200-300 метрів був затриманий схожий за описом ОСОБА_6 . Після затримання його підвели до водія таксі, той його впізнав. Чи був в нього телефон потерпілого на момент затримання не може пояснити, оскільки його не обшукували. ОСОБА_6 пояснював, що в нього знаходиться тільки його телефон. Чекали оперативно-слідчу групу приблизно 1 годину. Протягом цього часу затриманий поводив себе неадекватно, пояснити внятно нічого не міг, панікував. Свідок в судовому засіданні впізнав ОСОБА_6 як затриманого 05.10.2016.
Дослідивши у судовому засіданні зібрані у кримінальному провадженні докази, суд вважає, що вони повністю узгоджуються між собою і доводять вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння, яке вказане у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 своїми діями, які виразились у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 186 КК України.
Посилання сторони захисту на відсутність ознак саме закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), що кваліфіковано за ч.2 ст. 15, за ч.1 ст. 186 КК України спростовується всіма дослідженими доказами по справі, які безспірно підтверджують дану кваліфікацію дій ОСОБА_6 .
Будь-яких доказів захисту на спростування доказів обвинувачення щодо вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину суду не надано. При цьому, суд звертає увагу на те, що всіма дослідженими доказами, в тому числі і показаннями свідків, потерпілого, протоколом огляду місця подій з вилученням у ОСОБА_12 телефону потерпілого за участю понятих, в судовому засіданні встановлено, що в діях ОСОБА_6 , який 05.10.2016 о 18:40 знаходячись в автомобілі ВАЗ 2109 д.н.з. « НОМЕР_1 », що слідував за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 11, для написання повідомлення попросив у раніше незнайомого йому водія ОСОБА_7 мобільний телефон, отримавши в останнього мобільний телефон ТМ «Хіаоmi Redmi З», вибіг з автомобілю та побіг в сторону станції метро «Героїв Праці» в м. Харкові, однак, довести свій злочинний намір до кінця не зміг, так як був зупинений потерпілим, в наявності та встановлені судом ознаки кримінального правопорушення за ч.2 ст.15 ч.1 ст. 186 КК України.
Вивченням особи ОСОБА_6 встановлено, що він ІНФОРМАЦІЯ_1 , є придатним до військової служби згідно посвідчення про приписку до призовної дільниці, не одружений, дітей не має, не працює, раніше не судимий, станом на 10.10.2016 до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у наркологічному диспансері не перебуває, не перебуває на обліку в Харківському міському психоневрологічному диспансері № 3, однак 11.10.2016 звернувся для уточнення діагнозу, з 11.10.2016 до 24.10.2016 перебував на стаціонарному лікуванні в ХОКПЛ №3 з діагнозом: гострий полімфорний розлад.
21.11.2016 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_6 було призначено стаціонарну судово-психіатричну експертизу.
Відповідно до висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 955 від 26.12.2016 ОСОБА_6 в період інкримінованого йому діяння страждав хронічним психічним захворюванням - шизофренією, параноїдною і за психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_6 в даний час страждає хронічним психічним захворюванням - шизофренією, параноїдною і за психічним станом не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_6 потребує застосування примусових заходів медичного характеру - госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
24.04.2018 ухвалою Київського районного суду м. Харкова у зазначеній справі ОСОБА_6 призначено стаціонарну судово-психіатричну експертизу.
Відповідно до висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи №595 від 06.07.2018 ОСОБА_6 за своїм психічним станом на теперішній страждає на хронічне психічне захворювання в формі шизофренії, параноїчної, не може усвідомлювати своїх дій та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_6 перебував у стані вищевказаного психічного захворювання. Не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_6 відповідно до свого психічного стану потребує застосування примусових заходів медичного характеру - надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Відповідно до ст. 18 КК України, суб`єктом злочину є фізична осудна особа.
Згідно ч.2 ст.19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Відповідно до ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: 1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; 2) які вчинили у стані обмеженої осудності злочини; 3) які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.
Згідно ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Визнавши доведеним, що особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 513 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.
Судом встановлено, що за своїм психічним станом ОСОБА_6 на теперішній час, в тому числі і після проведення стаціонарної психіатричної експертизи в 2018 році потребує застосування примусових заходів медичного характеру - надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Враховуючи наведене, суд вважає, що клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 підлягає задоволенню, оскільки останній вчинив суспільно небезпечне діяння у стані неосудності і до нього можливо застосувати примусові медичні заходи у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку згідно висновків стаціонарної судово-психіатричної експертизи №595 від 06.07.2018 року, оскільки за своїм психічним станом та характеру вчиненого суспільно небезпечного діяння він не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Доводи захисту про неможливість вирішення даного питання про застосування примусових заходів медичного характеру суд не приймає до уваги, оскільки питання про застосування примусових заходів медичного характеру вирішує саме суд і саме суд визначає які саме міри медичного характеру необхідно застосувати до особу, яка потребує заходів медичного характеру. А оскільки станом на теперішній час ОСОБА_6 потребує заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної допомоги у примусовому порядку згідно висновків стаціонарної судово-психіатричної експертизи №595 від 06.07.2018 року, то саме ці заходи медичного характеру і підлягають застосуванню судом.
Керуючись ст.ст.129, 292, 511,513 КПК України, ст.ст. 18,19,93,94 КК України. суд

ПОСТАНОВИВ:
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру - надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.
Ухвала може бути оскаржена з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію ухвали негайно вручається прокурору та учасникам судового провадження.

Головуючий: ОСОБА_1