ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/1211/17
провадження № 1-кп/691/60/19
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 рокум. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області в складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисника (адвоката) ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 , малолітньої потерпілої ОСОБА_7 , законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_8 , практичного психолога Городищенського учбово-методичного центру практичної психології ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області, обвинувальний акт за матеріали кримінального провадження, що 01.07.2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000410, про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, освіта середня спеціальна, незаміжньої, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_6 , 28 червня 2017 року близько 18год. 00хв., знаходячись у міському парку, розташованому по вул. 1 Травня у м. Городище, Черкаської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків із ОСОБА_7 , діючи умисно, схопила останню правою рукою за задню поверхню шиї та стиснувши шию рукою, повернула її голову до себе, чим самим спричинила ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді двох саден задньої поверхні шиї, які згідно висновку №05-11-01/166 спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи завідуючого відділення Корсунь-Шевченківського міжрайонного відділення СМЕ від 07.07.2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, які не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

ІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
З метою встановлення істини по справі, для забезпечення повного, всебічного та об`єктивного розгляду, під час судового провадження, допитані обвинувачена ОСОБА_6 , потерпіла ОСОБА_7 , законний представник потерпілої ОСОБА_10 , експерт ОСОБА_11 , свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , а також, вивчені матеріали, що зібрані на досудовому розслідуванні кримінального провадження №0000410 від 01.07.2017 року та представлені суду прокурором.

I. Пояснення учасників кримінального провадження.

У ході судового розгляду кримінального провадження, обвинувачена ОСОБА_6 вину у скоєнні кримінального правопорушення, в якому їй було повідомлено про підозру та пред`явлено обвинувачення, за ч.1 ст.125 КК України, не визнала, та будучи допитана судом пояснила, що інцидент під час якого потерпіла ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження дійсно мав місце, але тілесних ушкоджень у вигляді двох саден задньої поверхні шиї, які підпадають під кваліфікацію умисних легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я, не спричиняла. 28.06.2017 року близько 18год. 00хв. зробила зауваження дівчатам, які відпочивали у міському парку, що розташований по вулиці Першого Травня у м. Городище Черкаської області, так як одна з дівчаток, а їх було троє, в тому числі, ОСОБА_7 , стала ногами на сидіння гойдалки. Коли дитина не відреагувала на її прохання не робити такого, підійшла до ОСОБА_7 та розвернувши рукою обличчям до себе, знову зауважила, що на гойдалці гойдаються маленькі діти, а дівчата її забруднюють, такого робити не потрібно Після чого дівчата пішли з міського парку, поблизу якого розташований дитячий майданчик.

Малолітня потерпіла ОСОБА_7 , в судовому засіданні, показала, що 28.06.2017 року разом з подругами ОСОБА_19 , ОСОБА_20 пішли в місто до парку, перебувала на дитячому майданчику, та сіли на гойдалку зелену лодочку. Настя, старша за неї, почала розгойдувати гойдалку і поставила ноги на перекладину. В парку були люди, дві жінки з дітьми, перебували на дитячому майданчику, та вживали якісь напої. Одна із жінок, потім з`ясувалося, що це ОСОБА_21 зробила Насті зауваження, але вона його не почула. Після чого вони з подружкою помінялися місцями, і в цей час ОСОБА_21 обізвала її подругу жирною коровою. Заступилася за подругу ОСОБА_22 , сказавши, щоб жінка подивилася на себе. ОСОБА_21 почала обзивати їх нецензурно, підбігла до неї обзиваючи, та раптово, не очікувала, що підбіжить, вдарила по затилку та почала душить. Подруги намагалися відтягнути руку жінки, але в них не виходило. Коли ОСОБА_6 відпустила, встали з гойдалки, та пішла вибачатися перед жінкою за те, що сказала, не дивлячись на те, що ОСОБА_21 вдарила її долонею руки по потилиці, після чого схопила за шию ззаду та стиснула її рукою, внаслідок чого вона отримала тілесні ушкодження. Потім, так як було погано, боліла голова, пішли до дому. Коли прийшли додому, то подруга розказала її мамі про те, що сталося. Після вказаних дій обвинуваченої ОСОБА_6 залишилися подряпини, почала боліти шия, голова, нудило, була підвищена температура, тому звернулися до лікаря. Про конфлікт який стався в парку 28.06.2017 року матері відразу не розповіла, бо не хотіла її турбувати, в неї були проблеми з рукою, боялася, щоб з нею нічого не сталося.

З показів законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_10 , 28 червня 2017 року близько 19 години додому прийшла дочка ОСОБА_7 , яка почала скаржитись на погане самопочуття. Згодом повідомила, що під час того як перебувала на дитячому майданчику у міському парку, то ОСОБА_21 вдарила її долонею руки по потилиці, після чого схопила за шию ззаду та стиснула шию рукою. У зв`язку з прогрішенням стану здоров`я дитини, пізно ввечері 28.06.2017 року звернулися до лікарні, та ОСОБА_23 була госпіталізована, виписались 01.07.2017 року, при встановленому діагнозі ЗЧМТ. Струс головного мозку легкого ступеня. Оглядом експерта на тілі дитини виявлені ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. ОСОБА_21 мала змогу прийти, поговорити з приводу інциденту що стався, знають один одного. Оскільки цього зроблено не було звернулася до поліції.

Допитані в судовому засіданні, як свідки,

- ОСОБА_12 повідомив, що 28 червня 2017 року перебував поблизу дитячого майданчика у міському парку міста Городище Черкаської області по вулиці 1 Травня, та бачив, як на дитячий майданчик прийшло три дівчинки віком близько 10-12 років. Через деякий час у даних дівчат виникла конфліктна ситуація з жінкою, яка знаходилась біля дитячого майданчика, та вживала слабоалкогольні напої, через те, що одна з дівчаток стала ногами на сидіння гойдалки, після чого дана жінка встала та схопила одну з дівчат за шию ззаду та почала шарпати. Через близько хвилину дана жінка відпустила дівчинку;

- малолітня ОСОБА_13 повідомила, що 28 червня 2017 року разом з ОСОБА_19 та ОСОБА_24 перебували на дитячому майданчику у міському парку, де у них виник конфлікт з незнайомою їй жінкою, згодом стало відомо, що це ОСОБА_21 , яка ображала їх, виражалася нецензурною лексикою, ОСОБА_25 відповіла їй, щоб та подивилася на себе, після чого жінка зірвалася з місця, почала бігти і виражатися нецензурною лексикою, підбігла до ОСОБА_26 вдарила по голові і почала її душить ззаду. ОСОБА_21 та її сестра пили « ОСОБА_27 » - слабоалкогольне пиво, та було видно, що знаходилася в стані алкогольного сп`яніння;

- малолітня ОСОБА_14 повідомила, що 28 червня 2017 року разом з ОСОБА_20 та ОСОБА_24 перебували на дитячому майданчику у міському парку, де у них виник конфлікт з ОСОБА_21 , в ході якого остання вдарила долонею руки по потилиці ОСОБА_28 та схопила за шию ззаду, стиснувши рукою;

- ОСОБА_15 , за клопотанням про допит, як свідка сторони захисту, пояснила, що 28 червня 2017 року разом зі своєю сестрою ОСОБА_6 перебували у міському парку, де на дитячому майданчику гралися їх дочки. Під час їхнього перебування у парку ОСОБА_6 зробила зауваження дівчатам, які були на дитячому майданчику через те, що вони стали ногами на місця для сидіння на гойдалці на що одна з дівчат почала конфліктувати з ОСОБА_6 .. Для припинення незадовільної поведінки дівчинки ОСОБА_29 підійшла до неї і взявши правою рукою за шию ззаду повернула обличчям до себе та щось сказала;

- ОСОБА_16 повідомив, що 28.06.2017 року прийшов з дівчиною в Корчму (бар в парку), і за ними якраз прийшли ОСОБА_6 з сестрою, взяли алкогольні напої, а саме по пляшці «Гараж» та другу не пам`ятає, яку саме, останні були на підпитку, після чого пішли та сіли на лавці біля дитячого майданчику, з дітьми, через хвилин 30-40 побачив, як поліція відбирала пояснення від ОСОБА_12 ;

- ОСОБА_17 пояснила, що була присутня на слідчому експерименті, та повідомила, що спочатку обвинувачена ОСОБА_6 зробила зауваження обізвавши подружку ОСОБА_26 , на що ОСОБА_25 пішла в захист, обвинувачена підбігла до неї ззаду, спочатку вдарила її, а потім взяла за шию і повернула до себе;

- ОСОБА_18 повідомила, що була присутня на слідчому експерименті, та обвинувачена ОСОБА_6 з сестрою спочатку зробили зауваження, потім почали ображати подружку ОСОБА_26 , за яку вона заступилася, після чого обвинувачена підійшла до неї та вдарила, повернула і щось говорила, що не коректно себе веде, що вони старші, не мають права так сидіти, не сподобалося, що діти стояли на качелі та розгойдували її;

З показів експерта ОСОБА_11 , що надані в судовому засіданні, за клопотанням про допит сторони захисту, експертиза на наявність тілесних ушкоджень, здійснювалася на підставі постанови слідчого. Під час першої експертизи оглядав потерпілу, за присутності її матері, потерпіла з`явилася до нього сама, з мамою. Проводив судово-медичну експертизу оглядом малолітньої потерпілої. Згідно медичної документації 28.06.2017 року ОСОБА_7 госпіталізована до лікарні, та 01.07.2017 року виписана. Тілесні ушкодження, що були виявлені під час огляду потерпілої ОСОБА_7 відповідають часу нанесення, що вказаний за матеріалами кримінального провадження, за поясненнями потерпілої. Під час огляду саден була депігментація шкіри, садно само відпадає повністю десь через 4-5 днів до 10-14 днів, під шкіркою залишається ділянка блідо рожевого кольору, яка може триматися до одного місяця.

ІІ. Докази, які підтверджують пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення.

На підтвердження обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, відповідно до ст.91 КПК України, органом досудового розслідування були здобуті, а прокурором у судовому засіданні в основу обвинувачення покладені, та судом досліджені, письмові докази, що підтверджують інкриміноване правопорушення, а саме, дані:

- протоколу проведення слідчого експерименту від 06.07.2017 року, за участю малолітньої потерпілої ОСОБА_7 , з фототаблицями зображень, під час проведення якого остання відтворила обставини за яких їй спричинили тілесні ушкодження та механізм їх нанесення, та показала, що 28.06.2017 року на дитячому майданчику у міському парку м. Городище, ОСОБА_21 вдарила її долонею руки по потилиці після чого стисла її шию рукою, вказала місце розташування ОСОБА_30 відносно неї перед нанесенням удару після чого замах лівою рукою та місце на потилиці куди саме прийшовся удар. Далі ОСОБА_7 на манекені правою рукою показала, що ОСОБА_6 схопила її за шию ззаду та повідомила, що саме так остання діяла, чим спричинила фізичну біль;

- висновку експерта №05-11-01/166 від 07.07.2017 року, лікаря судово-медичних експертиз, спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи, завідуючого відділення Корсунь-Шевченківського міжрайонного відділення СМЕ ОСОБА_11 від 07.07.2017 року, згідно якого на тілі ОСОБА_7 виявлені дві ділянки депігментації шкіри на задній поверхні шиї, що свідчить про те, що остання отримала тілесні ушкодження у вигляді двох саден задньої поверхні шиї, які утворились від дії тупих твердих предметів. Вище вказані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, які не спричиняють короткочасного розладу здоров`я. Дані тілесні ушкодження могли утворитися при умовах, вказаних ОСОБА_7 при проведенні з нею 06.07.2017 року слідчого експерименту;

- протоколу проведення слідчого експерименту від 07.09.2017 року, за участі свідка ОСОБА_15 , з фототаблицями зображень, в ході проведення якого остання відтворила дії ОСОБА_6 , а саме як остання взяла за шию ззаду ОСОБА_7 , а саме, що 28.06.2017 року під час того, як вона разом зі своєю сестрою ОСОБА_6 знаходились у міському парку остання схопила за шию ОСОБА_7 , ззаду, після вказаного ОСОБА_15 вказала, що ОСОБА_7 сиділа на гойдалці та сварилася на ОСОБА_6 під час чого остання підійшла до ОСОБА_7 та взяла її за шию ззаду і повернула до себе обличчям після чого щось сказала і відпустивши повернулася назад на лавку де сиділа до цього;

- висновку експерта Корсунь-Шевченківського міжрайонного відділення СМЕ, лікаря судово-медичних експертиз ОСОБА_11 №05-11-01/224 від 12.09.2017 року, згідно якого діагноз: «ЗЧМТ, струс головного мозку легкого ступеня», який вказаний в медичній карті №2459 стаціонарного хворого КЗ «ГРТМО» на ім`я ОСОБА_7 не враховувався при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень згідно п. 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом №6 МОЗ України «Про розвиток і вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995, так як він не підтверджений об`єктивними медичними даними;

- медичної картки стаціонарного хворого №2459, на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 28.06.2017 року, за первинним оглядом 28.06.2017 року про те, що має скарги на головний біль, нудоту, загальну слабкість, травму отримала 28.06.2017 року, встановлено діагноз: ЗЧМТ. Струс головного мозку легкого ступеня. Проведено медичне обстеження, надано лікування, та 01.07.2017 року виписана за відсутності скарг, із задовільним станом. Рекомендовано: спостереження, виключити фізичні навантаження.

ІІІ. Висновки суду щодо доведеності вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
За нормами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Суд критично ставиться до пояснень (доводів) захисника ОСОБА_5 , що надані в судовому засіданні, про те, що обвинувачення базується лише на показаннях трьох неповнолітніх безпосередніх учасників події та свідків, які перебували поблизу місця події, та надали суду свою версію подій, при цьому у кожного з них свідчення не співпадали. Свідчення неповнолітніх свідків не можливо оцінити, оскільки вони попередньо не були попереджені про кримінальну відповідальність за достовірність таких показань (оскільки будь-якої відповідальності за показання, надані в якості обвинуваченої вони не несуть). Сторона обвинувачення інших доказів окрім висновку експерта №05-11-01/166 від 07.07.2012р., (який не можливо вважати допустимим та належним доказом), які б прямо або непрямо підтверджували існування чи відсутність обставин, і підлягають доказуванню, не надавала. У матеріалах справи відсутній документ згідно якого потерпіла ОСОБА_7 направлялася на судово-медичну експертизу особисто і який би давав підстави лікарю судово-медичному експерту ОСОБА_11 проводити огляд безпосередньо самої потерпілої. Також, відомості зазначені у висновку експерта №05-11-01/166 від 07.07.2017р. і медичній картці №2459 стаціонарного хворого ОСОБА_7 (госпіталізація 28.06.2017р., виписка 01.07.2017р.) містять суттєві розбіжності стосовно відсутності у лікарні на момент госпіталізації та момент виписки, і наявності після спливу 7-ми днів ділянок депігментації шкіри на тілі потерпілої, викладених у висновку експерта після її огляду. Дана розбіжність під час судового розгляду не усунена. Вважає, що є всі достатні і законні підстави, для того щоб винести виправдувальний вирок відносно ОСОБА_6 , звільнити від відбування покарання і відповідно закрити кримінальне провадження по даній справі, вказуючи, що одностороннє визнання вини не може бути основою до визнання особи винною у вчиненні будь-якого злочину та притягнення її до кримінальної відповідальності.

Оцінюючи усі здобуті під час судового провадження докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, належності та допустимості, достовірності, у їх сукупності, дослідивши всебічно, повно й неупереджено всі обставини кримінального провадження, суд вважає, що винність ОСОБА_6 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Дії обвинуваченої ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що не спричинило короткочасний розлад здоров`я.

ІV. Призначення покарання.
За нормами ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючі та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

На виконання ухвали суду, про доручення на складання досудової доповіді, від 16.05.2018 року, до матеріалів судового провадження надано та долучено досудову доповідь відносно ОСОБА_6 , за висновком, про виправлення останньої без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк, так як не становить високої небезпеки для суспільства, при оцінці ризику вчинення повторного кримінального правопорушення має середній рівень ризику.

Покарання, за нормами ч.2 ст.50 КК України, має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У судових дебатах, прокурор при визначенні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , клопотав призначити покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_6 за ч.1 ст.125 КК України доказана зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, що досліджені судом.

Законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_8 , малолітня потерпіла ОСОБА_7 вважають, що обвинувачена ОСОБА_6 підлягає відповідальності за ч.1 ст.125 КК України, так як вина у скоєному є доведеною.

Обвинувачена ОСОБА_6 клопотала, та надала відповідні матеріали, про застосування до неї Закону України №1810-УІІІ від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році», та звільнення від відбування покарання. Вину за ч.1 ст.125 КК України не визнає.

Захисник (адвокат) ОСОБА_5 просила виправдати обвинувачену ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та звільнити від покарання на підставі ЗУ «Про амністію у 2016 році», так як обвинувачена не позбавлена батьківських прав, має двох неповнолітніх дітей, яким не виповнилося 18 років, а саме доньку ОСОБА_31 (9 років) та сина ОСОБА_32 (2 роки), яких виховує одна та які знаходяться на повному її утриманні.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , у відповідності до ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої за нормами ст.66 КК України, чи обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої за нормами ст.67 КК України, судом не встановлено.

Суд, враховуючи зазначені обставини в їх сукупності, бере до уваги те, що обвинувачена вину не визнає, по місцю проживання характеризується позитивно, не працює, скарг на неї від сусідів до вуличного комітету та міської ради не надходило, на обліку в лікаря-нарколога, лікаря-психіатра Городищенського РТМО не перебуває, не судима, та враховуючи санкцію ч.1 ст.125 КК України, з урахуванням досудової доповіді працівника органу пробації Городищенського районного сектору з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у Черкаській області ОСОБА_33 від 05.07.2018 року, приходить до висновку, що штраф слугуватиме виправленню й перевихованню обвинуваченої ОСОБА_6 ..

V. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
Обвинувачена ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_5 подали клопотання, та заявили про застосування амністії, звільнення від відбування покарання за ч.1 ст.125 КК України.

На обґрунтування заявленого клопотання вказують, що при вирішенні в нарадчій кімнаті питання про призначення обвинуваченій покарання, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, необхідно врахувати, що обвинувачена не позбавлена батьківських прав, має двох неповнолітніх дітей, яким не виповнилося 18 років, доньку ОСОБА_34 дев`яти років та сина ОСОБА_35 двох років, яких виховує одна та які знаходяться на повному її утриманні. Не відноситься до осіб, які зазначені у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» № 392/96-ВР від 01.10.1996 року та в статті 9 Закону України № 1810-УШ від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році». Так, відповідно до п. в) ст.1 Закону України №1810-VІІІ від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році» передбачено звільнення від відбування покарання та від інших покарань, не пов`язаних із позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності ним Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років. Отже, до неї може бути застосований п. в) ст.1 Закону України №1810- VІІІ від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році».

Прокурор, законний представник малолітньої потерпілої, малолітня потерпіла у вирішенні питання про застосування ЗУ «Про амністію у 2016 році» покладаються на суд.

За нормами ст. 85 КК України, на підставі Закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Вирішуючи клопотання про застосування амністії та ухвалюючи вирок, суд враховує, що 07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році».

Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Питання про застосування амністії, за нормами ст.10 ЗУ «Про амністію у 2016 році», суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

ОСОБА_6 обвинувачується за події, що мали місце 28.06.2017 року, тобто до дня набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році». Має на утриманні двох малолітніх дітей, що стверджується свідоцтвами про народження: ОСОБА_36 ІНФОРМАЦІЯ_3 (Серія НОМЕР_1 , актовий запис №60 від 28.05.2009 року); ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (Серія НОМЕР_2 , актовий запис №167 від 16.12.2016 року), довідкою та характеристикою виданою Виконавчим комітетом Городищенської міської ради Черкаської області. Вчинила кримінальне правопорушення, яке не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України.

За нормами п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи не позбавлених прав,які на день набрання чинності Закону мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_6 амністії, передбачених ст.9 Закону України «Про застосування амністії в Україні», ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до неї не застосовувалась, не є позбавленою батьківських прав на дітей, що підтверджено листом Городищенської районної державної адміністрації №59/01-01-24 від 28.01.2019 року.

Амністія, за нормами частини 1 статті 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

Судом обвинуваченій ОСОБА_6 роз`яснено, що в разі невизнання вини, остання має право наполягати на ухвалені виправдувального вироку суду по суті пред`явленого обвинувачення за ч.1 ст.125 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_6 надала згоду та клопоче про застосування до неї амністії.

Установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за нормами ст.3 Закону «Про застосування амністії в Україні», за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Судом роз`яснено обвинуваченій ОСОБА_6 наслідки застосування амністії, а саме, що застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років до неї не може бути застосована.

Обвинувачена ОСОБА_6 наполягає на застосуванні амністії.

За таких обставин суд вважає, що клопотання підлягає до задоволення та обвинувачену ОСОБА_6 необхідно звільнити від відбування призначеного судом покарання за ч.1 ст.125 КК України на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Витрати на залучення експерта, цивільний позов, речові докази, відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження, не застосовувалися.

Керуючись ст. ст. 85, 86, ч.1 ст.125 КК України, ст. ст. 2, 7, 10, 368, 370, 373, 374 КПК України, Законом України «Про застосування амністії в Україні», «Про амністію у 2016 році», суд, -

УХВАЛИВ:

визнати ОСОБА_6 , винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.125 КК України, з призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від призначеного покарання за ч.1 ст.125 КК України на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченій ОСОБА_6 , не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

Витрати на залучення експерта, речові докази, відсутні.

Вирок ухвалено в нарадчій кімнаті та виготовлений в одному примірнику.

Копію вироку вручити обвинуваченій, прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Черкаської області через Городищенський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення/отримання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1