Справа № 215/4669/16-к
УХВАЛА
13 листопада 2018 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

у складі:головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальні провадження №0000760 (об`єднане) щодо обвинувачення ОСОБА_6 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 та ч.1 ст.309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Тернівського районного суду м. Кривого Рогу перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 щодо незаконного придбання, зберігання та збуту наркотичних засобів.

У судовому засіданні захисником заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченій на домашній арешт. В його обґрунтування посилається на тривалий термін перебування обвинуваченої під вартою, більше 23 місяців, що позначається на її моральному стані, позитивну характеристику обвинуваченої, незадовільний стан здоров`я обвинуваченої і неможливість лікування в умовах слідчого ізолятора, наявність соціальних зв`язків в обвинуваченої, завершення дослідження доказів, виконання нею своїх процесуальних обов`язків, відсутність ризиків впливу на свідків і перешкоджання кримінальному провадженню .

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечував щодо даного клопотання і заявив клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою, з урахуванням необхідності завершення судового розгляду справи, негативної характеристики обвинуваченої, тяжкості і суспільної небезпеки вчинених злочинів, відсутність доказів неможливості лікування обвинуваченої в умовах СІЗО, через продовження існування ризиків продовження злочинної діяльності та перешкоджання кримінальному провадженню, ухилення ОСОБА_6 від суду. Також просив відмовити у клопотанні захисника.

Прокурор ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора ОСОБА_3 .

Обвинувачена ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала клопотання захисника і заперечувала щодо клопотання прокурора .

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, ст.178 КПК України
Згідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч.1-2 ст.181 КПК України).
Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом також враховується, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Аналізуючи доводи сторін судового провадження судом встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні корисливого тяжкого і середньої тяжкості кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним оббігом наркотичних засобів, за які передбачено максимальне покарання до десяти років позбавлення волі, раніше вона притягалась до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, судимість за якими погашена, офіційних джерел доходу не має, під час судового розгляду справи допускала випадки порушення порядку в судовому засіданні, що в своїй сукупності, на думку суду, свідчить про продовження існування і актуальність ризиків вчинення нею нових корисливих злочинів з метою відшукання коштів для існування, ухилення від суду.
Крім того, суд зазначає, що доводи захисника про наявність загрозі життю обвинуваченої ОСОБА_6 жодними належними і допустимими доказами, в т.ч. на запити суду, не підтверджуються на цей час.
Інші доводи захисника про можливість запобігання вищевказаним ризикам шляхом застосування до ОСОБА_6 домашнього арешту, на думку суду, також є недостатньо аргументованими і вмотивованими.
У даному випадку інтереси суспільства превалюють над правами обвинуваченого щодо його особистої свободи та недоторканості, гарантованих ст.29 Конституції України, а ухвала суду є законодавчо встановленим рішенням щодо тримання особи під вартою.
Враховуючи викладене, необхідність завершення судового розгляду справи, в т.ч. допиту самої обвинуваченої, та зважаючи на значний суспільний інтерес даної категорії справи, який з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, що відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, суд вважає необхідним продовжити строк тримання обвинуваченої ОСОБА_6 під вартою ще на 60 днів згідно ст.331 ч.3 КПК України.
Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 184, 199, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Продовжити строк дії запобіжного заходу щодо обвинуваченої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою на 60 днів до 12 січня 2019 року .
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

СУДДЯ