Справа № 296/757/19
Вирок
Іменем України

05 квітня 2019 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

розглянув у підготовчому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження №0004726 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого в м.Андрушівка, Житомирської області, громадянина України, освіта середня, не працює, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , не судимий відповідно ст.89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185, ч.1 ст.357 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_4 в період часу з 13.00 год. по 15.00 год. 04.10.2018 року, на законних підставах перебував у кімнаті, що на другому поверсі в будинку АДРЕСА_2 , де у той час на ліжку виявив формену куртку належну ОСОБА_5 , під час огляду кишень якої побачив банківську картку AT КБ «Приватбанк» «Універсальна» № НОМЕР_1 , належну ОСОБА_6 поряд з якою знаходився аркуш із написаним на ньому пін-кодом до вказаної картки.
В цей день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_4 , виник корисливий, злочинний умисел направлений на викрадення вищевказаної банківської картки, з метою подальшого викрадення грошових коштів з карткового рахунку зазначеної банківської картки шляхом зняття за її допомогою готівки з банкомату.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення офіційного документа, а саме вищевказаної банківської картки, перебуваючи за вищенаведених обставин у вказаному місці, скориставшись вільним доступом до майна, а також тим, що його дії не помічені сторонніми особами, вчинив таємне викрадення зазначеної пластикової банківської картки AT КБ «Приватбанк», яка належить ОСОБА_6 , та яка є офіційним документом, згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, разом з аркушем із написаним на ньому пін- кодом від вищевказаної картки.
Таким чином, ОСОБА_4 , своїми протиправними діями здійснив викрадення офіційного документа, а саме вищевказаної банківської картки AT КБ «Приватбанк» належної ОСОБА_6 .
Крім того, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , після викрадення банківської картки, вирішив таємно заволодіти грошовими коштами, які знаходились на матеріальному носії інформації банківської картки AT КБ «Приватбанк».
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, ОСОБА_4 , маючи при собі банківську картку AT КБ «Приватбанк» належну ОСОБА_6 , та аркуш паперу на якому написано код, бажаючи заволодіти та розпорядитися грошовими коштами, які знаходились на банківському рахунку у власних цілях, діючи умисно, 04.10.2018 направився до банкомату, що в будівлі приміщення магазину «Квара», за адресою м.Житомир, вул.Бориса Тена, 115/7, та із використанням ним банківської картки о 19 год., 58 хв. та 19 год., 59 хв., переконавшись, що на картковому рахунку знаходяться грошові кошти, зняв, тобто таємно викрав, із банківської картки належної ОСОБА_6 , грошові кошти в сумі 2000,00 грн.
В подальшому, ОСОБА_4 , утримуючи викрадені грошові кошти при собі, місце вчинення кримінального правопорушення залишив та розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_6 , майнової шкоди на суму 2000 грн. 00 коп.
Своїми умисними діями, які виразились у викраденні офіційного документа, вчинених з корисливих мотивів, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України.

23.01.2019 року в м.Житомирі між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про примирення, у відповідності до вимог ст.471 КПК України.

Згідно даної угоди обвинувачений визнав свою винуватість за вказаними в обвинувальному акті статтями КК України, відшкодував спричинену шкоду. Також вказаною угодою визначено та узгоджено вид та розмір покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ч.1 ст.185, ч.1 ст.357 КК України:

за ч.1 ст.185 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень;
за ч.1 ст.357 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень;
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом повного складання призначених покарань, остаточне покарання ОСОБА_4 , за сукупністю злочинів визначено у вигляді штрафу розміром 80 (вісімдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 грн. 00 коп. (одна тисяча триста шістдесят гривень нуль копійок).
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185, ч.1 ст.357 КК України визнав повністю. Зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст.473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, підтримав угоду, укладену між ним та потерпілим.

Потерпілий угоду підтримав та просив її затвердити.

Прокурор просила затвердити угоду про примирення, оскільки її умови відповідають вимогам закону.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, які згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої та середньої тяжкості.

Судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє права визначені абзацом 1-4 п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом з`ясовано, що потерпілий розуміє наслідки затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, про що свідчить підписана сторонами угода, в якій зазначені наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст.ст.394, 424 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Суд приходить висновку, що дана угода відповідає вимогам КПК України та може бути затверджена і на ній може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать його вимогам, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов"язань, встановлені фактичні підстави для визнання винуватості.

При визначені виду та міри покарання винному, суд враховує особу ОСОБА_4 , пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обставиною, яка пом"якшує покарання є щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

ОСОБА_4 судимості не має відповідно ст.89 КК України, викрадене майно повернено.

З врахуванням встановлених обставин справи та особи винного суд вважає можливим призначити ОСОБА_4 узгоджене покарання у виді штрафу. Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 394, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 , укладену 23 січня 2019 року по кримінальному провадженню №0004826 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185, ч.1 ст.357 КК України.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185, ч.1 ст.357 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання:

за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень;
за ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень;
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом повного складання призначених покарань, остаточне покарання ОСОБА_4 , за сукупністю злочинів призначити у вигляді штрафу розміром 80 (вісімдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 грн. 00 коп. (одна тисяча триста шістдесят гривень).
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1