Житомирський апеляційний суд
Справа №279/9129/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст. 125 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
потерпілої: ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08 січня 2019 року про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 за ч.1 ст. 125 КК України у зв`язку з закінченням строків давності,

встановила:
Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08 січня 2019 року клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності задоволено та звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ст.125 ч.1 КК України на підставі ст.49 ч.1 п.1 КК України, в зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000592 від 06.05.2015 року відносно ОСОБА_7 за ст.125 ч.1 КК України закрито.

Речові докази: дерев`яну палицю (яка зберігається у потерпілої ОСОБА_8 ) залишено потерпілій.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 - судом не обирався.

Судові витрати у даному провадженні відсутні.

Згідно ухвали 02 травня 2015 року, близько 11.00 години, він, знаходячись поблизу вул.Козака у с. Іскорость Коростенського району Житомирської області, на ґрунті виниклих неприязних відносин між ним та ОСОБА_8 , наніс останній декілька ударів в різні частини тіла дерев`яною палицею, чим заподіяв тілесні ушкодження у виді: синця по передній та передньо-внутрішній поверхні верхньої частини правого стегна, розміром 15х4 см, неправильної овальної форми, від блідо-жовтого в центральній до багрово-синюшного кольору по краях, косо розташований; синця по лівій боковій поверхні тазу, розміром 6х3 см, неправильної овальної форми, блідо-коричневого кольору з жовтуватим відтінком по краях; синця по зовнішній поверхні середньої частини правого плеча, розміром 6х5 см, невизначеної форми, блідо-коричневого кольору; синця по нижньому краю лівої лопатки, розміром 11х3 см, витягнутої форми, блідо-коричневої форми з блідо-жовтуватим по краях кольору; синця по передньо-внутрішній поверхні нижньої частини лівої гомілки, розміром 3х2 см, невизначеної форми, блідо-коричневого із зеленуватим кольору; садна по нижньому краю правого колінника, розміром 3х2 см, вкритий темно-червоною коринкою, розташованою нижче рівня шкіри, які згідно висновку експерта № 235 від 19.05.2015, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ст.125 ч.1 Кримінального кодексу України, як умисні дії, які виразилися в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав, однак подав клопотання, в якому просив звільнити його від кримінальної відповідальності за ст.125 ч.1 Кримінального кодексу України в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, посилаючись на те, що з дня вчинення інкримінованого йому злочину минуло більше 2 років, а кримінальне провадження відносно нього просив закрити.

Суд першої інстанції умотивував своє рішення тим, що судом встановлено, що ОСОБА_7 раніше не судимий, з часу вчинення інкримінованого йому злочину до кримінальної відповідальності не притягувався, будь-яких інших підстав для перерви чи зупинення перебігу строку давності притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого, згідно ст.49 ч.1 п.1 КК України не встановлено. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості, які вказували б на ухилення обвинуваченого від досудового розслідування або суду. Порушення строків давності судом не встановлено. З матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 вбачається, що злочин, передбачений заст.125 ч.1 КК України вчинено 02 травня 2015 року. Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності подано 04 січня 2019 року, тобто після спливу двох років з дня вчинення злочину. Вказане свідчить про наявність підстав, передбачених ст.49 КК України для закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності. Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч.2, 3 ст.49 КК України. Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст.49 КК України є безумовною і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

В апеляційній скарзі прокурор Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , не заперечуючи проти рішення суду про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, просить ухвалу Коростенського міськрайонного суду від 08.01.2019 щодо ОСОБА_7 скасувати; ухвалити судове рішення, яким ОСОБА_7 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК Україні зв`язку із закінченням строків давності; цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 залишити без розгляду. В решті ухвалу Коростенського міськрайонного суду від 08.01.2019 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Стверджує, що під час судового розгляду кримінального провадження потерпілою ОСОБА_8 до ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 грн. Проте суддею не зазначено в судовому рішенні, що позов потерпілої ОСОБА_8 підлягає залишенню без розгляду, що унеможливлює подання такого позову потерпілою в порядку цивільного судочинства, враховуючи відсутність його вирішення в межах розгляду кримінального провадження.. Окрім цього, суддею не роз`яснено останній право звернутися з позовними вимогами в порядку цивільного судочинства, як то передбачено ч.7 ст. 128 КПК України що є грубим порушенням її законних прав.

Заслухавши доповідь судді, доводи та пояснення прокурора та потерпілої, які підтримали апеляційну скаргу прокурора, думку обвинуваченого, який заперечив проти апеляції прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги прокурора, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Згідно положень ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. У разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення суд відмовляє в позові. У разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.

З аналізу вказаних норм КПК України вбачається, що питання вирішення цивільного позову при ухваленні судом рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження з цієї підстави, положеннями КПК України не врегульовано, і від суду не вимагається будь-якого рішення щодо цивільного позову, заявленого в даному кримінальному провадженні згідно з положеннями ст.ст. 127-129 КПК України .

Разом з цим таке неприйняття рішення судом щодо заявленого цивільного позову обумовлює ситуацію, в якій потерпіла позбавлена права на його вирішення навіть в порядку цивільного судочинства, і як наслідок права на відшкодування шкоди, завданої злочином.

У відповідності до ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Крім того зазначені обставини знайшли своє врегулювання в постанові Пленуму Верховного Суду України від 02.07.2004 №13 «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих», відповідно до яких у разі закриття кримінальної справи з передбачених законом підстав, цивільний позов не розглядається, потерпілому необхідно роз`яснити право звернутися з позовними вимогами в порядку цивільного судочинства без сплати державного мита.

Керуючись зазначеними роз`ясненнями, загальними засадами кримінального провадження щодо забезпечення доступу до правосуддя, і як наслідок можливості здійснення захисту прав потерпілого в судовому порядку в тому числі і шляхом пред`явлення цивільного позову про відшкодування шкоди, завданої злочином, та положеннями ч.7 ст. 128 КПК України, апеляційний суд вважає за можливе при даних обставинах вирішити питання щодо цивільного позову, пред`явленого потерплою ОСОБА_8 до обвинуваченого, шляхом залишення його без розгляду та роз`яснення потерпілій її права на звернення з таким позовом в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, враховуючи наведене, ухвала суду підлягає зміні у відповідності до положень ст. 409 КПК України, враховуючи незастосування судом загальних засад кримінального судочинства, а цивільний позов потерпілої до обвинуваченого залишенню без розгляду.

При цьому колегія суддів вважає за доцільне роз`яснити потерпілій ОСОБА_8 її право на звернення до суду з вказаним позовом в порядку цивільного судочинства.

В решті ухвала є законною, обгрунтованою, та апелянтом не оскаржувалася, тому підстав для її скасування, як вимагається прокурором в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08 січня 2019 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 змінити.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди залишити без розгляду.

Ухвала набирає чинності негайно, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді: