Справа № 164/770/19
п/с 1-кп/164/98/2019
Категорія: 411100000
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2019 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Маневичі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000104 від 22 березня 2019 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, неодруженого, з повною загальною середньою освітою, раніше судимого: 24 січня 2005 року Турійським районним судом Волинської області за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України із звільненням від призначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку 1 рік; 2 березня 2006 року Нововолинським міським судом Волинської області за ч. 2 ст. 185 КК, ч. 2 ст. 186 КК, ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі; 9 червня 2006 року Костопільським районним судом Рівненської області за ч. 2 ст. 185 КК, ч. 4 ст. 70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі; 17 серпня 2006 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч. 2 ст. 185 КК, ст. 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі; 2 жовтня 2009 року Нововолинським міським судом Волинської області за ч. 2 ст. 185 КК, ч. 2 ст. 186 КК, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК, ч. 2 ст. 190 КК, ст. 70 КК України на 6 років позбавлення волі; 17 червня 2015 року Нововолинським міським судом Волинської області за ч. 2 ст. 185 КК, ч. 3 ст. 186 КК, ст. 70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, покарання не відбув, запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи засудженим за вчинення умисних злочинів, відбуваючи з 12 серпня 2015 року покарання у виді позбавлення волі в державній установі „Маневицька виправна колонія № 42, що по вул. Андрія Снітка, 25 в смт. Маневичі Волинської області, на шлях виправлення та перевиховання не став, проявив себе як злісний порушник встановленого режиму відбування покарання, за що неодноразово піддавався дисциплінарним стягненням.

Так, 5 жовтня 2017 року згідно ухвали Маневицького районного суду Волинської області через безуспішність застосування попередньо інших заходів впливу ОСОБА_4 було переведено до приміщення камерного типу на строк 3 місяці.

Після відбування вказаного стягнення ОСОБА_4 із неодноразово проведених з ним бесід виховного характеру, а також попередньо прийнятих мір дисциплінарного впливу належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став, продовжує порушувати встановлений режим відбування покарання, відмовляється виконувати вимоги службових осіб установи, які відповідно до ст. 135 КВК України не наділені правами застосовувати до засудженого передбачені законом (ст. 132 КВК України) заходи стягнення.

Так, 17 січня 2018 року засудженому ОСОБА_4 було оголошено сувору догану за невиконання вимог п. 1 ч. 2 Розділу ІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених 28 серпня 2018 року наказом Міністерства юстиції України № 2823/5, відповідно до якого засуджені повинні дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня установи виконання покарань, що виразилось у відмові 13 січня 2018 року виконати команду „Шикуйсь. 23 січня 2018 року у відповідності до постанови начальника установи виконання покарань засудженого ОСОБА_4 було поміщено до дисциплінарного ізолятора (ДІЗО) на термін 5 діб за зберігання всупереч вимог п. 3 ч. 4 ст. 107 КВК України при собі мобільного телефону, який згідно Переліку предметів, виробів і речовин, зберігання і використання яких засудженими заборонено (Додаток № 3 до Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань) відноситься до заборонених предметів. 12 квітня 2018 року та 20 квітня 2018 року ОСОБА_4 було оголошено суворі догани за невиконання 7 квітня 2018 року та 14 квітня 2018 року вимог Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, що виразилось у відмові виконати команду „Підйом, виходити на фіззарядку та ранкову поіменну перевірку без поважних причин. 30 квітня 2018 року засуджений ОСОБА_4 допустив порушення режиму локалізації - самостійно подолав попереджувальну огорожу локальної дільниці та через вікно потрапив до іншого відділення, а 12 травня 2018 року, вийшовши з їдальні установи, самовільно залишив стрій, що є порушенням вимог розділів VІІІ та X Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, за що 17 травня 2018 року та 27 червня 2018 року у відповідності до постанов начальника установи виконання покарань був поміщений до ДІЗО на термін по 14 діб. 25 червня 2018 року в особистих речах засудженого було виявлено шприц для ін`єкцій, який згідно Переліку предметів, виробів і речовин, зберігання і використання яких засудженими заборонено (Додаток № 3 до Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань) відноситься до заборонених предметів, за що 11 липня 2018 року йому було оголошено догану.

Продовжуючи свої умисні дії, направлені на ігнорування встановлених норм поведінки, засуджений ОСОБА_4 17 липня 2018 року вчинив порушення форми одягу, при цьому нецензурно висловлювався на адресу працівників установи, а 18 липня 2018 року без поважних причин не виконав команду „Підйом, не вийшов на ранкову фіззарядку та поіменну перевірку, за що йому 25 липня 2018 року було оголошено суворі догани, а 19 вересня 2018 року за порушення розпорядку дня у відповідності до постанови начальника установи виконання покарань його було поміщено до ДІЗО на термін 10 діб. Під час відбування стягнення у дисциплінарному ізоляторі ОСОБА_4 19 вересня 2018 року розбив плафон денного освітлення та зробив отвір в стіні, за що йому 26 вересня 2018 року було оголошено сувору догану. За порушення 10 жовтня 2018 року розпорядку дня та порушення 13 жовтня 2018 року дисципліни строю засудженому ОСОБА_4 18 жовтня 2018 року було оголошено сувору догану та у відповідності до постанови начальника установи виконання покарань поміщено його до ДІЗО на термін 14 діб. За порушення 17 жовтня 2018 року дисципліни строю та відмову 27 жовтня 2018 року в порушення вимог п. 2 ч. 6 Розділу XXІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, п. 3 ч. 3 ст. 107 КВК України виносити постільні речі з камери, які йому видавалися на час сну, відповідно 24 жовтня 2018 року та 31 жовтня 2018 року йому було оголошено суворі догани, за вчинення аналогічних порушень 9 січня 2019 року, 16 січня 2019 року, 23 січня 2019 року - оголошено суворі догани, а 9 січня 2019 року, 23 січня 2019 року у відповідності до постанов начальника установи виконання покарань ОСОБА_4 було поміщено до ДІЗО на термін по 14 діб.

24 січня 2019 року згідно ухвали Маневицького районного суду Волинської області через безуспішність застосування попередньо інших заходів впливу засудженого ОСОБА_4 було переведено до приміщення камерного типу на строк 1 місяць за категоричну відмову 17 січня 2019 року під час перебування в ДІЗО виконати законну вимогу представника адміністрації установи про вихід з камери для її технічного огляду. За відмову в порушення вимог п. 2 ч. 6 Розділу XXІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, п. 3 ч. 3 ст. 107 КВК України виносити постільні речі з камери, які йому видавалися на час сну, 22 лютого 2019 року, 28 лютого 2019 року засудженому ОСОБА_4 було оголошено суворі догани. У відповідності до постанови начальника установи виконання покарань від 20 березня 2019 року ОСОБА_4 було поміщено до ДІЗО на термін 5 діб за його нецензурні висловлювання 15 березня 2019 року на адресу працівників установи. За невиконання команди „Підйом, не вихід на ранкову фіззарядку та поіменну перевірку, що мало місце 19 квітня 2019 року, у відповідності до постанови начальника установи виконання покарань від 24 квітня 2019 року ОСОБА_4 було поміщено до ДІЗО на термін 10 діб.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 391 КК України, оскільки він, відбуваючи покарання у виді позбавлення волі, будучи засудженим за умисний злочин, порушував вимоги режиму відбування покарання, за що протягом року піддавався стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу і продовжував вчиняти іншу протидію адміністрації установи виконання покарань у законному здійсненні її функцій.

Під час судового розгляду 15 травня 2019 року між прокурором Маневицької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 , яка на підставі ст. 37 КПК України здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000104, та обвинуваченим ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості, що відповідає вимогам ст. 472 КПК України, за умовами якої ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, зобов`язувався співпрацювати з Маневицькою місцевою прокуратурою Волинської області та іншими правоохоронними органами у межах строків давності притягнення до кримінальної відповідальності з метою викриття та виявлення відомих йому правопорушень. Сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ст. 391 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. Сторонами також узгоджено міру покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 , у виді 1 (одного) року позбавлення волі. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 2, 4, 5 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів…, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_4 про підозру, потерпілих у даному кримінальному провадженні немає, узгоджена сторонами міра покарання передбачена санкцією ст. 391 КК України, зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Маневицької місцевої прокуратури Волинської області юристом 2 класу ОСОБА_3 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншоїі призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст. 110, 314, 369-371, 373-374, 395, 468, 471-475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 15 травня 2019 року, укладену між прокурором Маневицької місцевої прокуратури Волинської області юристом 2 класу ОСОБА_3 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншоїв кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000104 від 22 березня 2019 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, призначивши покарання - 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 17 червня 2015 року - 1 (один) місяць позбавлення волі і остаточно визначити до відбування 1 (один) рік 1 (один) місяць позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу відносно засудженого ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу обрати у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі судового засідання.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з 16 травня 2019 року.

На вирок може бути подана з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, апеляція до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя районного суду ОСОБА_1