Провадження № 1-кс/243/236/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ КРАЇНИ
24 січня 2019 року
Слідчий суддя Слов`янського
міськрайонного суду
Донецької області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі судових засідань Слов`янського міськрайонного суду Донецької області (Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Добровольського, 2) скаргу ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0001113 від 04 квітня 2014 року, на постанову слідчого СВ Слов`янського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_4 від 29 грудня 2018 року про закриття кримінального провадження,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
заявник ОСОБА_3 ,
слідчий СВ
Слов`янського ВП ГУ НП
в Донецькій області ОСОБА_4 ,
ВСТАНОВИЛА:
22 січня 2019 року в провадження слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 надійшла скарга ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0001113 від 04 квітня 2014 року на постанову слідчого СВ Слов`янського ВП ГУ НП в Донецькій області ОСОБА_4 від 29 грудня 2018 року про закриття кримінального провадження.
В обґрунтування скарги зазначено, що постанова слідчого СВ Слов`янського ВП ГУ НП в Донецькій області ОСОБА_4 від 29 грудня 2018 року про закриття кримінального провадження № 0001113 від 04 квітня 2014 року, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 358 КК України, є незаконною оскільки постановлена до проведення всіх необхідних слідчих дій, визначених процесуальним керівником як необхідних для розкриття злочину, про що свідчить факт невиконання слідчим письмових вказівок прокурора від 15 червня 2017 року про допит свідка ОСОБА_5 .
Наявні в матеріалах справи пояснення ОСОБА_6 не можуть свідчити про факт смерті ОСОБА_5 , оскільки цей факт встановлюється або рішенням суду, або свідоцтвом про смерть. ОСОБА_6 не був допитаний як свідок та не був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів.

В 2016 році заявник особисто зустрічав ОСОБА_5 на залізничному вокзалі в місті Слов`янську, тому пояснення ОСОБА_6 не є достовірними, проте ці обставини слідством не перевірялись.

З 25 лютого 2016 року не виконані письмові вказівки прокурора про одночасний допит ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та аналогічні вказівки від 08 квітня 2016 року. Крім того, в матеріалах справи міститься виписка з ЄРДР, в якій зазначена слідча ОСОБА_4 , проте в матеріалах справи відсутнє доручення начальника слідчого відділу на проведення досудового розслідування слідчою ОСОБА_4 та відсутні документи про прийняття нею кримінального провадження до досудового розслідування, відповідне повідомлення про те прокурора.
Остання слідча дія - одночасний допит ОСОБА_3 та ОСОБА_7 була проведена слідчим ОСОБА_8 30 січня 2016 року.
Слідчим не виконані вказівки прокурора від 02 вересня 2015 року, від 21 січня 2016 року, 03 лютого 2016 року. Слідчий виніс постанову про закриття кримінального провадження за відсутністю складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, проте до ЄРДР такі відомості внесені не були.
За наведених обставин заявник просив суд скасувати постанову слідчого СВ Слов`янського ВП ГУ НП в Донецькій області ОСОБА_4 від 29 грудня 2018 року про закриття кримінального провадження № 0001113 від 04 квітня 2014 року.
Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав та наполягав на її задоволенні з підстав наведених у ній.
Слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги.
Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення скарги.
У судовому засіданні встановлено, що постановою слідчого СВ Слов`янського ВП ГУ НП в Донецькій області ОСОБА_4 від 29 грудня 2018 року було закрите кримінальне провадження № 0001113 від 04 квітня 2014 року, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 358 КК України, у зв`язку із не встановленням складу кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 358 КК України, у зв`язку із не встановленням складу кримінального правопорушення.

Положенням ч. 4 ст. 38 КПК України передбачено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно із ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

В силу ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим кодексом.

Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

При розгляді скарги слідчий суддя враховує рішення Європейського суду з прав людини від 26 липня 2012 року по справі «Савіцький проти України», відповідно до п. 99 якого, положення ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за своїм змістом вимагає проведення ефективного офіційного розслідування. Для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі вести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних осіб. Органи державної влади повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події. Крім того, ст. 34 вищевказаної Конвенції визначає позитивні обов`язки, що вимагають від державних органів забезпечувати всі необхідні заходи уможливлення належного та ефективного розгляду заяв.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Проаналізувавши матеріали справи, слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова була прийнята передчасно, оскільки слідчим не були належним чином перевірені доводи, викладені в заяві про злочин, та їм не було надано належної оцінки.

Так, статтею 110 КПК України передбачено складові рішення слідчого у виді постанови, які мають бути викладені ним в описовій, мотивувальній та резолютивній частинах такого рішення. Зокрема, мотивувальна частина повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

З постанови слідчого видно, що ухвалюючи рішення про закриття кримінального провадження слідчий спирається на показання потерпілого ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .
Як видно з показань зазначених свідків, ними повідомлено лише про те, що їм невідоме місцезнаходження ОСОБА_13 , а відомо лише, що він виїхав за межі України. У зв`язку із тим, що на даний час місцезнаходження ОСОБА_13 не встановлено, слідчий прийшов до висновку про неможливість встановити чи спростувати факт конфлікту між ОСОБА_9 та ОСОБА_13 .
Разом з тим, слідчому вистачило лише показань ОСОБА_9 щоб дійти висновку про те, що останній провокував ОСОБА_13 на висловлення якихось погроз, та зазначив, що за таких обставин у потерпілого не було реальних підстав побоюватися здійснення погрози зі сторони ОСОБА_13 . Зазначив, що за таких обставин, досудовим розслідуванням встановлена відсутність складу кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 358 КК України.
Поряд з наведеним, слідчий суддя погоджується з твердженням скаржника про формальне відношення слідчого до перевірки доводів, та не прийняття усіх передбачених законом заходів для проведення всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Так, з представлених слідчому судді матеріалів кримінального провадження № 0001113 від 04 квітня 2014 року, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 358 КК України, видно, що прокурором по вказаному кримінальному провадженню були надані неодноразові вказівки слідчому про проведення одночасного допиту свідка ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_3 , які слідчим до теперішнього часу не виконані.

Під час виконання доручення про допит свідка ОСОБА_5 , зі слів сусідів було встановлено, що останній помер. 08 грудня 2016 року прокурором була надана вказівка слідчому витребувати та долучити до матеріалів кримінального провадження копію свідоцтва про смерть ОСОБА_5 , однак як видно з матеріалів провадження, зазначені дії слідчим до теперішнього часу також не виконані.

Таким чином, слідчі дії проведені неповно, оскільки, зокрема, не проведений допит свідка ОСОБА_5 , та не вжито жодних заходів щодо встановлення його місця перебування, адже повідомлення сусіда ОСОБА_6 про те, що вказаний свідок помер, без належної перевірки таких показань, не можна вважати дієвим заходом щодо встановлення місця проживання та/або перебування свідка.
За встановлених обставин, слідчий суддя вважає, що під час розслідування кримінального провадження слідчий не вичерпав всі існуючі можливості щодо збирання та дослідження доказів, допиту всіх свідків та не провів такого комплексу необхідних/запланованих слідчих/розшукових дій, які би не залишили місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи неспростовних фактів, а не ґрунтувались на припущеннях.
Зазначене вказує на передчасність та необґрунтованість закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 2 ч. 1ст. 284 КПК України.

З огляду на наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження винесена без проведення усіх необхідних слідчих дій, спрямованих на отримання (збирання) доказів та перевірку вже отриманих доказів у кримінальному провадженні, у зв`язку із чим, скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303-305, 376 КПК України, -

УХВАЛИЛА:
Скаргу ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0001113 від 04 квітня 2014 року, на постанову слідчого СВ Слов`янського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_4 від 29 грудня 2018 року про закриття кримінального провадження задовольнити.
Постанову слідчого СВ Слов`янського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_4 від 29 грудня 2018 року про закриття кримінального провадження - скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Ухвалу складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.
Повний текст ухвали проголошений 28 січня 2019 року о 14 год. 45 хв.

Слідчий суддя
Слов`янського міськрайонного суду
Донецької області ОСОБА_1