п/с 1-кп/164/30/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 року. Смт. Маневичі.

Маневицький районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Маневичі клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001654 від 5 травня 2018 року про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України, та ОСОБА_6 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

На розгляді суду перебуває дане кримінальне провадження.
Прокурором було подане клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , яке вмотивоване тим, що він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 263 та ч.3 ст. 185 КК України, що підтверджується доказами, зібраними в ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні. Ризики, які слугували підставою для застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжують існувати, а саме те, що останній може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Про наявність ризику щодо можливості переховуватися від суду, на думку прокурора, свідчить те, що ОСОБА_6 офіційно не працює, не займається суспільно корисною працею, не має постійного джерела доходу, ніде не навчається, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння умисних злочинів, в тому числі крадіжок, поєднаних з проникненням у житло, а також з огляду на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні нового умисного корисливого злочину проти власності, який відповідно до ст. 12 КК України належить до тяжких злочинів, а також умисного злочину проти громадської безпеки, пов`язаного з незаконним поводженням зі зброєю та бойовими приписами, який також згідно ст. 12 КК України належить до тяжких злочинів, маючи при цьому не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, усвідомлює, що у разі визнання його винним у інкримінованих йому злочинах, йому загрожує покарання до 7 років позбавлення волі.
В даному підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_7 заперечив клопотання прокурора і заявив клопотання про зміну запобіжного заходу його підзахисному на будь який інший, не пов`язаний із позбавленням волі, подавши відповідне клопотання. Обґрунтовував клопотання тим, що на даний час відсутні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки дані про те, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду або вчинити інше правопорушення нічим не підтверджені. Його підзахисний має постійне місце реєстрації та проживання, де мешкає разом зі своєю сім`єю, членами якої є малолітня донька, яка перебуває на його утриманні, а також батько ОСОБА_11 , який переніс інсульт та потребує стороннього догляду. Протягом останніх 15 років ОСОБА_6 перебуває на лікарняному обліку у зв`язку із захворюванням на гепатит «С» і перебування в умовах СІЗО унеможливлює отримання ним належної медичної допомоги. Просив у задоволенні клопотання прокурора відмовити, клопотання про заміну запобіжного заходу задовольнити із наведених у ньому підстав.
Прокурор та потерпілі, кожен зокрема, просили клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити, а у задоволенні клопотання захисника відмовити.
Захисник ОСОБА_8 клопотання захисника підтримав, вважаючи його обґрунтованим, клопотання прокурора заперечив та просив відмовити у зв`язку з його необґрунтованістю. Зазначив, що його підзахисний заперечує свою винуватість у інкримінованих йому злочинах, а тому очікування вироку саме по собі не може підставою для тримання його під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку своїх захисників та просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Підтвердив, що дійсно, неодноразово звертався в СІЗО за медичною допомогою, однак на момент проведення даного судового засідання не отримав належного лікування.
Захисник ОСОБА_12 та обвинувачений ОСОБА_9 , кожен зокрема, заперечили щодо задоволення клопотання прокурора та просили задовольнити клопотання захисника ОСОБА_7 , змінивши ОСОБА_6 запобіжний захід на більш м`який.
З`ясувавши думку учасників судового провадження, кожного зокрема, суд приходить до наступних висновків.
Стаття 3 Європейської конвенції з прав людини забороняє посягання на фізичну або моральну гідність людини через катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст.3 Конституції України). Цією ж нормою закріплюється обов`язок держави утверджувати і забезпечувати права і свободи кожної людини. Це підкреслюється і в міжнародно правових документах.
Запобіжні заходи це заходи процесуального примусу попереджувального характеру, пов`язані з позбавленням або обмеженням свобод підозрюваного, обвинуваченого, які за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, застосовуються під час кримінального провадження слідчим суддею, судом з метою забезпечення їх належної процесуальної поведінки.
Частиною 2 ст. 176 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті.
В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 має постійне місце проживання та реєстрації, де мешкає разом зі своєю сім`єю, що підтверджується також наданою суду довідкою Луцьким відділом поліції ГУ НП у Волинській області від 17 січня 2019 року за №775/58/04-19, із якої вбачається, що ОСОБА_13 , 1958 року народження, ОСОБА_14 , 1955 року народження, ОСОБА_15 , 1979 року народження, ОСОБА_6 , 1982 року народження (на даний момент перебуває під слідвом у СІЗО), ОСОБА_16 , 1985 року народження та ОСОБА_17 , 2007 року народження, дійсно проживають за адресою АДРЕСА_1 , протягом тривалого часу.
Крім того, ОСОБА_6 має на утриманні малолітню доньку, ОСОБА_17 , 2007 року народження, а також батька ОСОБА_14 , 1955 року народження, який переніс інсульт і на даний час потребує стороннього догляду.
Не залишається також поза увагою суду встановлений ОСОБА_6 діагноз, тривалість захворювання та необхідність отримання ним належної медичної допомоги.
У справі «Сокіл проти України» ЄСПЛ звертає увагу, на ненадання адміністрацією СІЗО своєчасного та відповідного лікування від ВІЛ-інфекції, та приходить висновку, що під час тримання під вартою заявникові не було надано належної медичної допомоги, що становило нелюдське, та таке, що принижує гідність, поводження у порушенні статті 3 Конвенції.
Саме тому суд, з врахуванням положень ст. 177-179 КПК України та практики ЄСПЛ, проаналізувавши наведені сторонами докази, вважає доцільним відмовити у задоволенні клопотання прокурора та задовольнити клопотання захисника, змінивши обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із носінням електронного засобу контролю.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 331 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 відмовити.
Клопотання захисника ОСОБА_7 задовольнити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням відповідних обов`язків, згідно ч.5 ст. 194 КПК України, а саме:
-з`являтись на виклик до прокурора чи суду у попередньо визначений та погоджений час, а вразі неможливості з`явитись через поважні причини завчасно повідомити про це вказаних посадових осіб;
-не залишати місце свого проживання цілодобово;
-утриматись від спілкування зі свідками, експертами, а також обвинуваченим у даному кримінальному провадженні;
-здати за зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України (у разі наявності);
-носити електронний засіб контролю.
Негайно звільнити ОСОБА_6 з-під варти в залі суду.
Строк дії ухвали шістдесят днів, тобто до 22 березня 2019 року включно.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання органу внутрішніх справ за місцем фактичного проживання обвинуваченого м. Луцьк Волинської області.
Згідно ч.4 ст. 181 КПК України орган внутрішніх справ зобов`язаний негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це суд.
Контроль за виконання ухвали покласти на процесуального прокурора у даному кримінальному провадженні.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1