Ухвала
Іменем України
16 листопада 2018 р.

м. Київ
Справа № 129/2662/16-к
Провадження № 51-9224 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргузахисника ОСОБА_4 на вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 22 травня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 18 вересня 2018 року щодо ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000261,
встановив:

Вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 22 травня 2018 року

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,
раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

засуджено за ч. 3 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_5 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 13.08.2016 до 23.08.2016 11 днів відповідно до співвідношення день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі 22 дні позбавлення волі.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.

Ухвалою Апеляційного судуВінницької області від 18 вересня 2018 року зазначений вирок місцевого суду залишено без зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він 12 серпня 2016 року, приблизно о 23.00 год., неподалік с. Кисляк Гайсинського району Вінницької області на автодорозі сполученням «Гайсин-Іллінці», керуючи в стані алкогольного сп`яніння із зниженою увагою та швидкістю реакції на зміни у дорожній обстановці технічно справним автомобілем «ОРЕL-ASTRA» державний реєстраційний № НОМЕР_1 , з пасажирами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , рухаючись в темний час доби із ввімкненим дальнім світлом зі швидкістю близько 90 км/год, з м. Гайсина в напрямку смт Дашів Іллінецького району Вінницької області, по автомобільній дорозі з сухим асфальтобетонним покриттям, на дорозі із заокругленням ліворуч, порушив встановлену п. 2.9(а) ПДР України заборону на керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, всупереч вимогам п. 12.1 ПДР під час вибору руху не врахував дорожню обстановку, особливості перевезення вантажу, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не обрав безпечної швидкості руху автомобіля, в результаті чого втратив можливість безпечно керувати автомобілем, не впорався з його керуванням, виїхав за межі проїзної частини праворуч, з`їхав з автодороги на праве узбіччя, а потім в кювет, де в подальшому допустив наїзд на дерево, внаслідок чого автомобіль «ОРЕL-ASTRA» був технічно пошкоджений, а пасажирам цього автомобіля внаслідок співудару об виступаючі частини салону легкового автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди заподіяно: ОСОБА_7 та ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження від яких вони померли, а ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 просить вирок та ухвалу змінити, звільнивши ОСОБА_5 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого внаслідок суворості. Вказує на те, що у порушення вимог ч. 5 ст. 314 КПК України суд не постановив ухвалу про складання досудової доповіді представником уповноваженого органу пробації, у зв`язку з чим прийшов до помилкового висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 реального покарання без застосування ст. 75 КК України. Стверджує, що судами в достатній мірі не враховані всі обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, відшкодування шкоди потерпілим, позитивні характеристики. Зазначає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.
Перевіривши доводи, наведені у касаційній скарзі, та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на таке.
Згідно з п. 6 ч. З ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право постановити ухвалу, якою доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.
Частиною 5 ст. 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд у випадках, передбачених цим Кодексом, за власною ініціативою або за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, чи за клопотанням прокурора і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини вирішує питання щодо складання досудової доповіді, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку підготовки такої доповіді.
Відповідно до ч. 2 ст. 314-1 КПК України досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі. Досудова доповідь щодо неповнолітнього обвинуваченого віком від 14 до 18 років складається незалежно від тяжкості вчиненого злочину, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Із зазначених норм закону випливає, що вирішення питання під час підготовчого судового засідання щодо складання досудової доповіді є правом суду, яке обмежується винятковими випадками, коли складання такої досудової доповіді є обов`язковим. Одночас, як вбачається з матеріалів за касаційною скаргою складання досудової доповіді щодо ОСОБА_5 не було обов`язковим.
З огляду на викладене, доводи захисника про допущені судами істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме відсутность досудової доповіді представником персоналу органу пробації, на переконання колегії суддів, є безпідставними.
Що стосується доводів захисника про невідповідність призначеного ОСОБА_5 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого внаслідок суворості, то колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вказані вимоги закону судом дотримані.

Як вбачається з вироку, при призначенні покарання ОСОБА_5 , суд з достатньою повнотою врахував характер, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, усі обставини справи, у тому числі й ті, на які посилається захисник у касаційній скарзі, дані про особу винного, який є осудним, за місцем проживання характеризується позитивно, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, має молодий вік, відповідно до ст. 89 КК України не судимий. Крім цього, судом взято до уваги й позицію потерпілих, які просили суворо не карати ОСОБА_5 і не позбавляти його волі, а також те, що злочин вчинено щодо трьох молодих людей, двоє з яких зазнали надзвичайно важкого фізичного болю, значних тілесних ушкоджень, від яких померли.
Враховано обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 щире каяття й правдиві показання, позитивні характеристики з місця проживання, відшкодування потерпілим заподіяної злочином шкоди; обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Зважаючи на наведене, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах мінімального розміру санкції ч. 3 ст. 286 КК України.

Таке покарання на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Як вбачається з ухвали апеляційного суду від 18 вересня 2018 року, при розгляді апеляційної скарги захисника, суд апеляційної інстанції перевірив її доводи та надав на них вичерпну відповідь, належним чином вмотивував своє рішення з наведенням докладних мотивів з яких скаргу захисника залишив без задоволення, а вирок місцевого суду без зміни.
Таким чином, доводи захисника про порушення судом апеляційної інстанції положень статей 370, 419 КПК України, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки при перевірці ухвали апеляційного суду порушень вимог вказаних статей встановлено не було.
Отже, враховуючи дані про особу засудженого, тяжкість вчиненого ОСОБА_5 злочину колегія суддів не вбачає можливості звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, як про це зазначено у касаційній скарзі захисника.
Таким чином, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а із касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428, ст. 441 КПК України, Суд
постановив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 22 травня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 18 вересня 2018 року щодо ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3