Номер провадження: 11-кп/813/540/19
Номер справи місцевого суду: 495/8435/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.12.2018 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Білгород-Дністровський Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Ухвалою суду першої інстанції, обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 , повернутий прокурору з таких підстав:

- аналіз викладених фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті показав, що викладені не всі обставини кримінального правопорушення, адже обвинувачення, яке прокурор вважає встановленим, не містить відомостей щодо виду умислу та мотиву вчинення зазначеного злочину, що не відповідає вимогам ст. 91 КПК України;
- у обвинувальному акті не зазначено вид умислу (прямий), спосіб проникнення у житло, механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілим, де знаходилися речі, якими особа заволоділа, і як саме вона ними заволоділа;
- в обвинувальному акті не описана об`єктивна та суб`єктивна сторона злочину, що свідчить про неконкретне обвинувачення, у зв`язку з чим порушено право обвинуваченого на захист, що унеможливлює якісно здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення;

- всупереч вимогам ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті містяться посилання на висновки експертів (висновок експерта №220 від 29 серпня 2018 року, №222 від 29 серпня 2018 року), які є в розпорядженні органу досудового розслідування та до початку судового розгляду кримінального провадження по суті, розкривають сутність означених доказів обвинувачення, що фактично ставить сторону захисту у нерівноправне у порівнянні зі стороною обвинувачення становище та суперечить принципам рівноправності та змагальності сторін під час судового розгляду.
Пославшись на те, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність обставин, що перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту.

Вимоги, наведені в апеляційних скаргах та узагальнення доводів осіб яки їх подали.

В апеляційній скарзі прокурор зазначив, що ухвала суду є необґрунтованою та незаконною з наступних підстав:

- обвинувальний акт відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки в ньому зазначені виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

- суд першої інстанції безпідставно послався в ухвалі на те, що підставою для повернення обвинувального акту, є посилання у ньому на висновки експертів, оскільки використання даних, одержаних в результаті проведення експертних досліджень, є необхідною умовою обгрунтованості цього документу.

Посилаючись на наведені доводи, прокурор просить ухвалу суду скасувати та повернути обвинувальний акт до суду першої інстанції для розгляду зі стадії підготовчого засідання, в іншому складі суду.

Правові позиції інших учасників апеляційного розгляду.

Прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Окрім того, прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 на 60 діб.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частиною першою ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до припису п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Перевіривши зміст обвинувального акту, колегія суддів дійшла висновку, що він в цілому відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України.

Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості:
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;
8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
9) дату та місце його складення та затвердження.
Аналіз змісту обвинувального акту показав, що він містить анкетні відомості обвинуваченого,виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення та інші, передбачені законом відомості, отже суд першої інстанції в ухвалі безпідставно зазначив, що обвинувачення є неконкретним.
Натомість, всупереч вимогам ст. 291 КПК України, обвинувальний акт містить посилання на конкретні докази, зокрема висновки експертів (№220 від 29 серпня 2018 року, №222 від 29 серпня 2018 року) та у ньому наведений зміст зазначених доказів, що суперечить приписам зазначеної вище норми кримінального процесуального закону, адже докази подаються сторонами кримінального провадження під час судового розгляду.
Статтями 415-416 КПК України не визначено процедуру і строки щодо зміни, продовження чи обрання запобіжного заходу після скасування судового рішення і призначення розгляду справи в суді 1-ої інстанції, тому вирішуючи питання запобіжного заходу відносно обвинувачених у зв`язку із скасуванням судового рішення, апеляційний суд виходить з положень ст.ст. 8, 9, 12, 176-178 КПК України, ст. 29 Конституції України, якими передбачено, що «ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за мотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом».

Наведені конституційні гарантії права на свободу та особисту недоторканність, поєднуються з такими ж вимогами ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини.

Так, рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року встановлено, що «відсутність чітко сформульованих положень, які б визначали, чи можливо належним чином продовжити (якщо так, то за яких умов) застосування на стадії судового слідства запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного на визначений період на стадії досудового слідства», «не відповідає критерію "передбачуваності закону" для цілей пункту 1 статті 5 Конвенції» (п.74).

На час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 утримувався під вартою в Одеському слідчому ізоляторі.

Повернення обвинуваченого під контроль суду першої інстанції триватиме певний період часу, який потребує правового визначення його місця перебування.

У згаданому рішенні у справі «Харченко проти України» ще в 2011 році встановлено порушення ст. 5 Конвенції, коли «тримання під вартою не передбачається ані конкретним положенням законодавства, ані судовим рішенням» (п. 74), тому подібна обставина у справі щодо ОСОБА_7 , вимагає судового врегулювання.

За змістом ст.ст. 176-178 КПК України, запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого з метою запобігання забезпечення виконання цією особою покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню ризиків, передбачених цими нормами.

Вирішуючи питання, щодо запобіжного заходу стосовно обвинуваченого, апеляційний суд вважає, що на теперішній час ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не знизились та не відпали, оскільки ОСОБА_7 раніше судимий, немає міцних соціальних зв`язків, обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, тому може переховуватись від суду та вчинити інший злочин.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає необхідним запобіжний захід обвинуваченому у виді тримання під вартою, продовжити на строк 60 діб.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити ухвалу.

Отже, обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні не відповідає вимогам КПК України, але з мотивувальної частини ухвали суду першої інстанції необхідно виключити посилання на неконкретність обвинувачення, тому колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - зміні.

Керуючись ст.ст. 291, 314, 370, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.12.2018 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, з підстав невідповідності вимогам КПК України, змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали посилання на неконкретність обвинувачення, як на підставу для повернення обвинувального акту.

Клопотання прокурора ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 05 квітня 2019 року, включно.

В решті ухвалу суду 1-ої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4