Справа № 296/9306/18
Вирок
Іменем України

07 лютого 2019 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

прокурора- ОСОБА_3

обвинуваченого- ОСОБА_4

потерпілого- ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження №0003327 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростишева, українця, громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

за ч.1 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 13 серпня 2018р., близько 18 години, перебував на території домоволодіння АДРЕСА_2 разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 , де помітив причіп автомобільний марки «Павам» синього кольору, номер рами НОМЕР_1 вартістю 10 тис. грн., який належить на праві власності ОСОБА_5 .

В цей день, час та місці у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), а саме, вищевказаного автомобільного причепа, належного ОСОБА_5 .

Реалізуючи власний злочинний умисел, перебуваючи у вищевказаний день та час на території домоволодіння АДРЕСА_2 , діючи умисно, відкрито, переслідуючи корисливий мотив, розуміючи, що не має жодних прав на транспортний засіб, усвідомлюючи, що його дії помічені ОСОБА_6 та є очевидними для нього, ОСОБА_4 підійшов до автомобільного причепа марки «Павам» синього кольору, номер рами НОМЕР_1 та, за допомогою мускульної сили, в присутності ОСОБА_6 , перемістив вказаний транспортний засіб ближче до огорожі, яка відділяє межі домоволодіння від проїжджої частини вул. Київське Шосе, в м. Житомирі.

В подальшому, з метою доведення власного злочинного умислу до кінця та створення необхідних умов для можливості розпорядження викраденим майном, ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаний день та час на території домоволодіння АДРЕСА_2 , приєднав причіп марки «Павам» синього кольору, номер рами НОМЕР_1 до автомобіля ВАЗ 2114 з реєстраційним номером НОМЕР_2 , який перебував у володінні ОСОБА_7 , який не знав про злочинний характер заволодіння причепом, та шляхом буксирування, перемістив вказаний причіп за межі вищезазначеного домоволодіння. В подальшому ОСОБА_4 розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 відкрито викрав чуже майно, а саме, автомобільний причіп марки «Павам» синього кольору, номер рами НОМЕР_1 вартістю 10 тис. грн., який належить ОСОБА_5 , чим спричинив останньому матеріальної шкоди на вказану суму.

За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 відкрито викрав чуже майно, а тому його дії кваліфікує за ч.1 ст. 186 КК України.

09 грудня 2018 року в м. Житомирі між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 було укладено угоду про примирення, у відповідності до вимог ст. 471 КПК України.

Згідно даної угоди потерпілий ОСОБА_5 з обвинуваченим ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.186 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначених діяннях. Також вказаними угодами визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Потерпілий не має до ОСОБА_4 жодних претензій стосовно матеріальної та моральної шкоди, в зв`язку з тим, що вона йому погашена в повному обсязі.

ОСОБА_4 дає згоду на застосування узгодженого за цією угодою покарання. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки їх невиконання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду.

Суд, вивчивши надані матеріали, вислухавши пояснення обвинуваченого, потерпілого, думку прокурора, який не заперечував проти затвердження угоди про примирення, виходить з наступного.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.п.1-4 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угод судом.

Також судом з`ясовано, що потерпілий цілком розуміє наслідки затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угодах.

Також судом встановлено, що умови даних угод відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угод про примирення, укладених між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами виду та розміру покарання.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 09.12.2018 року, укладену в м. Житомирі між потерпілим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приватним підприємцем, прож. АДРЕСА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючим, проживаючим за адресою АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

Призначити ОСОБА_4 (ід. н. НОМЕР_3 ) за ч.1 ст.186 КК України узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 23.08.2018р. на об`єкти рухомого майна, а саме: на автомобіль марки ВАЗ 2114 в кузові чорного кольору, державний реєстраційний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_8 та на причіп «ПАВАМ» синього кольору, номер рами НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , скасувати.

Речові докази по даному кримінальному провадженню: автомобіль марки ВАЗ 2114 реєстраційний номер НОМЕР_2 повернути за належністю ОСОБА_8 , який йому належить на праві власності та перебуває у нього на зберіганні на даний час; причіп марки «Павам» синього кольору, номер рами НОМЕР_1 , який на даний час перебуває на штраф майданчику Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області за адресою в м.Житомирі, вул. Л. Українки,17, повернути ОСОБА_5 , якому він належить.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1