В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2019 року

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

з участю:

прокурор а ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Львові матеріали кримінального провадження, внесеного в ЄРДР № 0004409 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Соснівка Сокальського району Львівської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Рясне-Руське Яворівського району Львівської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, розлученого, має на утриманні одну неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, -

у с т а н о в и в:

24 листопада 2018 року близько 14.40 год., обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , за попередньою змовою між собою, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, проникли через паркан на огороджувальну територію ТзОВ «Львівська девелоперська компанія», що по вул. Львівська, 92 в смт. Брюховичі, на якій, з метою подальшого таємного викрадення металевих фрагментів, за допомогою газового різака розрізали на транспортабельні частини металеву конструкцію «Сушилки» літ.М-1 пл.7,2 кв.м., яка перебувала на балансі ТзОВ, залишковою вартістю 11228,54 грн., та мали намір її викрасти. Однак, під час вчинення таких дій вони були помічені працівником служби охорони ТзОВ та затримані, відтак злочин не завершили з причин, що не залежали від їх волі.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнали повністю та пояснили, що у зв`язку із скрутним матеріальним становищем вони, попередньо домовившись між собою, 24 листопада 2018 року близько 14.40 год., перелізли через паркан ТзОВ «Львівська девелоперська компанія», звідки мали намір викрасти металобрухт. На території ТзОВ вони за допомогою газового різака розрізали металевий балон, який хотіли викрасти, однак були помічені працівником компанії. Відтак, злочин не завершили з причин, що не залежали від їх волі. У вчиненому щиро розкаюються та просять суворо не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинувачених.

Крім повного визнання обвинуваченими своєї вини їх винуватість у вчиненні даного злочину повністю та об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР №0004409.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд знаходить, що винуватість обвинувачених у вчиненні злочину доведена повністю.

Суд вважає, що злочинні дії обвинувачених вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, так як своїм умисними діями обвинувачені, за попередньою змовою групою осіб, вчинили замах на таємне викрадення чужого майна.

Обираючи обвинуваченим міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, особи обвинувачених, які раніше не судимі, позитивно характеризуються, щиро розкаялися у вчиненому, що є обставиною, яка пом`якшує покарання, обставин, які обтяжують покарання суд не вбачає, вважає, що покарання слід обрати в межах санкції статті за якою кваліфіковано злочин у виді позбавлення волі.

Враховуючи тяжкість вчинення обвинуваченими злочину, їх особи та обставини справи, суд вважає, що їх слід звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо він потягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, якщо він потягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 такі обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід не обирався.

Речові докази балон газови червоного кольору (параметри: тиск 1,6мПА, об`єм 504 л. ГОСТ 15860-84), балон кисневий синього кольору з написами: «Кисень технічний (OXYGEN, compressed), об`єм 6,5м3, дата: 21.11.2018» повернути ОСОБА_9 ; металеві частини різної форми та конфігурації від металевої споруди в кількості 5 штук повернути ТзОВ «Львівська девелоперська компанія»; молоток металевий, вкількості 1 штуки, ключ газовий металевий, в кількості 1 штуки знищити.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1