Постанова

Іменем України
14 березня 2019 року

м. Київ
Справа № 404/959/18
Номер провадження в апеляційному суді 11-кп/781/322/18

Провадження № 51 8973 км 18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000391 від 15 січня 2018 року, щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за ст. 125 ч. 1 КК України,
за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 березня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 25 червня

2018 року щодо ОСОБА_6 .
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 березня 2018 року ОСОБА_6 засуджено за ст. 125 ч. 1 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 140 годин.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за те, що він

14 січня 2018 року приблизно о 19 годині 40 хвилин біля квартири АДРЕСА_2 під час сварки на ґрунті особистих неприязних відносин умисно завдав ОСОБА_8 два удари кулаком правої руки в область лівого ока та один удар лівою рукою в область підборіддя справа, заподіявши потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці лівого ока та садна підборіддя справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 25 червня 2018 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 за апеляційною скаргою його захисника адвоката ОСОБА_7 змінено, протоколи слідчого експерименту від 17 січня 2018 року за участю потерпілої ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_9 , висновок судово-медичної експертизи від 22 січня 2018 року № 56/53 визнано недопустимими доказами.
У решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 , діючи в інтересах засудженого ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_6 і закрити кримінальне провадження. Вважає, що судові рішення щодо ОСОБА_6 прийняті з порушенням вимог статей 370, 374 КПК України, висновки судів ґрунтуються на суперечливих показаннях потерпілої ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_10 . Захисник, даючи свою оцінку доказам у кримінальному провадженні, указує про відсутність належних і допустимих доказів вини ОСОБА_6 та про відсутність події кримінального правопорушення. Зазначає, що суд апеляційної інстанції безпосередньо докази не дослідив, не допитав потерпілу ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_9 з метою усунення протиріч між їх показаннями та даними, які містяться у висновку судово-медичної експертизи.

Заперечень на касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 від учасників судового провадження не надходило.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор у судовому засіданні вважала касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 необґрунтованою і просила залишити її без задоволення.
Мотиви Суду
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обставини щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, визначення яких дано у статтях 410 та 411 КПК України та на які є посилання в касаційній скарзі, не є відповідно до вимог ст. 438 ч. 1 КПК України предметом дослідження та перевірки касаційним судом.

Відповідно до ст. 94 КПК України оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок.

Так, на підтвердження винуватості ОСОБА_6 та доведеності його вини у заподіянні ОСОБА_8 легких тілесних ушкоджень суд обґрунтовано послався на: показання самого ОСОБА_6 , який не заперечував факту конфлікту 14 січня 2018 року з ОСОБА_8 ; показання потерпілої ОСОБА_8 про обставини заподіяння їй тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ; показання свідка

ОСОБА_9 , який був очевидцем завдання ОСОБА_6 його дружині ОСОБА_8 удару правою рукою в ліве око; показання свідка ОСОБА_10 , який у складі чергового екіпажу поліції виїздив на місце сварки, бачив у потерпілої ОСОБА_11 почервоніння в області підборіддя справа та в області під лівим оком; даними, які містяться у заяві ОСОБА_8 про притягнення її колишнього чоловіка ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності; висновок судово-медичної експертизи від 16 січня 2018 року № 53 про наявність у потерпілої ОСОБА_8 легких тілесних ушкоджень.
Встановивши фактичні обставини, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_6 зазначеного кримінального правопорушення та правильно кваліфікував його дії за ст. 125 ч. 1 КК України. При цьомусуд оцінив докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Доводи касаційної скарги про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є необґрунтованими.
У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просив повторно дослідити протоколи слідчого експерименту від 17 січня 2018 року за участю потерпілої ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_9 , допитати осіб, які були присутніми в якості понятих під час проведення зазначених слідчих дій, а саме свідків ОСОБА_12 і

ОСОБА_13 , та вважав зазначені докази недопустимими.
Суд апеляційної інстанції, погодившись з доводами сторони захисту, визнав недопустимими протоколи слідчого експерименту від 17 січня 2018 року за участю потерпілої ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_9 , а також висновок судово-медичної експертизи від 22 січня 2018 року № 56/53, оскільки її проведено на підставі неналежного доказу.
При цьому апеляційний суд безпосередньо не досліджував інші докази, покладені в основу обвинувачення, та не давав їм іншої оцінки, ніж суд першої інстанції.
Виключення судом апеляційної інстанції із доказової бази зазначених доказів не впливає на правильність висновків суду про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України.

Підстав, передбачених ст. 284 КПК України, для закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 не встановлено.
Покарання, призначене ОСОБА_6 , за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, воно відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судових рішень, також не виявлено.
Враховуючи зазначене, колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги захисника ОСОБА_7 та скасування судових рішень щодо ОСОБА_6 не знаходить.
Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ, Суд

ухвалив:
Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 березня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 25 червня 2018 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу його захисника адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3