Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

6 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0003172 щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Києва, громадянина України,

що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

за апеляційними скаргами обвинуваченого та захисника ОСОБА_7 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 16 травня 2018 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 16.05.2018 року ОСОБА_9 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.115 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року ОСОБА_9 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 03.04.2017 року по 20.06.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

_____________________________________

Справа № 11-кп/824/351/2019
Категорія: ч.1 ст.115 КК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_10
Доповідач: ОСОБА_1
Судом прийнято рішення щодо речових доказів та про відшкодування процесуальних витрат.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції скасувати і закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення його винуватості в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Обґрунтовуючи свої вимоги, зазначає про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження з огляду на відсутність у справі доказів, які б давали підстави стверджувати, що ОСОБА_9 мав прямий умисел на вбивство ОСОБА_11 . На переконання захисника, суд не врахував, що у потерпілої було виявлено одне тілесне ушкодження, його характер та обставини заподіяння, відносини між обвинуваченим та нею, тощо.

Між тим, ОСОБА_9 протягом досудового розслідування та судового провадження в суді першої інстанції заперечив наявність конфліктів з ОСОБА_11 та нанесення їй удару ножем. Навіть з встановлених судом обставин вбачається, що будь-яких інших тілесних ушкоджень ОСОБА_9 потерпілій не спричинював, насильницьких дій відносно неї не застосовував, словесних погроз не виказував, хоча, за наявності умислу, жодних перешкод для того, щоб позбавити її життя, у нього не було.

Після виявлення свідком ОСОБА_12 у ОСОБА_11 поранення вона в категоричній формі відмовилася від медичної допомоги, не розказала, хто і в який спосіб спричинив їй тілесне ушкодження, та близько 30 хвилин спільно з усіма вживала алкогольні напої. Отже, спричинення тілесного ушкодження ОСОБА_11 обвинуваченим є припущенням свідка, оскільки ОСОБА_12 цього не бачив і впевнено сказати не може. І допитаний судом судово-медичний експерт ОСОБА_13 з високою долею вірогідності припустив, що своєчасне надання медичної допомоги могло врятувати життя потерпілій.

Однак суд не взяв до уваги показання обвинуваченого, свідка та експерта, які могли істотно вплинути на його висновки. Натомість врахував показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 і ОСОБА_18 , зазначивши, що вони підтверджують причетність обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, хоча ніхто з них очевидцем спричинення ОСОБА_11 тілесного ушкодження не був. А тому, як стверджує захисник, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Звертає увагу і на те, що у ОСОБА_9 ножа чи будь-якого іншого предмету, яким могло бути завдано колото-різане поранення, вилучено не було, а виявлений працівниками поліції більше ніж через два місяці після подій ніж не має біологічних частин, слідів та відбитків пальців рук, які б беззаперечно вказували, що даний ніж є знаряддям злочину. Таким чином докази належності ножа ОСОБА_9 і того, що саме ним він наніс поранення живота ОСОБА_11 , відсутні. Що стосується виявлення плям крові потерпілої на одязі ОСОБА_9 та зрізах його нігтьових пластин, то вони могли залишитись та потрапити в будь-який день, враховуючи їх спільне проживання та побут. Також 2 квітня 2017 року обвинувачений був разом з ОСОБА_11 , яка, незважаючи на поранення, вживала разом з усіма алкогольні напої, спав на сидінні лави на вимостці, на якій було виявлено кров потерпілої, зранку, виявивши її тіло, намагався витягти його з води, а до курточки ОСОБА_9 мав доступ будь-хто. При цьому жоден з висновків експертів не містить дані про час та механізм потрапляння крові на одяг або пальці обвинуваченого.

Отже, як підсумовує захисник, вказані обставини в сукупності свідчать про відсутність достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, а тому згідно з ч.4 ст.17 КПК України, ст.62 Конституції України суд повинен був витлумачити усі сумніви щодо доведеності вини особи на її користь.

Вимоги апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність та необґрунтованість вироку, є аналогічним тим, що викладені захисником. Крім цього, він зазначає, що, незважаючи на вживання того дня алкоголю, його стан дозволяв абсолютно ясно сприймати обставини та повністю контролювати себе і свою поведінку. Жодних ознак, з яких би він міг зрозуміти, що ОСОБА_11 нездоровиться, не бачив, близько 19 години пішов на вимостку і більше на берег, де залишилися ОСОБА_19 і ОСОБА_11 , не повертався. А тому, прокинувшись вранці і побачивши ОСОБА_11 у воді біля вимостки, не міг зрозуміти, що відбулося. Хто вчинив злочин, йому невідомо, але, враховуючи дивну поведінку ОСОБА_12 , якого бачив зранку, тілесні ушкодження на його обличчі, яких за день до цього не було, та надання свідком неправдивих показань стосовно його вини, вважає, що свідок намагається приховати дійсні обставини справи.

ОСОБА_9 вказує, що показання вказаного свідка є неналежним доказом, оскільки ОСОБА_12 перебував у стані алкогольної інтоксикації, тож може і не розуміти впливу алкоголю на його показання, будучи впевненим, що сприймав все вірно. Оглядом телефону свідка встановлено лише імітацію виклику за спецлінією 103. Враховуючи показання судово-медичного експерта ОСОБА_13 і те, що свідок, усвідомлюючи важкий стан ОСОБА_11 та маючи можливість викликати швидку медичну допомогу та поліцію, не здійснив цього, дії ОСОБА_12 свідчать про залишення ним потерпілої в небезпеці. У ОСОБА_12 , який того дня дістався додому, була можливість знищити докази причетності до вчинення злочину, в тому числі одяг і ніж, і, як стверджує обвинувачений, якщо припустити, що свідок вчинив злочин, то вбачається його прямий інтерес у даванні неправдивих показань.

Також, посилаючись на презумпцію невинуватості як загальну засаду кримінального провадження, визначену ст.17 КПК України, яка кореспондується з ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стверджує, що докази, якими суд мотивував свої висновки, не узгоджуються зі стандартом поза розумним сумнівом, адже показання інших свідків, протоколи огляду місця події, висновки експертів, які він не оспорює, ні самі по собі, ні в сукупності з іншими доказами не доводять його вину у вчиненні злочину.
Про упередженість суду, як на думку обвинуваченого, свідчить і наявність окремої думки, в якій суддя вказує на невірну юридичну оцінку його дій за ч.1 ст.115 КК України. Він вину у вчиненні злочину не визнає, взагалі, однак окрема думка підтверджує наявність обґрунтованих сумнівів щодо її доведеності.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи обвинуваченого і захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги сторони захисту і просили їх задовольнити; доводи прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, вважаючи вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим і вмотивованим; повторно дослідивши обставини, встановлені під час кримінального провадження, у визначених судом апеляційної інстанції межах, провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що в їх задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_9 вчинив умисне вбивство ОСОБА_11 за наступних обставин.

2 квітня 2017 року протягом дня, починаючи з 8 години, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_11 перебував на озері Кирилівське поруч з будинком № 6 на вулиці Малиновського у м. Києві, де вони вживали алкогольні напої та ловили рибу.

Того ж дня та у вказаному місці близько 20 години 20 хвилин в ході словесного конфлікту, що виник між ними, ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, реалізовуючи умисел на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , що виник раптово, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і хоча не бажаючи, але свідомо припускаючи настання наслідків у вигляді смерті ОСОБА_11 , взяв ніж і наніс ним один удар в область живота останньої, заподіявши проникаюче колото-різане поранення живота з ушкодженням печінки, від якого вона через незначний проміжок часу на фоні переохолодження тіла померла.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, підтверджуються сукупністю наведених у ньому доказів, яким суд дав належну оцінку, а також доказами, які були повторно досліджені судом апеляційної інстанції.

Свідок ОСОБА_12 суду апеляційної інстанції показав, що 2 квітня 2017 року разом з братом ОСОБА_19 прийшов на озеро рибалити, де зустрів ОСОБА_9 , з яким був знайомий раніше. Він, брат, ОСОБА_9 і ОСОБА_11 , яку обвинувачений представив як дружину, ловили рибу. Протягом дня до них приєднувалися знайомі ОСОБА_9 , вони вживали алкогольні напої, а коли близько 17-18 години залишилися вчотирьох, то вживали шашлики та горілку, знову рибалили, при цьому то заходили на вимостку, то віходили з неї. Коли він стояв на вимостці обличчям до озера і почув ойкіт, то повернувся і побачив, що за ним на відстані 1,5-2 метри стояла ОСОБА_11 , тримаючись за живіт, і поруч з нею ОСОБА_9 , який одразу відійшов на вимостку. На його зауваження ОСОБА_9 відповів, що нічого страшного, все нормально. ОСОБА_11 присіла на доріжці, вона трималась за живіт, і у неї на руці була кров. Потерпіла нічого не говорила, лише ойкала, і коли попросив прибрати руку, то побачив на животі невелику ранку, в цей же час підійшов брат. Він намагався викликати швидку, але ОСОБА_11 заперечувала, як він зрозумів, хвилювалася, щоб ОСОБА_9 не притягнули до відповідальності. Тому він скасував виклик. Потім знову всі разом вживали алкоголь, і коли він все ж таки повторно почав викликати швидку, потерпіла штовхнула його з вимостки, він впав у воду, розізлився та пішов додому, а ОСОБА_19 , ОСОБА_9 і ОСОБА_11 залишилися. Того дня вони вжили більше ніж 1,5 літра горілки, скільки до цього вжив обвинувачений, він не знає, але той розумів, що у ОСОБА_11 рана. Від часу, коли потерпілій було спричинено поранення, і до того, як він пішов, пройшло не більше години. Того дня ніякої бійки між обвинуваченим та потерпілою не було, але вони розмовляли на підвищених тонах.

Зранку, виявивши, що брат не повернувся додому, пішов на озеро, і коли підходив до вимостки, то побачив, що обвинувачений йде звідти боком. ОСОБА_9 був з його пакетом та вудкою, сказав, що ОСОБА_19 вночі пішов, і що зараз щось йому покаже. Повернувшись на вимостку, він побачив ОСОБА_11 наполовину у воді і сказав ОСОБА_9 викликати міліцію. У обвинуваченого телефону не було, а його телефон, з яким ввечері впав у воду, лежав дома розібраний. Сторонні люди викликали поліцію, він пішов на роботу, а вечором вже його викликали в поліцію і шукали брата. Мертвого ОСОБА_19 з ножовими пораненнями біля цієї ж вимостки 4 квітня 2017 року знайшли водолази.

Також свідок уточнив, що ОСОБА_11 не пояснювала, звідки у неї рана, і чи був у руках обвинуваченого ніж, він уваги не звернув, але протягом дня бачив у обвинуваченого два ножа розкладний і столовий. Він упевнений, що поранення потерпілій спричинив ОСОБА_9 , тому що коли одразу повернувся на звук, біля неї був лише обвинувачений, який став відходити і виявив байдуже відношення до ОСОБА_11 , незважаючи на те, що вона трималася за живіт і у неї йшла кров. Брат у цей момент був майже на березі і поруч з ними не знаходився.

Показання свідка ОСОБА_12 суд правильно поклав в основу вироку і на користь висновків про їх правдивість свідчить те, що вони є послідовними, логічними та незмінними протягом судового провадження в суді першої та апеляційної інстанції. Вони підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_14 дружини ОСОБА_12 про те, що її чоловік повернувся ввечері 2 квітня 2017 додому у стані алкогольного сп`яніння в мокрому одязі, пояснивши, що його штовхнула у воду ОСОБА_11 , даними в протоколі огляду від 04.04.2017, предметом якого був мобільний телефон Samsung, який належить ОСОБА_12 , з якого о 20 годині 35 хвилин 02.04.2017 був здійснений виклик за спецлінією 103 (т.2 а.с.28-29). Цьому о 20 годині 32 хвилини і о 20 годині 33 хвилини передували виклики з нульовими з`єднаннями за номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , які, як показав ОСОБА_12 , він набирав, намагаючись згадати номер швидкої.

Те, що ОСОБА_12 не володіє винною інформацією, яка приховується, про обставини вбивства ОСОБА_11 , що його показання про причини конфлікту обвинуваченого та потерпілої, характер, локалізацію тілесних ушкоджень, знаряддя злочину, обстановку на місці злочину є достовірними та психологічно обґрунтованими, підтверджується і висновком психолого-психофізіологічної експертизи від 25.07.2017 (т.2 а.с.186-191).

Всупереч доводам в апеляційній скарзі обвинуваченого показання свідка є належним доказом, оскільки вони прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Що ж стосується посилань на наявність у діях ОСОБА_12 ознак кримінального правопорушення, як то залишення в небезпеці, то вказані обставини не мають відношення до цього кримінального провадження, а наявність алкогольної інтоксикації, можливість знищення свідком доказів своєї причетності до вчинення вбивства, а також інтерес у наданні неправдивих показань є припущеннями ОСОБА_9 з урахуванням обраної ним позиції захисту.

Крім того, свідок ОСОБА_15 показав, що працює в пожежній частині, до якої в день його чергування 3 квітня 2017 року вранці прибіг чоловік у брудному одязі з плямами, схожими на кров, і сказав, що жінка тоне. Він побіг за чоловіком, який привів його на берег озера, де він побачив жінку у воді без ознак життя зі слідами побоїв на обличчі. Тіло жінки знаходилося біля кладки (вимостки), на якій були також сліди крові. Він повідомив чоловіку, що допомога жінці вже не потрібна, і той розповів, що ввечері, коли він лягав спати на кладці, жодних конфліктів не було, а зранку, прокинувшись, побачив свою дружину у воді.

Такі ж показання дав свідок ОСОБА_16 , який є підлеглим ОСОБА_15 , до якого 3 квітня 2017 року о 6 годині 30 хвилин звернувся раніше незнайомий чоловік, який повідомив, що його жінка порізана лежить у воді. Чоловік був у брудному рваному одязі, з плямами крові на обличчі та біля вуха.

Свідок ОСОБА_20 , який з 2015 року винаймає кімнату в квартирі обвинуваченого, показав що 2 квітня 2017 року взяв пляшку горілки, приєднався до ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , які ловили рибу на озері Кирилівське, проте через незначний проміжок часу пішов. Подружжя перебувало у стані алкогольного сп`яніння, але конфліктів між ними він не бачив.

Про відпочинок ОСОБА_9 з дружиною того дня на озері Кирилівське та вживання останніми алкоголю повідомив і свідок ОСОБА_17 знайомий обвинуваченого, який близько 12 години був там з дружиною ОСОБА_21 . Також свідок показав, що між ОСОБА_9 та дружиною виникали суперечки, а серед речей подружжя він бачив залізний столовий ніж та ножиці.

Свідки ОСОБА_20 і ОСОБА_18 батько обвинуваченого, потерпіла ОСОБА_22 рідна сестра загиблої, визнали, що ОСОБА_9 і ОСОБА_11 зловживали алкогольними напоями. За показаннями потерпілої, зі слів сестри, вона дійшла висновку, що обвинувачений застосовує до неї фізичну силу.

Хоча свідки і не були очевидцями злочину, їх показання в сукупності з показаннями свідка ОСОБА_12 та іншими доказами в справі суд правильно взяв до уваги, оскільки вони достовірно доводять те, що 2 квітня 2017 року ОСОБА_9 та ОСОБА_11 відпочивали на озері Кирилівське, вживали алкогольні напої і між ними відбувалися суперечки, а також характер взаємовідносин між ними, зловживання алкоголем, обставини виявлення трупа ОСОБА_11 та зовнішній вигляд обвинуваченого, який зранку був у брудному одязі і з плямами крові тощо.

Ці докази об`єктивно узгоджуються з даними, які містяться в:

- протоколі огляду місця події від 03.04.2017, в ході якого на березі озера Кирилівське на дерев`яній споруді у вигляді платформи, на якій знаходилася лавка, та на лавці були виявлені та вилучені змиви та зіскоби речовини бурого кольору. На земельній ділянці, що прилягає до платформи, була знайдена пошкоджена куртка коричневого кольору, яка також вилучена (т.2 а.с.1-2);

- протоколі огляду місця події від 03.04.2017 за участю спеціаліста експерта СМЕ ОСОБА_23 , в ході якого на березі озера Кирилівське неподалік пожежної частини за адресою: м. Київ, вул. Малиновського, 6, ліворуч від моста, що веде до води, виявлено труп жінки. Вказаний труп наполовину занурений у воду, у положенні на спині. При огляді тіла виявлені сліди пошкоджень на обличчі та тулубі у вигляді синців та забійних ран, а також колото-різана рана на передній поверхні живота зліва ближче до реберної дуги (т.2 а.с.3-19);

- протоколі огляду місця події від 14.06.2017, у відповідності з яким під час огляду берега озера Кирилівське навпроти пожежної частини з підмостка, що веде до озера, за допомогою магніту, що був протягнутий по дну озера, знайдений ніж столовий з металу сірого кольору з довжиною леза 13 см (т.2 а.с.211-213).

Під час досудового розслідування залучалася низка експертів, висновки яких обґрунтовано прийнято судом до уваги.

Згідно з висновком експерта № 1063 від 08.06.2017 при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_11 виявлено ушкодження:

- проникаюче колото-різане поранення живота вхідна рана розташована на животі спереду зліва зверху, рановий канал відходить у напрямку спереду назад і знизу вверх, має довжину близько 9 см, по його ходу ушкоджена печінка;

- ушкодження на кінцівках та обличчі синці на колінах та гомілках (15 справа і 14 зліва), 8 синців на лівому стегні, синці на плечах та передпліччях (24 на правій руці, 21 на лівій руці), крововиливи та забійна рана на губах, 6 синців на обличчі зліва, 5 синців на обличчі та шиї справа.

Колото-різане поранення живота виникло від дії гострого предмета, приблизно за 1-3 години до настання смерті, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя. Між ним та настанням смерті існує прямий звязок. Всі інші ушкодження виникли від дії тупого предмета приблизно в той же час, мають ознаки легкого тілесного ушкодження. Між ними та настанням смерті зв`язку немає.

Смерть ОСОБА_11 настала від проникаючого колото-різаного поранення живота з ушкодженням печінки на фоні переохолодження тіла (т.1 а.с.121-125).

Допитаний судом першої інстанції судово-медичний експерт ОСОБА_13 роз`яснив, що черговість спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 встановити неможливо. Остання після нанесення їй колото-різаної рани живота могла вчиняти активні дії, у тому числі вживати алкоголь, рухатися, знаходячись у свідомості, яку втратила близько за годину до настання смерті, а переохолодження тіла потерпілої пришвидшило настання її смерті. З високою долею вірогідності можна припустити, що у разі надання медичної допомоги потерпілій у короткий термін вона могла вижити.

Згідно з висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № 10-1/347 від 19.06.2017 у наданому на дослідження зіскобі з сидіння лави, вилученого під час огляду місця події, виявлено кров людини, генетичні ознаки якої збігаються з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_11 (т.2 а.с.118-121).

Згідно з висновками судових молекулярно-генетичних експертиз № 10-1/343 від 20.06.2017, № 10-1/344 від 22.06.2017, № 10-1/349 від 16.06.2017, № 10-1/345 від 30.06.2017 на наданих на дослідження штанах, сорочці, куртці та зрізах нігтьових пластин ОСОБА_9 виявлена кров, генетичні ознаки якої збігаються з генетичними ознаками крові трупа ОСОБА_11 (т.2 а.с.49-54, 88-92, 103-106, 167-172).

Згідно з висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № 10-1/346 від 13.06.2017 на наданих на дослідження зрізах нігтьових пластин з лівої руки трупа ОСОБА_11 виявлена кров людини та клітини з ядрами. Генетичні ознаки крові збігаються з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_11 , генетичні ознаки клітин збігаються з генетичними ознаками зразків букального епітелію ОСОБА_24 (т.2 а.с.64-68).

Відповідно до висновку медико-криміналістичної експертизи № 137-мк від 29.05.2017 при експертизі одягу (кофта) ОСОБА_11 встановлено, що на лівій полі кофти розташоване одне колото-різане пошкодження, що утворилося від дії гострого плескатого колючо-ріжучого предмету типу клинка ножа, що мав обух з одного боку і лезо з іншого (т.2 а.с.223-227).

Згідно з висновком медико-криміналістичної експертизи № 194-мк від 16.04.2017 експериментальні рани, які спричинені наданим на експертизу ножем, неістотно відрізняються від істинної рани на тілі трупа ОСОБА_11 , тобто рана на тілі потерпілої могла бути спричинена цим ножем (т.2 а.с.230-235).

Доводи захисника, що суд не врахував відсутність доказів належності даного ножа обвинуваченому, є непереконливими, і спростовуються показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , що на березі озера в речах ОСОБА_9 був залізний столовий ніж. Вказаний ніж був знайдений в озері неподалік вимостки, тобто в місці, де відпочивали обвинувачений та потерпіла і де було вчинено злочин. А відсутність слідів біологічного походження та пальців рук об`єктивно пояснюється тим, що ніж пробув у воді більше ніж два місяці.

Завданням молекулярно-генетичного дослідження є встановлення наявності і належності об`єктів людського походження, а саме, крові, виділень, волосся, кісток, тощо. А тому відсутність у відповідних висновках даних про час та механізм потрапляння на одяг та руки ОСОБА_9 крові ОСОБА_11 , як на цьому зауважує сторона захисту, які могли потрапити в будь-який момент, не свідчить про їх неповноту чи неправильність. До того ж, дані у висновках експертів були враховані судом у сукупності з іншими доказами.

Показанням ОСОБА_9 , який заперечив свою причетність до вбивства ОСОБА_11 , яка була його співмешканкою, суд першої інстанції також дав оцінку.

Так, обвинувачений показав, що зранку 2 квітня 2017 року він та ОСОБА_11 вдвох пішли на озеро Кирилівське рибалити. Протягом дня до них приєднувалися знайомі, які приносили їжу, алкогольні напої та разом з ними їх вживали. Ввечері з ними залишилися брати ОСОБА_12 та ОСОБА_19 . Коли ОСОБА_9 ліг спати на вимостку, будь-яких конфліктів між ОСОБА_11 та іншими не було. Прокинувшись вранці, виявив у воді біля вимостки, на якій він спав, труп ОСОБА_11 , який лежав спиною на березі, а ногами у воді. Він звернувся за допомогою до чергового пожежної частини, який викликав поліцію. Конфліктів із загиблою того дня у нього не було. Також категорично заперечив наявність у нього при собі ножа.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який за наслідками аналізу інформації, повідомленої обвинуваченим працівникам пожежної частини та ОСОБА_12 про те, що вбивство сталося, поки він спав, що версія ОСОБА_9 , який усвідомив наслідки своїх злочинних дій, є намаганням уникнути відповідальності. Зокрема, свідку ОСОБА_12 ОСОБА_9 показав труп ОСОБА_11 і сказав викликати поліцію, в той час як, демонструючи хвилювання, свідку ОСОБА_15 сказав, що жінка тоне, ОСОБА_16 що порізана жінка лежить у воді, розповівши їм про відсутність конфліктів та виявлення зранку, коли прокинувся, трупа дружини.

Про неправдивість показань обвинуваченого свідчить і те, що вимостка, на якій він нібито прокинувся, була в крові ОСОБА_11 поруч з трупом останньої. У ОСОБА_9 були численні тілесні ушкодження у виді синців та саден на обличчі, шиї, кінцівках і тулубі, виявлені під час проведення судово-медичної експертизи № 831 від 04.04.2017, які могли виникнути за 1-2 дві доби до проведення огляду, який відбувся о 13 годині 30 хвилин 04.04.2017 року (т.2 а.с.32-36). При тому, що про застосування до нього насильства будь-ким обвинувачений не повідомляв, заперечив наявність конфліктів і, як сам зазначає в апеляційній скарзі, незважаючи на вживання алкоголю, його стан дозволяв абсолютно ясно сприймати обставини, що відбувались.

Твердження ОСОБА_9 , що наявність окремої думки у справі доводить існування обґрунтованих сумнівів щодо його вини, є безпідставними, оскільки в окремій думці суддя колегії зазначив лише про незгоду з юридичною оцінкою дій обвинуваченого.

Водночас, колегія суддів погоджується з тим, що під час конфліктної ситуації на фоні алкогольного сп`яніння ОСОБА_9 , завдаючи ОСОБА_11 удар ножем у життєво важливий орган, діяв з непрямим умислом на спричинення їй смерті. Про умисел ОСОБА_9 на позбавлення потерпілої життя свідчать знаряддя вчинення злочину, локалізація поранення, спричинення удару з достатньою силою для ушкодження внутрішніх органів (довжина ранового каналу близько 9 см). У зв`язку з цим він усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачав їх суспільно небезпечні наслідки, і хоча не бажав, але свідомо припускав їх настання, виявивши байдуже відношення до ОСОБА_11 , не вживаючи ніяких заходів для звернення за медичною допомогою, поки вона не померла, і лише зранку після повернення ОСОБА_12 , який побачив труп потерпілої, звернувся до працівників пожежної частини за допомогою.
Визначальним чинником для кваліфікації дій обвинуваченого, як зазначив суд у вироку, є ставлення обвинуваченого до наслідків у виді смерті потерпілої. А тому проміжок часу, який пройшов від заподіяння ОСОБА_11 удару ножем і до настання її смерті, не вплинув на кваліфікацію дій ОСОБА_9 .

Отже, суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження і навів у вироку сукупність доказів, які з точки зору достатності та взаємозв`язку правильно покладено в обґрунтування висновків про доведення винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення і правової кваліфікації його дій за ч.1 ст.115 КК України вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли потягти зміну або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується за місцем попередньої роботи та проживання, не працював, обставину, що обтяжує покарання, вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, та відсутність обставин, що його пом`якшують, і правильно призначив ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції закону України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин апеляційні скарги захисника та обвинуваченого задоволені бути не можуть.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 16 травня 2018 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 і захисника ОСОБА_7 без задоволення.
На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року зарахувати ОСОБА_9 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по 6 березня 2019 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3