Справа №390/348/16-к
Провадження №1-кп/390/5/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2019 року Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький кримінальне провадження № 0001202 від 28.06.2013 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Протопопівка, Олександрійського району, Кіровоградської області, громадянина України, одруженого, працюючого головним державним соціальним інспектором управління соціального захисту населення Олександрійської РДА Кіровоградської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 27.06.2013 близько 16 год. 30 хв., керуючи автомобілем ЗАЗ - 110307, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в світлу пору доби на 9 км + 300 м автодороги «Т 12-05» Кіровоград - Олександрія, на території Кіровоградського району, Кіровоградської області, зі сторони м. Кіровоград в напрямку с.Аджамка, в порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 (б, д) ПДР (п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну...., технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху) проявив власну необережність та недбалість до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, при цьому порушуючи вимог п. 12.1 ПДР (п. 12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним) не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати можливість постійно контролювати рух транспортного засобу, не впоравшись з керуванням автомобіля, допустив виїзд автомобіля за межі проїзної частини з наступним наїздом на дерево, яке росло на лівому узбіччі щодо напрямку руху автомобіля. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля ЗАЗ -110307, реєстраційний номер НОМЕР_1 :

- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 577 від 25.07.2013, отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми грудної клітини: синців по боковим поверхням тулуба, крововиливу в м`язи грудної клітини справа та зліва, переломів ребер справа 2, 3, 4, 5 по біляхребцевих лініях, 6, 7 по задньопідпахвиних лініях, зліва 3, 4, 5, 6 по середньо-ключичній лінії, 8, 9 по задньопідпахвинній, крововиливу в міжреберні м`язи в місцях переломів, наявність крові в плевральних порожнинах, втрата якої ускладнилася шоком: закритої тупої травми грудного відділу хребта з переломами хребців та забоєм спинного мозку, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення, та в даному випадку призвели до смерті останньої, і знаходяться в прямому причинному зв`язку з отриманими в результаті дорожньо-транспортної пригоди тілесними ушкодженнями;

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 199 від 28.02.2014, отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого переломо-вивиху човноподібної кістки правої стопи, саден грудної клітини, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_7 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть одного потерпілого та середньої тяжкості тілесні ушкодження іншому потерпілому.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину не визнав та пояснив суду, що 27 червня 2013 року його знайомий ОСОБА_6 попросив забрати матір з лікарні № 4 в м. Кіровоград. На той час у нього у власності був автомобіль «Славута» «ЗАЗ 110307», д.н. НОМЕР_1 . Приблизно о 14.00 год. він заїхав за ОСОБА_10 та вони виїхали з м.Олександрія до м.Кіровограда. Прибувши до Кіровоградської міської лікарні швидкої медичної допомоги (лікарня № 4), він зупинився на стоянці, а Фесун пішов в лікарню та забрав свою матір ОСОБА_11 . Всі разом вони сіли в автомобіль та виїхали до м. Олександрія. Виїхавши з м. Кіровоград він вирішив їхати до м. Олександрія через с.Аджамка. Покриття проїзної частини було асфальтобетонним, без вибоїн та перешкод для руху, сухим. Близько 16-17 години він рухався по смузі напрямком с.Аджамка, на дорозі було по одній смузі в кожному напрямку, швидкість руху була близько 90 км/год. В ході руху він спілкувався з ОСОБА_10 , його матір сиділа на задньому сидінні позаду ОСОБА_12 та мовчала. Після цього розмова стихла та в нього потемніло в очах. Наступне що він пам`ятає, це що стоїть біля водійських дверцят, опершись на дах. Згодом він почав потроху приходити у свідомість та побачив, що відкрита задня ліва дверцята та ОСОБА_13 лежав позаду нього на траві, він заглянув до салону автомобілю та побачив, що ОСОБА_14 була у свідомості та стогнала. Він викликав швидку допомогу. Що могло статися йому не відомо. Він добре себе почував, був тверезий та мав стаж водія 12 років. Автомобіль перебував у справному стані. У нього в автомобілі був термометр, котрий показував, що у салоні температура повітря близько 32-36 градусів Цельсія. Було жарко, в ході руху він спітнів, але якби йому було погано, то він би зупинився. Також, в автомобілі не було кондиціонеру та під час руху були закриті вікна, адже ОСОБА_13 боїться протягів. Вже після пригоди ОСОБА_15 розповів йому, що вони їхали та вели бесіду, згодом розмова стихла та він відчув, що автомобіль почав уходити вліво та з`їжджає з проїзної частини у ліву сторону, він крикнув йому «Куди ти їдиш?», але він щось пробуркотів, а після автомобіль з`їхав за межі проїзної частини, проїхав повз чагарники, де і відбулося зіткнення з деревом. Після цього ОСОБА_13 почав його гукати, але він не реагував на його слова. Чому він втратив свідомість не може пояснити, можливо це був тепловий удар, або погіршення самопочуття.

Потерпілий ОСОБА_6 пояснив суду, що 27.06.2013 року він попросив ОСОБА_16 забрати матір ОСОБА_11 з лікарні на його автомобілі «Славута» «ЗАЗ 110307», д.н. НОМЕР_1 . Так, близько 14.00 год. вони з ОСОБА_17 виїхали з міста Олександрія до міста Кіровограда, забрали з Кіровоградської міської лікарні швидкої медичної допомоги (лікарня №4) його матір ОСОБА_11 та всі разом виїхали до м. Олександрія через с.Аджамка. ОСОБА_18 був за кермом, він сидів на передньому пасажирському сидінні, а його мати позаду нього. ОСОБА_18 на вигляд почував себе нормально. Вони проїхали близько 15-20 хв. та перебували на автодорозі між с.Аджамка та м. Кіровоград. Проїзна частина була в сухому стані, асфальтобетонне покриття в задовільному стані. Було близько 16-17 години та на вулиці було жарко. Під час руху вони весь час спілкувалися. В один момент він помітив, як автомобіль на прямій дорозі починає зміщуватись вліво, спочатку він подумав, що ОСОБА_19 об`їжджає яму, але після того, як автомобіль уже повністю був на зустрічній смузі і прямував лівіше, то він почав кричати ОСОБА_17 , але той щось пробуркотів, автомобіль виїхав на ліве узбіччя, де відбувся наїзд на стовпчик, а після автомобіль здійснив наїзд на дерево, яке росло у кюветі, в результаті чого автомобіль підкинуло та розвернуло вліво. Після цього ОСОБА_7 відстебнув пасок безпеки, вийшов з авто та побіг до проїзної частини. Він намагався вийти з автомобілю, але не зміг відчинити двері, тому відстебнув пасок безпеки, перемістився на водійське сидіння та вийшов з лівих передніх дверей. ОСОБА_20 в цей час був біля проїзної частини та кудись телефонував. Він відчинив з лівої сторони задні двері, щоб дістати матір. Він відчув сильний біль в спині та на шиї, йому було важко стояти і він ліг на землю. Жодних претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Впевнений, що ОСОБА_7 втратив свідомість. Вони весь час розмовляли, а до моменту зіткнення розмова стихла хвилин за 2-3, однак за цей момент він би не зміг заснути. В салоні автомобіля було дійсно дуже жарко, а вікна були закриті, адже він боїться протягів. Просив суд не карати ОСОБА_7 , адже хіба людина може відповідати за дії перебуваючи не у свідомості, він не тямив що з ним було.

Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно із ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, на прокурора та слідчого відповідно до ч.2 ст.9 КПК України покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно із ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи.

Згідно 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на слідчого, прокурора.

В обґрунтування винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України сторона обвинувачення надала докази, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні:

Згідно витягу з кримінального провадження № 0001202 від 28.06.2013 року слідує, що підставою для внесення відомостей до ЄРДР стала дорожньо-транспортна пригода, що мала місце 27.06.2013 року приблизно о 17.00 год. по автодорозі Кіровоград-Олександрія, біля повороту на с.Веселівка, зі сторони м.Кіровоград, в напрямку м.Олександрія, ОСОБА_7 керуючи автомобілем ЗАЗ-1103 допустив виїзд автомобіля за межі проїзної частини з послідуючим з`їздом у кювет та наїздом на дерево, в результаті чого пасажири автомобіля ОСОБА_6 та ОСОБА_9 отримали тілесні ушкодження та були доставлені до Кіровоградської обласної лікарні, де ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 померла ( т.2 а.с. 1-3).

З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди зі схемою та фототаблицею до нього від 27.06.2013 року вбачається, що проведено огляд місця ДТП по автодорозі Т-12, 9 км+300 м, та вході якого було виявлено автомобіль ЗАЗ-1103 у кювет зіткнутий з деревом в денну погоду, при сонячному освітленні, опади відсутні, температура повітря 36 градусів Цельсію (т.2 а.с. 5-16).

Висновком експерта № 209 від 17.07.2013 року, яким встановлено, що рульове керування, гальмова система, ходова частина представленого для дослідження автомобіля «ЗАЗ 110307» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент настання розглянутої події знаходились в працездатному стані і не мали ознак наявності несправностей, які ведуть чи обумовлюють виникнення втрати цим автомобілем, його поперечної стійкості і раптовому для його водія уводу у бік від смуги руху, яка обирається ним (водієм), чи позбавленню цього водія можливості зниження швидкості автомобіля аж до його повної зупинки за допомогою робочого гальма з відомою водію ефективністю. Пошкодження та деформації автомобіля «ЗАЗ» вказані в дослідній частині висновку виникли в момент ДТП. Рішення питання про те: «Якщо несправності виникли до ДТП, то як це могло вплинути на керованість автомобілем» - позбавлено логічного сенсу з причин відсутності несправностей автомобіля до ДТП ( т.2 а.с. 36-40).

Посмертним епікризом № 12453, лікарським свідоцтвом про смерть № 614 від 05.07.2013 року, Свідоцтвом про смерть ОСОБА_9 , висновком експерта № 577 від 25.07.2013 року, відповідно до якого ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми грудної клітини: синців по боковим поверхням тулуба, крововиливу в м`язи грудної клітини справа та зліва, переломів ребер справа 2, 3, 4, 5 по біляхребцевих лініях, 6, 7 по задньопідпахвиних лініях, зліва 3, 4, 5, 6 по середньо-ключичній лінії, 8, 9 по задньопідпахвинній, крововиливу в міжреберні м`язи в місцях переломів, наявність крові в плевральних порожнинах, втрата якої ускладнилася шоком: закритої тупої травми грудного відділу хребта з переломами хребців та забоєм спинного мозку, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення, та в даному випадку призвели до смерті останньої, і знаходяться в прямому причинному зв`язку з отриманими в результаті дорожньо-транспортної пригоди тілесними ушкодженнями ( т.2 а.с. 48, 49, 53, 55-59).

Висновком експерта № 199 від 28.02.2014 року, з якої слідує, що ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого переломо-вивиху човноподібної кістки правої стопи, саден грудної клітини, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я (т.2 а.с. 79-80).

Листом Державної служби України з надзвичайних ситуацій Кіровоградського обласного центру з Гідрометеорології від 18.03.2014 року за № 29-138/80, з якого слідує, що 27.06.2013 року з 16.00 год. до 17.00 год. Київського літнього часу спостерігалась мінлива хмарність, опадів та небезпечних явищ в цей період не було, видимість становила 10 км, вітер був північно-східного напрямку з максимальною швидкістю до 5 м/с, температура повітря становила 32-33? ( т.2 а.с. 95).

Висновком експерта № 74 від 22.03.2014 року, відповідно до якого вбачається, що в даній дорожній ситуації згідно заданих вихідних даних водії автомобіля «ЗАЗ 110307» реєстраційний номер НОМЕР_1 втратив керування над транспортним засобом через втрату свідомості, а даний випадок ПДР України не регламентується, то вирішення питань відносно водія автомобіля «ЗАЗ 110307» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 шляхом проведення судової інженерно-транспортної експертизи за спеціальністю 10.1 (Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод) не вирішується (т.2 а.с.102-103).

Висновком експерта № 418 від 25.04.2014 року, де об`єктивних судово-медичних даних, за якими можна було б говорити про виникнення синкопальних станів (втрату свідомості, або не притомність, пов`язаних з захворюванням) у ОСОБА_21 не має; об`єктивних судово-медичних даних, які б свідчили про розвиток теплового удару під час керування автомобілем, немає (останній запис в наданій медичній документації від 14.12.2012 року ( т.2 а.с.131).

Висновком судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи від 21.01.2016 року за № 91, з якої вбачається, що в розглянутій дорожній обстановці, дії водія автомобіля ЗАЗ-1103 ОСОБА_22 , що мали бути спрямовані на забезпечення безпеки та на можливість уникнення ДТП, регламентувались вимогами п. 1.5, 2.3 (б) і (д) та 12.1 Правил дорожнього руху, текст яких надано в дослідницькій частині висновку. Умовою, яка могла забезпечити безпеку і можливість запобігання ДТП для водія а/м ЗАЗ-1103 ОСОБА_22 є виконання ним вимог п. 1.5, 2.3 (б) і (д) та 12.1 Правил дорожнього руху. При цьому, слід зазначити, що в наданих на дослідження матеріалах кримінального провадження відсутні дані про наявність будь-яких причин технічного характеру, які могли перешкоджати виконанню водієм автомобіля зазначених вище вимог ПДР і які мають досліджуватись експертним шляхом. Невідповідність дій водія автомобіля ЗАЗ-1103 ОСОБА_22 вказаним вище вимогам п.п. 1.5, 2.3 (б) і (д) та 12.1 ПДР перебуває в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою (т.2 а.с.139-142).

Також, судом досліджені матеріали, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які свідчать проте, що останній раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має на утриманні двох дітей, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має зразкову характеристику з місця роботи, сталі соціальні зв`язки, має посвідчення водія з 2001 року.

Дослідивши всі зібрані по справі і досліджені у судовому засіданні докази, оцінивши їх з точки зору допустимості, достовірності та належності, суд приходить до висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено, що в діях обвинуваченого є склад кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а тому обвинувачений ОСОБА_7 підлягає виправданню, за наступними підставами.

Відповідно до ст.62 Конституції України, ч.2 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Вирок суду не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Згідно з ч.5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом», п.53 рішення ЄСПЛ у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 року, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (п.86 рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі «Вєренцов проти України»).

Відповідно до ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; та інші.

Обвинуваченому ОСОБА_7 інкримінується порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого та середньої тяжкості тілесні ушкодження іншому потерпілому, тобто кримінальне правопорушення за ч.2 ст.286 КК України.

Склад кримінального правопорушення за ч.2 ст.286 КК України передбачає:

1) основний безпосередній об`єкт це безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, а додатковий обов`язковий об`єкт - життя і здоров`я особи;

2) суб`єкт злочину це осудна особа, яка досягла 16-річного віку і керує транспортним засобом;

3) об`єктивна сторона злочину включає такі обов`язкові ознаки:

а) діяння, б) обстановку, в) наслідки та г) причинний зв`язок між діянням і наслідками.

Діяння полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності. Діяння при вчиненні цього злочину завжди пов`язане з недотриманням вимог відповідних нормативних актів - правил безпеки руху та експлуатації транспортних засобів. Такі правила встановлені у законах та інших нормативно-правових актах, насамперед Правилах дорожнього руху.

Обстановка вчинення злочину характеризується тим, що діяння вчиняється та наслідки настають в обстановці дорожнього руху, тобто в процесі пересування транспортних засобів.

Кримінальна відповідальність за ст.286 КК України настає за умови заподіяння наслідків у вигляді фізичної шкоди, яка є не менш небезпечною, ніж середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винним, закономірно, з необхідністю тягне за собою наслідки, передбачені ст. 286 КК України;

4) суб`єктивна сторона злочину визначається ставленням винного до наслідків і в цілому характеризується необережною виною.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження 26 березня 2014 року слідчим СВ Кіровоградського РВ УМВС України в Кіровоградській області винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001202 від 28.06.2013 року, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, відповідно до ч.1 п.2 ст. 284 КПК України (т.2 а.с.117-119).

30.12.2015 року заступником прокурора Кіровоградської області було винесено постанову про скасування постанови про закриття кримінального провадження та доручення здійснення досудового розслідування слідчому підрозділу вищого рівня (т.2 а.с.123-124).

Так, відповідно до ст.113 КПК України - процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжок часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Відповідно до ст.219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним, актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи № 418 (т.2 а.с.131), яку проводив судмедексперт ОСОБА_23 експертиза почата «29 квітня 2014 року» та закінчена «25 квітня 2014 року», тобто проведена поза рамками досудового слідства, після винесення постанови про закриття кримінального провадження.

Крім того, вказана експертиза проведена по медичним документам на ім`я ОСОБА_7 , 1973 року народження. Сам ОСОБА_7 експертом не оглядався. В дослідницькій частині та у самому висновку не зазначено, які саме дані меддокументації використовував експерт.

Згідно п.19 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті» на підставі аналізу всіх зібраних у справі доказів суд повинен зазначити у вироку, які вихідні данні він визнав такими, що відповідають дійсності, і з їх урахуванням оцінити висновок експерта.

Відповідно до ч.10 ст.101 КПК України висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідних постанові, ухвалі, вироку.

Лікар судово-медичний експерт КЗ «Кіровоградського облбюро СМЕ» ОСОБА_23 неодноразово викликалась в судове засідання з метою роз`яснення оспорюваного стороною захисту висновку, однак в призначені судові засідання не з`явилась.

Враховуючи вище вказане, суд визнає таким, що не відповідає фактичним обставинам по справі і не є доказом винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, висновок № 418 від 25.04.2014 року, оскільки він проведений поза рамками досудового слідства, ґрунтується на недостовірних вихідних даних, проведений без участі обвинуваченого та має ряд розбіжностей при його складенні.

Таким чином, суд вважає, що надані докази стороною обвинувачення не спростовують показання ОСОБА_7 про те, що він при русі автомобіля раптово втратив свідомість та вважає його покази достовірними.

Відповідно до ст.62 Конституції України, п.п.18, 19 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, відповідно до якого неприпустимо покладати на підсудного доведення своєї невинуватості, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постановлення вироку», при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного, обвинувальний ухил є неприпустимим, усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібрані в справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливі збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Таким чином, відповідно до вимог ст.94 КПК України оцінивши за своїм внутрішнім переконанням кожний доказ окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, витлумачивши відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України усі сумніви на користь обвинуваченого, суд доходить висновку про те, що відсутність обов`язкових складових частин кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме, об`єктивної сторони - діяння, яке пов`язане із недотриманням обвинуваченим вимог ПДР, причинного зв`язку між цим діянням і наслідками спричиненими потерпілим, та суб`єктивної сторони у формі необережної форми вини, свідчить про відсутність в діянні ОСОБА_7 складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.286 КК України.

Відповідно до положень п.3 ч.1 ст.373 КПК України, у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, ухвалюється виправдувальний вирок.

За вище вказаних обставин, встановивши, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, суд має визнати останього невинуватим та постановити щодо нього виправдувальний вирок.

Прокурором до ОСОБА_7 заявлений позов в інтересах Кіровоградської обласної лікарні на загальну суму 8275, 34 грн. за лікування потерпілих.

Згідно з ч. 3 ст. 129 КПК України у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених ч.1 ст. 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.

Оскільки ОСОБА_7 виправдовується судом за недоведеністю його винуватості у пред`явленому йому обвинуваченні, тому зазначений позов прокурора необхідно залишити без розгляду.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

В зв`язку з виправданням обвинуваченого, відповідно до вимог ст.124 КПК України, процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, на загальну суму 1300,68 грн. стягненню з обвинуваченого не підлягають і їх необхідно віднести на рахунок коштів Державного бюджету України.

Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватим у висунутому йому обвинуваченні за ч.2 ст.286 КК України та виправдати його на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, у зв`язку з не доведеністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення.

Цивільній позов прокурора в інтересах Кіровоградської обласної лікарні на загальну суму 8275, 34 грн. залишити без розгляду.

Процесуальні витрати на залучення експертів по справі віднести на рахунок держави.

Вирок набирає законної сили після спливу строку на апеляційне оскарження. У разі оскарження учасниками процесу, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, яке набирає законної сили з моменту його проголошення.

Апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції може бути подана протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: /підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1