Справа № 127/6257/18
Провадження № 1-кп/127/304/18

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.12.2018 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 28 листопада 2017 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0004039 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вища Кропивна, Немирівського району, Вінницької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Сміла, Хмільницького району, Вінницької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_4 , в період часу з 01:00 год. до 02:00 год. 28.11.2017 року, повертаючись до дому, проходячи через двір буд. № 1 по вул. Брацлавській, м. Вінниці виявив навпроти першого під`їзду даного будинку припаркований автомобіль марки «ВАЗ 2101», білого кольору, д.з.н. НОМЕР_1 , що перебуває у користуванні у ОСОБА_8 . В подальшому маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_4 таємно, умисно, шляхом вільного доступу, через відкриті водійські дверцята проник до транспортного засобу, після чого, взявши контактні проводи від замка запалення намагався запустити двигун транспортного засобу, однак, транспортний засіб не завівся. В подальшому, ОСОБА_5 залишився у салоні автомобіля за кермом даного транспортного засобу, а ОСОБА_4 вийшов із салону та штовхав даний автомобіль, намагаючись його завести. В подальшому ОСОБА_5 , сидячи за кермом викраденого автомобіля та ОСОБА_4 , який штовхав автомобіль до вул. Привокзальної були помічені працівниками патрульної поліції та затримані.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав, щиро розкаявся та суду пояснив, що 28.11.2017 року, близько другої години ночі, він разом з ОСОБА_5 гуляли по м. Вінниці, пили каву. Він йшов по переду, а ОСОБА_5 позаду нього, так як розмовляв по телефону. Проходячи через двір буд. № 1 по вул. Брацлавській в м. Вінниці, він виявив навпроти першого під`їзду даного будинку припаркований автомобіль марки «ВАЗ 2101», білого кольору, в якого були привідкриті водійські дверцята. В цей час, до нього підійшов ОСОБА_5 , який сів за кермо даного автомобіля, а він біля нього. Після чого, ОСОБА_5 спробував завести двигун автомобіля, взявши контактні проводи від замка запалення, проте їм цього зробити не вдалось, через що він вирішив вийти з автомобіля та штовхнути автомобіль, таким чином спробувати його завести. Однак, штовхаючи автомобіль, все ж таки завести автомобіль їм так і не вдалось. В цей час, біля них проїжджали працівники патрульної поліції, які їх помітили і в подальшому затримали.
Обвинувачений ОСОБА_4 додатково суду пояснив, що на викраденому автомобілі вони мали намір покататись, проте не маючи змоги завести автомобіль вирішили відштовхати його від будинку, біля якого він був припаркований, таким чином пожартувати над власником транспортного засобу.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину визнав, щиро розкаявся та надав суду аналогічні пояснення.
Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні суду пояснив, що ввечері 27.11.2017 року він залишив в дворі будинку АДРЕСА_2 автомобіль марки «ВАЗ 2101», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 . Наступного дня, вранці 28.11.2018 року, з балкона квартири він помітив, що його автомобіль зник. Після чого, він взяв документи на вищевказаний автомобіль та спустився в двір будинку. В цей час, його вже чекали працівники поліції, з якими він поїхав у відділення поліції де написав відповідну заяву про викрадення автомобіля.
Потерпілий ОСОБА_8 додатково зазначив, що претензій. Як морального так і матеріального характеру до обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не має. Просив суд обвинувачених суворо не карати.
З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що 28.11.2017 року з заявою про вчинення злочину звернувся ОСОБА_8 , що підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.11.2017 року. Згідно вказаної заяви він просить прийняти міри до невідомої особи, яка в період часу з 23:30 год. 27.11.2017 року по 07:30 год. 28.11.2017 року, намагались незаконно заволодіти автомобілем марки «ВАЗ 2101», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , 1978 року випуску, який був припаркований в дворі будинку АДРЕСА_2 .
Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку 28.11.2017 року, що підтверджується витягом з ЄРДР.
Згідно постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 28.11.2017 року автомобіль марки «ВАЗ 2101», білого кольору, д.з.н. НОМЕР_1 , 1978 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0004039.
Згідно ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 01.12.2017 року (№127/25781/17) накладено арешт на автомобіль марки «ВАЗ 2101», білого кольору, д.з.н. НОМЕР_1 , 1978 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , який поміщено на територію майданчику тримання тимчасово затриманих транспортних засобів ДП МВС України «Вінниця-Інформ-Ресурси» за адресою: м. Вінниця, вул. Г. Арабея, 17.
Згідно висновку експерта №355 від 12.01.2018 року ринкова вартість аналогічного повнокомплектного технічно справного автомобіля марки «ВАЗ 2101», д.з.н. НОМЕР_1 , 1978 року випуску, станом на 28.11.2017 року становить 13690 грн. 00 коп. Розмір матеріального збитку, завданий власнику автомобіля марки «ВАЗ 2101», д.з.н. НОМЕР_1 , 1978 року випуску на момент проведення експертизи складає 483 грн. 07 коп.
Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Заслухавши показання обвинувачених, потерпілого, дослідивши надані під час судового провадження докази, суд дійшов наступних висновків.
Під час судового провадження обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнали свою винуватість у вчинені злочину, повідомили, що жодні обставини встановлені під час досудового розслідування та викладені в обвинувальному акті ними не оспорюються, надали показання та повідомили про обставини вчинення ними злочину.
Розглянувши вказане провадження в межах висунутого обвинувачення, дослідивши докази у справі в заявленому сторонами обсязі, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 доведена стороною обвинувачення, оскільки підтверджена сукупністю доказів у справі, які суд приймає до уваги як належні, допустимі та достатні для висновків суду.
Так, суд приймає до уваги та кладе в основу вироку показання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які в судовому засіданні винуватість у вчиненні злочину визнали та надали добровільні показання щодо обставин спільного вчинення ними злочину. Так, обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 повідомили суду, що 28.11.2017 року, близько другої години ночі, проходячи через двір будинку АДРЕСА_2 , навпроти першого під`їзду даного будинку виявили припаркований автомобіль марки «ВАЗ 2101», білого кольору, в якого були привідкриті водійські дверцята. Скориставшись відкритими водійськими дверцятами автомобіля, обвинувачені проникли в середину автомобіля, а саме ОСОБА_5 сів за кермо автомобіля, а ОСОБА_4 на пасажирське сидіння. Після чого, ОСОБА_5 спробував завести двигун автомобіля, взявши контактні проводи від замка запалення, проте йому цього зробити не вдалось, через що ОСОБА_4 вирішив вийти з автомобіля та штовхнути його, таким чином спробувати завести двигун автомобіль, що в подальшому й зробив. Штовхаючи автомобіль, обвинуваченим завести двигун так і не вдалось. Однак, в подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були помічені та затримані працівниками патрульної поліції. Обставини незаконного заволодіння транспортним засобом, вчинено групою осіб, повідомлені обвинуваченими повністю узгоджуються з їх показаннями в судовому засіданні.
Сукупність вказаних доказів надає підстави стверджувати, що винуватість обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом, вчинено групою осіб є доведеною, оскільки вказані докази містять достатні дані, що підтверджують наявність спільного умислу та узгоджених дій між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо незаконного заволодіння транспортним засобом, тобто мотив їх спільних дій та об`єктивні дії, вчинені ними для досягнення їх спільної мети.
Таким чином, сукупність доказів у справі свідчить, що обвинуваченням доведено винуватість ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , надані докази є достатніми для висновків суду та надання правової кваліфікації дій обвинувачених.
Суд, оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям обвинувачених, кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене групою осіб.
Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене групою осіб.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
По місцю навчання та проживання ОСОБА_4 характеризується з позитивної сторони.
Згідно розписки потерпілого ОСОБА_8 від 23.01.2018 року вбачається, що останній претензій як морального так і матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має. Завдані збитки йому відшкодовано в розмірі 4000 грн.
Згідно довідок Немирівської ЦРЛ від 15.12.2017 року ОСОБА_4 до лікаря-нарколога та психіатра за допомогою не звертався.
З вимоги про судимість від 28.11.2017 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, вчинив умисний тяжкий злочин, вину у вчиненні злочину визнав, щиро розкаявся, активно сприяв у розкритті злочину, добровільно відшкодував потерпілому завдані збитки.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку та активне сприяння у розкритті злочину, про що свідчать поведінка та показання обвинуваченого в ході судового розгляду.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі на певний строк без конфіскації майна, оскільки призначення інших видів покарань визнано судом недостатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових злочинів засудженим.
Разом з тим, наявність пом`якшуючих покарання обставини у виді щирого каяття, добровільного відшкодування потерпілому завданого збитку та активного сприяння у розкритті злочину, відсутність обтяжуючих обставин покарання обвинуваченого, є підставою для прийняття судом рішення про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України із застосуванням положень ст. 76 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 по місцю навчання та проживання характеризується з позитивної сторони.
Згідно розписки потерпілого ОСОБА_8 від 23.01.2018 року вбачається, що останній претензій як морального так і матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_5 не має. Завдані збитки йому відшкодовано в розмірі 4000 грн.
Згідно довідок Хмільницької ЦРЛ ОСОБА_5 на обліку лікаря-нарколога та психіатра не перебуває та за допомогою не звертався.
З вимоги про судимість від 28.11.2017 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, по місцю навчання та проживання характеризується позитивно, вчинив умисний тяжкий злочин, вину у вчиненні злочину визнав, щиро розкаявся, активно сприяв у розкритті злочину, добровільно відшкодував потерпілому завдані збитки.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку та активне сприяння у розкритті злочину, про що свідчать поведінка та показання обвинуваченого в ході судового розгляду.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі на певний строк без конфіскації майна, оскільки призначення інших видів покарань визнано судом недостатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових злочинів засудженим.
Разом з тим, наявність пом`якшуючих покарання обставини у виді щирого каяття, добровільного відшкодування потерпілому завданого збитку та активного сприяння у розкритті злочину, відсутність обтяжуючих обставин покарання обвинуваченого, є підставою для прийняття судом рішення про можливість звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України із застосуванням положень ст. 76 КК України.
Також, у відповідності до ст. 124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в рівних долях, слід стягнути судові витрати у справі, які згідно із довідкою про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні до висновку експерта №355 від 12.01.2018 року, становлять 1716,00 гривень.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 65-67, 289 КК України, ст.ст. 174, 373, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.
На підставі п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.
На підставі п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути в рівних долях із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 1716,00 грн.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 01.12.2017 року (№127/25781/17), якою накладено арешт на автомобіль марки «ВАЗ 2101», білого кольору, д.з.н. НОМЕР_1 , 1978 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , скасувати.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: - автомобіль марки «ВАЗ 2101», білого кольору, д.з.н. НОМЕР_1 , 1978 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , який поміщено на територію майданчику тримання тимчасово затриманих транспортних засобів ДП МВС України «Вінниця-Інформ-Ресурси» за адресою: м. Вінниця, вул. Г. Арабея, 17, повернути потерпілому ОСОБА_8 .
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: