ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000091 від 03 квітня 2018 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, українця, уродженця с. Горішівці, Заставнівського району Чернівецької області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, який має на утриманні шестеро неповнолітніх дітей, раніше судимого:
- вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 20.05.1994 р. за ч.2 ст.142, ч.2 206 КК України до позбавлення волі строком на 9 років;
- вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 27.02.2003 р. за ч.2 ст.205, ч.2 ст.142, ст.42, ст.78 КК України до 1 року 6 місяців 24 дні позбавлення волі;
- вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 05.10.2005 р. за ч.3 ст.296, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки;

ЄУНСС: 716/663/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_8
НП: 11-кп/822/42/19 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.186, ч.2 ст.357 КК України

- вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 16.01.2008 р. за ч.2 ст.186, ст.69 КК України до 2 років і 6 місяців позбавлення волі;
- вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 27.12.2010 р. за ч.4 ст.296 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.357 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 15 листопада 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, за ч.2 ст.186 та ч.2 ст.357 КК України та призначено йому покарання:
- за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців;

- за ч.2 ст.357 КК України у виді позбавлення волі строком на 1(один) рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, остаточно призначено покарання ОСОБА_6 шляхом часткового складання призначених покарань у виді 5(пяти) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 визначено рахувати з моменту фактичного його затримання - 03.04.2018 року о 14-11 годині.

Запобіжний захід обраний обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.
Вирішено долю речових доказів.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_6 03.04.2018 близько 13 год. перебуваючи в м. Заставна по вул. Чорновола, 9, Чернівецької області, в приміщенні кафе «Хатинка», діючи з прямим умислом та корисливою метою, достовірно знаючи, що всередині гаманця потерпілої ОСОБА_9 знаходяться грошові кошти, шляхом виривання останнього з її рук відкрито викрав його та заволодів ним. При цьому в гаманці знаходились грошові кошти в сумі 1700 гривень та вартість самого гаманця складала 35 гривень.

В подальшому, цього ж дня, близько 15 год. обвинувачений ОСОБА_6 перебуваючи в приміщенні Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області за адресою: вул. Незалежності, 49, м. Заставна, в службовому кабінеті №209, діючи з прямим умислом та корисливою метою, яка полягала в перешкоджанні проведення досудового розслідування, пошкодив особливо важливі документи. Це проявилось в тому, що він під час зачитування йому начальником СВ Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_10 протоколу про його затримання, вихопив зі столу матеріали кримінального провадження №0000091 від 03.04.2018 року та почав їх розривати на частини. Своїми діями обвинувачений пошкодив витяг із ЄРДР №№0000091 від 03.04.2018 року на 1 аркуші, постанову про призначення групи слідчих у кримінальному провадженні №0000091 від 03.04.2018 року на 1 аркуші, пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілої ОСОБА_9 , протокол

затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину ОСОБА_6 на 3 аркушах, пояснення ОСОБА_11 на 1 аркуші, пояснення ОСОБА_9 на 1 аркуші, протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_9 на 2 аркушах, протокол огляду місця події від 03.04.2018 року на 2 аркушах.

На вказаний вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 , кожен окремо, подали апеляційні скарги.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок районного суду змінити як незаконний та необґрунтований, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Обвинувачений ОСОБА_6 , обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що судом не було взято до уваги та не надано належної оцінки його показам. Вказує на те, що він не заволодів коштами потерпілої ОСОБА_9 та не розпорядився ними на свій розсуд, а також не зник з місця події.

Також ОСОБА_6 посилається на те, що він добровільно повернув гаманець потерпілій ОСОБА_9 , не тікав з місця події, не розпорядився її коштами, дочекався поліцію та давав правдиві покази по справі.

Зазначає, що в райвідділі поліції слідчий на нього чинив тиск, відмовив у наданні адвоката та здійснити дзвінок рідним.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі вказує, що провадження за ч.2 ст.357 КК України повністю сфабриковане.

Також апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не враховано те, що у нього на утриманні шестеро неповнолітніх дітей, що він не перешкоджав слідству, потерпіла немає до нього ні матеріальних ні моральних претензій, та просила суд його не карати.

Захисник ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить вирок Заставнівського районного суду Чернівецької області від 15 листопада 2018 року щодо ОСОБА_6 скасувати та закрити кримінальне провадження щодо нього за відсутності в його діянні складу кримінальних правопорушень.

При цьому, обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги захисник ОСОБА_7 посилається на те, що суд першої інстанції помилково погодився з кваліфікацією дій обвинуваченого та надав їм не вірну юридичну оцінку. Так в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 з місця події не тікав та навіть не покинув територію бару «Хатинка», в якому відбувалися події, залишився чекати поліцію після повернення гаманця, оскільки не мав наміру на вчинення грабежу та заволодіння грошима потерпілої, не відчував своєї провини та був впевнений, що поліція одразу розбереться в його невинуватості. Зазначене окрім пояснень обвинуваченого підтверджується й показами свідка ОСОБА_11 . Окрім того в протоколі огляду місця події та фото таблиць до нього вказано, що всі кошти залишилися в гаманці потерпілої та цей факт не заперечували допитані судом потерпіла та свідки. Тому, як зазначає захисник, злочин не вважається завершеним, оскільки грабіж потрібно

вважати закінченим з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним. Проте в судовому засіданні не встановлено такої реальної можливості, що виключає кваліфікацію діяння як завершеного злочину.
Апелянт вважає, що в судовому засіданні доведено відсутність умислу обвинуваченого на вчинення грабежу. ОСОБА_6 не розпорядився коштами потерпілої на власний розсуд, оскільки не мав наміру на заволодіння грошима та отримання для себе матеріальних благ за рахунок потерпілої. Тому захисник ОСОБА_7 вважає, що в діях ОСОБА_6 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, оскільки прямого умислу на безоплатне викрадення (заволодіння) чужого майна з корисливих мотивів, а саме збагачення за рахунок цього майна у обвинуваченого не було.
Крім того, захисник ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі посилається на те, що жоден з документів, які значаться пошкодженими, не відповідає критеріям, визначеним в примітці до ст. 358 КК України, тому відсутні підстави вважати пошкоджені документи офіційними. Твердження про те, що документи є особливо важливими, так як їх неможливо було б відновити у разі знищення є припущенням. Суд помилково залишив поза увагою те, що факт пошкодження документів не підтверджено належними та допустимими доказами.
Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції призначено ОСОБА_6 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та за своїм розміром є явно несправедливим через суворість.
Заслухавши суддю-доповідача, яка доповіла зміст оскаржуваного вироку суду та вимоги апеляційних скарг, обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив задовольнити подані ним та його захисником апеляційні скарги з підстав наведених в них, захисника ОСОБА_7 , яка підтримала вимоги апеляційних скарг, та просила їх задовольнити, прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведенні в апеляційних скаргах доводи, надавши слово усім учасникам у дебатах, а обвинуваченому і останнє слово, колегія суддів приходить до наступного.

Апеляційним судом при перевірці вироку суду першої інстанції встановлено, що суд правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.357 КК України є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Висновок районного суду, про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні повторного відкритого викрадення чужого майна, за наведених у вироку обставин, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим та підтверджений зібраними у встановленому законом порядку доказами, які ретельно досліджено, належно оцінено судом та детально викладені у вироку.

Так, апеляційний суд вважає вірною кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності

потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер

дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.
Грабіж вважається закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.
Згідно Постанови Верховного суду від 05.04.2018 року справа №658/1658/16-к, грабіж вважається закінченим злочином з моменту заволодіння майном і таким моментом визнається поява у злочинця реальної початкової можливості розпоряджатися вилученим майном.

Встановлені районний судом фактичні обставини справи свідчать про саме такий характер дій обвинуваченого ОСОБА_6 .

Поведінка ОСОБА_6 щодо повернення гаманця потерпілої було не як прояв його волі, а після втручання іншої особи, тому не може вважатися добровільною.

На підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України свідчать показання потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , які підтвердили обставини справи, при цьому не встановлено жодних суперечностей у показаннях свідків, а висновки суду відповідають фактичним обставинам справи.

Допитана районним судом потерпіла ОСОБА_9 надала показання про те, що 03.04.2018 року вона разом з своїм співмешканцем свідком ОСОБА_12 приїхали в м. Заставна з метою отримання пенсії. Отримавши пенсію, яку вона зберігала у своєму гаманці, вони зайшли близько 13 год. в кафе «Хатинка» по вул. Чорновола, з метою вживання алкогольних напоїв. Будучи в приміщенні до них підійшов обвинувачений ОСОБА_6 та почав спілкування. В подальшому між ними та обвинуваченим виник словесний конфлікт в ході якого останній їх почав ображати та вирвав у неї з правої руки гаманець в якому знаходились грошові кошти. Після цього обвинувачений ОСОБА_6 вибіг з приміщення кафе. Вона почала кричати та впала на підлогу. На це зреагував бармен свідок ОСОБА_11 та вибіг за обвинуваченим. Пізніше цей свідок повернувся та віддав їй викрадений гаманець, вона перевірила наявність грошей в розмірі 1700 гривень, які були на місці.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні районного суду надав показання про те, що 03.04.2018 року близько обіднього часу він разом із потерпілою ОСОБА_9 зайшли в приміщення кафе «Хатинка», що в м.Заставна, оскільки вирішили вжити алкогольні напої та перекусити. При цьому у його співмешканки потерпілої ОСОБА_9 в руках був гаманець. Обвинувачений ОСОБА_6 підійшов до них і в ході бесіди запропонував пригостити їх горілкою. Він відмовився, однак обвинувачений почав конфлікт, вирвав гаманець з рук потерпілої та втік з приміщення. За ним побіг бармен

свідок ОСОБА_11 та через декілька хвилин повернувся із гаманцем та віддав потерпілій. В подальшому він повідомив про даний інцидент поліцію.

Допитаний в судовому засіданні районного суду свідок ОСОБА_11 надав показання про те, що він працює барменом в кафе «Хатинка» в м. Заставна по вул.Чорновола. 03.04.2018 року близько обіду в кафе перебував обвинувачений ОСОБА_6 , який вживав спиртні напої. Зайшла потерпіла ОСОБА_9 та її співмешканець свідок ОСОБА_12 , які замовили горілки та закуску. Через деякий час обвинувачений почав спілкуватись з ними і він почув крик потерпілої, яка кричала про гаманець. Свідок ОСОБА_12 має протези, а тому саме він вибіг з приміщення за обвинуваченим. На вулиці останній стояв з гаманцем і він підійшов до нього з проханням його повернути. Обвинувачений ОСОБА_6 добровільно йому віддав гаманець і він в свою чергу повернувшись в приміщення кафе віддав його потерпілій. В ході свого додаткового допиту даний свідок підтвердив першочергові покази та додав, що обвинувачений не вибіг до гаражів, як зазначала потерпіла, оскільки вона не могла цього бачити з приміщення кафе.

Доведеність в судовому засіданні першої інстанції вини обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.186 КК України стверджується і належним чином дослідженими по справі письмовими доказами, зокрема:

- рапортом чергового Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області від 03.04.2018 року з якого видно, що вказаного числа о 13-07 годині надійшло повідомлення ОСОБА_13 про те, що у його дружини ОСОБА_9 невідомий відкрито викрав гаманець з коштами в сумі 1700 гривень в кафе «Хатинка». Внаслідок цього затримано обвинуваченого ОСОБА_6 (а.с.21);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.04.2018 року з якого вбачається, що ОСОБА_9 повідомила про відкрите заволодіння її гаманцем з грошовими коштами в сумі 1700 гривень обвинуваченим ОСОБА_6 (а.с.22-23);

- протоколом огляду місця події від 03.04.2018 року та фототаблицею до нього зафіксовано наявність та суму грошових коштів у потерпілої ОСОБА_9 в гаманці, а також квитанції, які свідчать про зняття готівки Зафіксовано також і обстановку в кафе «Хатинка», яка існувала на момент приїзду працівників поліції (а.с. 24-28);

- квитанціями про видачу готівки, які свідчать про джерело походження грошових коштів, які знаходились в гаманці у потерпілої ОСОБА_9 (а.с.31);

- протоколом затримання особи, що підозрюється у вчиненні злочину від 03.04.2018 року зафіксовано час затримання обвинуваченого, яке відбулось о 14-11 годині та власноручно викладено пояснення обвинуваченим(а.с.35-38);

- протоколом проведення слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_9 від 25.04.2018 року та оглянутого відеофайла, яким зафіксовано хід його проведення, вбачається, що покази дані нею в судовому засіданні повністю узгоджуються з показами даними під час вказаної слідчої процесуальної дії (а.с.54-59);

- протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_11 від 25.04.2018 року та оглянутого відеофайла, яким зафіксовано хід його проведення, вбачається, що покази дані ним в судовому засіданні також повністю узгоджуються з показами даними під час вказаної слідчої процесуальної дії (а.с.74-80)

Також з оглянутого в судовому засіданні районного суду відеозапису з технічного пристрою цифрової нагрудної камери, який проводився 03.04.2018 року під час виїзду слідчої оперативної групи та групи реагування патрульної поліції на місце події вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував того факту, що він проти волі потерпілої забрав у неї гаманець, однак вказав, що нікуди не тікав, а знаходився на території кафе на вулиці.

Тобто, з вищевикладеного вбачається, що у обвинуваченого ОСОБА_6 була реальна можливість розпорядитись викраденим майном.

Районним та апеляційним судом не здобуто доказів на спростування вищеперерахованих доказів винуватості ОСОБА_6 .

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно доведена належно дослідженими районним судом доказами.

Дослідивши та оцінивши наведені докази, як окремо, так і в їх сукупності з урахуванням приписів ст.94 КПК України, суд вірно встановив, що викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального провадження знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду.

Підстав сумніватись та недовіряти показанням потерпілої, свідків у колегії суддів немає, оскільки вони були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та в своїй сукупності узгоджуються між собою й з письмовими доказами.

Оскільки вказані показання та письмові докази не суперечать один одному, є чіткими, послідовними й такими, що взаємодоповнюють один одного, то, на думку колегії суддів, були вірно покладені в основу обвинувального вироку.

Будь-яких даних, які б ставили під сумнів достовірність наведених у вироку доказів, не встановлено.

Колегія суддів погоджується із висновком районного суду про те, що невизнання вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.2 ст.186 КК України слід розцінювати як метод його захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене, та спростовується сукупністю доказів, які були дослідженні в судовому засіданні, як районного суду, так і апеляційного суду.

Доводи захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційних скаргах про те, що суд першої інстанції помилково погодився з кваліфікацією дій обвинуваченого та надав їм не вірну юридичну оцінку, оскільки обвинувачений з місця події не тікав, не мав наміру на вчинення грабежу та заволодіння грошима потерпілої, в судовому засіданні не встановлено реальної можливості обвинуваченим розпорядитися майном потерпілої, що виключає кваліфікацію діяння, як завершеного злочину,

спростовуються дослідженими в судовому засіданні першої інстанції доказами, з чим погоджується апеляційний суд.
Так, грабіж вважається закінченим злочином з моменту заволодіння майном і таким моментом визнається поява у злочинця реальної початкової можливості розпоряджатися вилученим майном. Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати як замах на грабіж.

Як було встановлено районним судом, з чим погоджується апеляційний суд, обвинувачений ОСОБА_6 відкрито та протиправно викравши гаманець потерпілої ОСОБА_9 в присутності свідків, вибіг з приміщення кафе «Хатинка» на вулицю, де міг в повній мірі розпорядитись викраденим майном. Очевидно, що обвинувачений ОСОБА_6 мав можливість користуватись та розпорядитись викраденим, що свідчить про те, що останній з об`єктивної сторони вчинив всі необхідні дії пов`язані із доведенням грабежу до завершення.

Апеляційний суд також вважає вірною кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.357 КК України, тобто умисне пошкодження особливо важливих документів.

На підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.357 КК України свідчать показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , письмові та речові докази, які належним чином досліджені районним судом під час судового розгляду, з чим погоджується і апеляційний суд.

Допитаний районним судом свідок ОСОБА_10 надав показання про те, що він є начальником слідчого відділення Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області. 03.04.2018 року після затримання обвинуваченого ОСОБА_6 близько обіду він проводив слідчі дії з ним у себе в службовому кабінеті. Це стосувалось події викрадення гаманця з грошовими коштами у потерпілої ОСОБА_9 того ж дня. Матеріали кримінального провадження по даному факту лежали на столі та були скріплені зажимом. Серед них витяг з ЄРДР, протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, постанова про призначення групи слідчих, пам`ятка про процесуальні права, протокол затримання ОСОБА_6 , пояснення ОСОБА_9 , пояснення ОСОБА_11 та протокол огляду місця події. Після повідомлення обвинуваченого про затримання, останній вхопив матеріали кримінального провадження та почав їх рвати на шматки. Частина пошкоджених матеріалів залишилась на столі, а частині в руках у обвинуваченого. Останній встав та почав йти в напрямку дверей, а він в свою чергу вимагав припинити такі дії та фізично намагався забрати документи та перешкоди їх знищенню. Зайшов свідок ОСОБА_14 та допоміг йому забрати документи у обвинуваченого та припинити його дії. В ході цього обстановка в кабінеті була порушена, перевернуто монітор, кошик для сміття та декоративні вазони. Вказав, що деякі документи з кримінального провадження ним було відновлено шляхом повторного друку на комп`ютерній техніці, як то витяг з ЄРДР, протокол затримання особи. Інші документи відновленню

підлягали лише шляхом склеювання липкою стрічкою, оскільки їх відновлення в першочерговий вигляд фізично був неможливим. Також показав, що обвинуваченому ОСОБА_6 достеменно було відомо, що дані матеріали є кримінальним провадженням, оскільки він зачитував йому протокол затримання та давав на підпис.

Свідок ОСОБА_14 допитаний в судовому засіданні районного суду надав показання про те, що він працює в Заставнівському ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області. 03.04.2018 року близько обіднього часу він перебував на роботі та почув галас з кабінету свідка ОСОБА_10 . Зайшовши він побачив, що був перевернутий декоративний вазон, розкидані документи на столі та по підлозі. У обвинуваченого ОСОБА_6 в руках були документи, які свідок ОСОБА_10 намагався забрати тримаючи за плечі останнього. Після його появи конфлікт себе вичерпав, він забрав обвинуваченого. Також показав, що йому відомо, що серед пошкоджених документів були матеріали кримінального провадження, яке складалось з першочергових документів зібраних працівниками поліції.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.357 України крім показів свідків доводиться належним чином дослідженими по справі письмовими та речовими доказами, зокрема:

Так, з журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених вбачається, що обвинувачений перебував в Заставнівському ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області 03.04.2018 року в період з 14-11 до 21-50 години(а.с.94-97).

Рапортом начальника слідчого відділення Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_10 від 03.04.2018 року підтверджується факт пошкодження обвинуваченим ОСОБА_6 документів, які є складовою матеріалів кримінального провадження під час оголошення йому прав та оформлення протоколу затримання. В ході цього пошкоджено також монітор та меблі. (а.с. 98)

Рапортом чергового Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області від 03.04.2018 року зафіксовано в ЄО за №805 від 03.04.2018 року факт надходження вищевказаного рапорту та його реєстрацію (а.с.99).

Протоколом огляду місця події від 03.04.2018 року, фототаблицею до нього та матеріалами відеофіксації зафіксовано обстановку в службовому кабінеті №209 Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області (а.с.100-107) встановлено, що на робочому столі в хаотичному порядку знаходяться справи, деякі аркуші з рукописним та друкованим текстом пошкоджені та порвані, а саме: протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 03.04.2018 року на 4 частини; протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення на 6 частин; пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого; протокол огляду місця події розірвано на 9 частин; пояснення ОСОБА_11 на 4 частини; пояснення ОСОБА_9 на 4 частини; постанову про призначення групи слідчих у кримінальному провадженні на 5 частин; витяг із ЄРДР розірвано на 3 частини,

а також зім`яті дві квитанції. На підлозі поблизу робочого столу лежить монітор від робочого комп`ютера, перевернуто один декоративний вазон. Всі пошкоджені документи визнані речовими доказами та були також предметом дослідження в судовому засіданні.

Зокрема в конверті (а.с.126) в матеріалах кримінального провадження містяться вказані документи, в судовому засіданні досліджено ступінь їх пошкодження та часткове відновлення за допомогою клейкої стрічки, яке відповідає повністю протоколу огляду місця події.

З огляду на наведене, спростовуються доводи захисника обвинуваченого, що факт пошкодження документів не підтверджено належними та допустимими доказами.

Твердження захисника обвинуваченого про те, що жоден із документів, які були зазначені пошкодженими, не відповідають критеріям, передбаченим ст.358 КК України, є помилковими, оскільки, офіційними документами є документи, які складаються та видаються посадовими особами від імені органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності; які засвідчують певні факти і події, що мають правове значення.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про інформацію» документ визначено як передбачену законом матеріальну форму одержання, зберігання, використання і поширення інформації шляхом фіксації її на папері, магнітній, кіно-, відео-, фотоплівці або на іншому носії.
Враховуючи наведене, матеріали кримінального провадження, які оформляються в паперовій формі та містять інформацію, є документами.
При цьому, колегія суддів погоджується з кваліфікацію пошкоджених документів, як особливо важливих, оскільки первинні документи зібрані працівниками поліції (протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, протокол огляду місця події, пояснення ОСОБА_11 , пояснення ОСОБА_9 ) неможливо було б відновити в разі їх знищення, що в свою чергу призвело б до знищення фактової та доказової бази в рамках даного кримінального провадження.
Також не знайшли свого підтвердження доводи захисника обвинуваченого про те, що в ході огляду місця події від 03.04.2018 року службового кабінету свідка ОСОБА_10 були присутні поняті, які згідно журналу реєстрації були відсутні в цей час в приміщенні Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області, оскільки, згідно відеозапису вказаної процесуальної дії, поняті ОСОБА_15 та ОСОБА_16 були присутні під час такого огляду (а.с.100-107).
Аналізуючи вирок районного суду в частині призначення ОСОБА_6 покарання, колегія суддів вважає, що твердження апелянтів про суворість призначеного обвинуваченому покарання є необґрунтованими.

Згідно вимог ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути

призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 районний суд, дотримуючись вимог ст. 65 КК України, належним чином умотивував своє рішення з посиланням на встановлені обставини і дані, які характеризують обвинуваченого.

Суд вірно врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до смт.12 КК України відносяться до категорії тяжкого та середньої тяжкості злочинів, характеристику особи винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні шестеро неповнолітніх дітей, одружений.

Обставини, які пом`якшують покарання, згідно ст.66 КК України, районним судом не встановлено.

Обставинами, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, районний суд визнав: рецидив злочину; вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння; вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Також районним судом було враховано і думка потерпілої, яка вказала про відсутність будь-яких претензій матеріального та морального характеру, а також просила обвинуваченого не карати.
На підставі зазначеного районний суд дійшов висновку що покарання слід призначити у вигляді позбавлення волі в межах санкцій, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.357 КК України.

Крім того, при призначенні ОСОБА_6 міри покарання були враховані і ті обставини, на які посилаються апелянти.

Призначене судом першої інстанції реальне покарання, у виді позбавлення волі, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Призначення не максимального розміру покарання, яке передбачене санкціями статті, застосування принципу часткового складання призначених покарань, свідчить про врахування судом усіх обставин справи, що пом`якшують покарання, та даних про особу обвинуваченого.

Вирок районного суду, з яким погоджується колегія суддів, належним чином умотивований, не суперечить вимогам кримінального процесуального Закону та відповідає меті покарання, а тому апеляційні скарги обвинуваченого та діючої в його інтересах захисника не підлягають задоволенню.

Інші доводи, на які вказують апелянти в поданих апеляційних скаргах, не дають підстав для скасування вироку районного суду.
Оскільки висновки суду першої інстанції відповідно до норм ст.94 КПК України ґрунтуються на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто відповідає вимогам ст.370 КПК України, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування або зміни.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК

України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та діючої в його інтересах захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Заставнівського районного суду Чернівецької області від 15 листопада 2018 року, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000091 від 03 квітня 2018 року, по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 357 КК України без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 , який тримається під вартою, в той самий строк, з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Суддя-доповідач [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2
[підпис] ОСОБА_3
"Копія. Згідно з оригіналом." Суддя-доповідач ____________________ ОСОБА_1

05.03.2019 року
(дата засвідчення) копії