КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 17 січня 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 листопада 2018 року,

за участі: представника власника майна ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, що належить на праві власності сину підозрюваних ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ОСОБА_6 , а саме: транспортні засоби автомобіль марки «FIAT NUOVO DOBLO», 2012 року випуску, сірого кольору, номер кузоваНОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 та марки «VOLKSVAGEN MULTIVAN», 2011 року випуску, чорного кольору, номер кузоваНОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 , а також на GPS (GSM) трекери з сім-картками, які встановлені на вказані транспортні засоби.

В обґрунтування рішення, слідчий суддя зазначив про необхідність накладення арешту на вищевказані транспортні засоби з метою забезпечення збереження речових доказів, а саме встановлених GPS (GSM) трекерів.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 листопада 2018 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора.
Щодо строку на апеляційне оскарження, то автор апеляційної скарги зазначає, що рішення слідчого судді про арешт майна було прийнято у відсутність власника майна та його представника, а його копія була отримана представником лише 03 грудня 2018 року.

Також, представник зазначає, що ухвала слідчого судді постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та не відповідає вимогам ст. ст. 132, 170, 173 КПК України.
Так, слідчий суддя прийшовши до висновку про необхідність накладення арешту на GPS (GSM) трекери,з метою збереження речових доказів, безпідставно наклав арешт на транспортні засоби. При цьому, жодним чином не обґрунтував за яких обставин він дійшов до висновку про те, що вказані транспортні засоби були знаряддям вчинення кримінального правопорушення або зберегли на собі його сліди, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження. Крім того, в даному випадку слідчим суддею не враховано розумність та співрозмірність обмеження права власності ОСОБА_6 завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для останнього.

Автор апеляційної скарги звертає увагу і на те, що в порушення вимог ст. ст. 234, 235 КПК України слідчий звернувся до слідчого судді із клопотанням про дозвіл на обшук одночасно двох об`єктів двох транспортних засобів, а слідчий суддя в свою чергу в порушення вищевказаних статей надав дозвіл на обшук одночасно двох вказаних автомобілів. Також, слідчим було складено лише один протокол обшуку за результатами проведення двох окремих слідчих дій двох обшуків двох різних транспортних засобів. При тому, під час обшуку було здійснено неодноразове проникнення до транспортних засобів після закриття замків, однак ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук надає право проникнути до житла чи іншого володіння особи лише один раз.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце судового засідання було завчасно проінформовано прокуратуру міста Києва, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу у відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405, ч. 1 ст. 172 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника власника майна не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ухвала слідчого судді була постановлена за відсутності учасників провадження, а копію оскаржуваної ухвали представник власника майна отримав 03 грудня 2018 року, про що свідчить розписка, наявна в матеріалах судового провадження, таким чином колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження не пропущений.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним управлінням Національної поліції у м. Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 12 жовтня 2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000154, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 191, ч. 5 ст. 185 КК України.

Зокрема, в ході досудового розслідування встановлено, що 13 лютого 2018 року в денний час доби, під керівництвом директора ТОВ «Амаркорд» ОСОБА_8 та фінансового директора ОСОБА_9 , за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , шляхом проникнення до кабінету № 307 за адресою: м. Київ, вул. Ямська, 72, який орендує ТОВ «П`ятий елемент медіка» таємно викрали майно останнього в особливо великих розмірах, чим заподіяли товариству матеріальну шкоду на загальну суму 7 185 843, 00 грн.
Органом досудового розслідування встановлено, що від спільного шлюбу ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є діти ОСОБА_13 та ОСОБА_6 .
20 листопада 2018 року органом досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року було проведено обшук транспортних засобів автомобілів марки «FIAT NUOVO DOBLO», 2012 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 та марки «VOLKSVAGEN MULTIVAN», 2011 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 , які належать ОСОБА_6 , та виявлено в них GPS (GSM) трекери, у зв`язку з неможливістю без пошкодження провести вилучення цих треків, було вилучено вищевказані транспортні засоби, які є речовими доказами та мають значення для кримінального провадження.
22 листопада 2018 року прокурор відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, що належить на праві власності ОСОБА_6 , а саме: транспортні засоби автомобіль марки «FIAT NUOVO DOBLO», 2012 року випуску, сірого кольору, номер кузоваНОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 та марки «VOLKSVAGEN MULTIVAN», 2011 року випуску, чорного кольору, номер кузоваНОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 , а також на GPS (GSM) трекери, які встановлені на вказані транспортні засоби.
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 листопада 2018 року вказане клопотання прокурора було задоволено.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000154, про накладення арешту на майно, яке перебуває у власності ОСОБА_6 , слідчий суддя дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що зазначене майно є речовим доказом у кримінальному провадженні.
При цьому, слідчим суддею було враховано наявність постанови слідчого від 20 листопада 2018 року про визнання речовими доказамиавтомобілів марки «FIAT NUOVO DOBLO», 2012 року випуску, сірого кольору, номер кузоваНОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 та марки «VOLKSVAGEN MULTIVAN», 2011 року випуску, чорного кольору, номер кузоваНОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 , GPS (GSM) трекери.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання прокурора з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив розумність та співрозмірність обмеження права власності ОСОБА_6 , з потребами кримінального провадження.
Тому, з огляду на положення ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Крім того, арешт майна з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

За таких обставин, посилання автора апеляційної скарги на те, що слідчим суддею було безпідставно накладено арешт на вищевказане майно, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт на вказане майно накладено з правових підстав, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України.

Крім того, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Доводи представника власника майна про те, що слідчий звернувся до слідчого судді із клопотанням про дозвіл на обшук одночасно двох об`єктів двох транспортних засобів, а слідчий суддя в свою чергу в порушення вимог кримінального процесуального закону надав дозвіл на обшук одночасно двох вказаних автомобілів, не є безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення, з урахуванням того, що Кримінальний процесуальний кодекс України не містить такої заборони.

Також, не є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді доводи автора апеляційної скарги про неодноразове проникнення слідчими до транспортних засобів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на зазначене у клопотанні майно, з метою збереження речових доказів, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, автором апеляційної скарги не надано та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладених обставин, керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 листопада 2018 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, що належить на праві власності ОСОБА_6 , а саме: транспортні засоби автомобіль марки «FIAT NUOVO DOBLO», номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 та марки «VOLKSVAGEN MULTIVAN», номер кузоваНОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 , а також на GPS (GSM) треки з сім-картками, які встановлені на вказані транспортні засоби, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/824/798/2019 Категорія: ст.170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_14 Доповідач: ОСОБА_1