Справа № 583/116/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" квітня 2019 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000829 від 13 грудня 2017 року, по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грунь, Охтирського району, Сумської області, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не працюючого, не одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , маючого на утриманні одну малолітню дитину, раніше судимого:
вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 22.12.2016 року за ч.1 ст. 185, ст.ст.75, 76 КК України до 1 року позбавлення волі, з випробувальним строком на один рік, звільненого від покарання ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 26.12.2017 року,
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, -

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника обвинуваченого ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ:
03.12.2017 року близько 22:00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи в гостях у ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 , вирішив вчинити крадіжку чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 скориставшись тим, що його дії не помічені сторонніми особами, діючи з корисливих мотивів та прямим умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій з метою власного збагачення, шляхом вільного доступу, умисно таємно викрав грошові кошти в сумі 3000 грн., що належали потерпілому ОСОБА_7 , після чого із викраденими грошима покинув територію домоволодіння, а згодом витратив на власні потреби, тобто розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на вказану суму.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в скоєнні крадіжки визнав повністю та пояснив, що дійсно 03.12.2017 року о 22:00 годині відпочивав разом з ОСОБА_8 у нього вдома в АДРЕСА_2 . Побачив, що він з кишені піджака, який висів у шафі в залі, витягав гроші. Коли ОСОБА_7 заснув, він забрав з кишені його піджака гроші в сумі 3000 грн., викликав таксі і поїхав до м. Охтирка, Сумської області. Кошти витратив на власні потреби.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненому злочині, беручи до уваги, що учасники судового розгляду не оспорюють фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Крім того, суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. 349 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
До суду обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 надійшов за правовою кваліфікацією за ч.2 ст.185 КК України. Однак, враховуючи те, що ОСОБА_3 , який засуджений вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 22.12.2016 року за ч.1 ст.185, ст.75 ст.76 КК України до 1 року позбавлення волі з випробувальним строком на один рік, за ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 26.12.2017 року звільнений від призначеного за вказаним вироком покарання, будь-яких процесуальних рішень щодо скасування вказаної ухвали не приймалось і не прийнято на даний час, ухвала суду про звільнення від покарання набрала законної сили, що підтверджується матеріалами справи, тому на думку суду, враховуючи викладене, дії ОСОБА_3 необхідно перекваліфікувати з ч.2 ст.185 КК України на ч.1 ст.185 КК України.
Таким чином, суд вважає повністю доведеною вину ОСОБА_3 в скоєному і його дії суд кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст. ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття в скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, повністю визнав свою провину, відшкодував завдану шкоду.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Суд враховує особу ОСОБА_3 , який раніше судимий, має на утриманні малолітнього сина, характеристика з місця проживання носить формальний характер, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, шкоду відшкодовано, також суд враховує висновок органу пробації, згідно якого ризик вчинення кримінального правопорушення оцінюється як середній.
При цьому суд враховує, що хоча обвинувачений і скоїв злочин 03.12.2017 року, будучи засудженим за вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 22.12.2016 року за ч.1 ст.185 КК України до одного року позбавлення волі з застосуванням ст.ст. 75,76 КК України з випробувальним строком на один рік, однак, ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 26.12.2017 року ОСОБА_3 звільнений від покарання, вказана ухвала суду набрала законної сили, будь-яких процесуальних рішень щодо скасування вказаної ухвали не приймалося і не прийнято на даний час, що підтверджується письмовими матеріалами в справі, зокрема листом голови Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 15.03.2019 року (а.с.74), листом тимчасово виконуючого обов`язки начальника Томаківського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Дніпропетровській області від 11.03.2019 року (а.с.77), а тому законних підстав для застосування ст.71 ч. 1 КК України при призначенні покарання ОСОБА_3 суд не вбачає та в цій частині не погоджується з думкою прокурора.
Тому з урахуванням всіх обставин справи, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, який вину визнав, в скоєному розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, викрадене повернув, з урахуванням думки потерпілого, якому викрадене повернуто, претензій до обвинуваченого не має, суд вважає можливим, призначити покарання в межах санкції статті за даний злочин у вигляді громадських робіт, на думку суду таке покарання буде достатнім і необхідним для попередження нових злочинів, а також буде справедливим та пропорційним скоєному.
Долю речових доказів по справі суд вважає за необхідне вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Судових витрат по справі немає.
Прокурор про застосування запобіжного заходу клопотання у судових дебатах не заявляв, вказав, що не вбачає для цього підстав.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374-376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому за цим законом покарання у виді двісті сорок годин громадських робіт.
Речові докази 200 (двісті) грн., які згідно розписки зберігається у потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - вважати повернутими власнику (а.с.34, 35).
Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення потерпілим, засудженим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Охтирського
міськрайонного суду: ОСОБА_1