Справа №127/5380/19
Провадження №1-кп/127/170/19
УХВАЛА
04 квітня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.09.2018 р. за № 0003592 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
Вінницьким міським судом Вінницької області здійснюється судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявила клопотання про продовження строку застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби на строк 60 днів. Зазначила, що ризики передбачені ст. 177 КПК України не відпали, оскільки обвинувачений може ухилятися від суду, впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби заперечували, оскільки обвинуваченим виконуються процесуальні обов`язки, ризики прокурором не доведені, підстав для продовження строку запобіжного заходу немає.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про зміну застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на особисте зобов`язання. Пояснив, що наміру ухилятися від суду, впливати на потерпілого та свідків не має, процесуальні обов`язки ним виконуються та будуть виконуватися.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Так, відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 194 КПК України встановлено, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. (ч. 4 ст. 194 КПК України).
В судовому засіданні встановлено, що під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11.09.2018 року до ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 09.09.2018 року до 07.11.2018 року та обвинувачений перебував в Державній установі "Вінницька установа виконання покарань (№1)".
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.11.2018 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 було змінено на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби на строк 60 днів з 07.11.2018 року до 05.01.2019 року.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.12.2018 року строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби застосований до обвинуваченого продовжено на строк 60 днів з 18.12.2018 року до 15.02.2019 року.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.02.2019 року строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби застосований до обвинуваченого продовжено на строк 60 днів з 07.02.2019 року до 07.04.2019 року.
Статтею 178 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке за ступенем тяжкості є тяжким злочином, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, одружений, офіційно працевлаштований, позитивно характеризується за місцем роботи, має постійне місце проживання, де проживає разом з матір`ю, яка є інвалідом ІІІ групи, а отже обвинувачений має міцні соціальні зв`язки. Умов застосованого запобіжного заходу не порушував, від суду не ухилявся.
При цьому суд, враховуючи вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», враховує також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, особу обвинуваченого у їх взаємозв`язку з можливими ризиками у кримінальному провадженні.
Згідно положень ч. ч. 1-2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно положень ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.
Враховуючи викладене вище, суд не вбачає підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, оскільки прокурором не доведені обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним прокурором.
На думку суду, наявні підстави вважати, що інший (більш м`який) запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, а саме, особисте зобов`язання, може на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Враховуючи викладене вище, заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження строку застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби слід залишити без задоволення, клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну застосованого до нього запобіжного заходу слід задовольнити та запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, застосований до обвинуваченого, слід змінити на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням відповідних обов`язків.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 176-179, 181, 194, 331 КПК України, -
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби відмовити.

Клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінити на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме, прибувати до Вінницького міського суду Вінницької області за першою вимогою, повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками у кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та покладення відповідних обов`язків - 60 днів, з 04 квітня 2019 року до 02 червня 2019 року.

Копію ухвали надіслати прокурору Вінницької місцевої прокуратури для контролю за виконанням.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя