Номер провадження: 11-кп/813/525/19
Номер справи місцевого суду: 515/799/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

законного представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Татарбунарського районного суду Одеської області від 05.10.2018 року, у кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за №0000124 від 05.04.2018 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Н-Миколаївка Кілійського району Одеської області, громадянин України, військовозобов`язаний, з неповною середньою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 01.08.2018 року Кілійським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки:

- 04.07. 2013 року Кілійським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 15 ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 15 ч. 289, ч. 2 ст. 289, 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 17.05.2016 року умовно-достроково на 1 рік 5 місяців 16 днів,

Обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого за ст.121 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до вироку ОСОБА_8 визнаний винуватим за вчинення злочину передбаченого ст.121 ч.1 КК України і йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на шість років.

Строк відбуття покарання засудженому обчислюється з 05 квітня 2018 року з моменту його затримання.

Цивільний позов задоволений в повному обсязі і стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_9 , 16 449 грн. 54 коп., матеріальної шкоди і 60000 грн. моральної шкоди.

Згідно вироку суду 03 квітня 2018 року, приблизно о 22 год., перебуваючи на подвір`ї будинку, розташованого по АДРЕСА_2 , в ході сварки, що раптово виникла на ґрунті особистих неприязних відносин до неповнолітнього ОСОБА_9 , з метою спричинення останньому тілесних ушкоджень, умисно наніс йому один удар металевими граблями в область правої сторони голови, заподіявши тим самим ОСОБА_9 , згідно висновку експерта №173 тяжкі тілесних ушкоджень небезпечні для життя.

В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію його дій, просить змінити вирок суду в частині призначення покарання та призначити більш м`яке покарання, посилаючись на те, що при призначенні покарання суд першої інстанції не врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме визнання вини, щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину. Призначене покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора та законного представника неповнолітнього потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, як умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя,встановлена судом першої інстанції з дотриманням вимог матеріального та процесуального закону, на підставі об`єктивно та в повному обсязі з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та правильно оціненими судом, відповідно до вимог ст. 94 КПК України. Висновки у вироку суду відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, яке розглянуто судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 370 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений не оспорює доведеність вини і кваліфікацію його дій, просить призначити більш м`яке покарання, посилаючись на наявність відповідних обставин, не врахованих судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд першої інстанції при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував характер та ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та поведінку думку потерпілого щодо призначення реального покарання.
У відповідності до вимог ст.66 КК України, суд 1-ї інстанції визнав обставини, що пом`якшують покарання, зокрема, щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.

У відповідності до вимог ст.67 КК України, судом встановив наявність обставини, що обтяжує покарання, зокрема, рецидив злочину.

Таким чином, з урахуванням вимог ст.ст. 65-67 КК України, суд 1-ї інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, у межах санкції ст. 121 ч. 1 КК України, та призначив обвинуваченому покарання у вигляді 6 років позбавлення волі, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Доводи в апеляційній скарзі обвинуваченого про те, що суд першої інстанції при визначенні покарання не врахував обставини, що пом`якшують відповідальність, не можуть бути прийняті до уваги, так як спростовуються змістом вироку суду, в якому враховані дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують покарання, у томи числі зазначені які в апеляційній скарзі.

Апеляційний суд вважає, що передбачених законом підстав для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання не вбачається, оскільки, з урахуванням того, що обвинувачений неодноразово був судимий, призначене покарання є достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого.
На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, оскільки її доводи підтвердження не знайшли, передбачених законом підстав для зміни вироку суду не вбачається.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 414, 415, 419 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Татарбунарського районного суду Одеської області від 05.10.2018 року, яким ОСОБА_8 засуджений за ст. 121 ч. 1 КК України до 6 років позбавлення волі, - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного суду протягом 3 місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3

З оригіналом згідно суддя: ОСОБА_2