Справа № 456/114/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/37/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року у м.Львові.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 січня 2019 року про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_7

з участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.01.2019 року відмовлено задоволено клопотання слідчого Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та обрано запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту з 16.00 год. до 09.00 год. доби строком на 60 діб до 09.03.2019 року та покладено обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

Прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на вище вказану ухвалу слідчого судді, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задоволити клопотання слідчого Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У своїх доводах на підтвердження апеляційних вимог прокурор вважає необґрунтованим висновок слідчого судді про недоведеність слідчим та прокурором недостатності застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою. При цьому, прокурор зазначає, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та в разі не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 матиме реальну можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній не має стійких соціальних зв`язків, не працює, не має утриманців та не має постійного джерела доходу, також впливати на свідків та потерпілого, та вчинити інші кримінальні правопорушення та матиме реальну можливість знищити, сховати будь-яку з речей, які можуть мати істотне значення для кримінального провадження.

Крім цього, прокурор вказує на необґрунтованість висновку слідчого судді про те, що ОСОБА_7 , хворіючи ВІЛ та туберкульозом, не може утримуватись в умовах слідчого ізолятора, оскільки в слідчому ізоляторі є медична установа, де може бути надано відповідне лікування.

З огляду на вище викладене, сторона обвинувачення вважає рішення слідчого судді про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту не обґрунтованим і таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

При апеляційному розгляді прокурор підтримав апеляційну скаргу та наведені в ній мотиви та судовому засіданні навів аналогічні доводи.

Захисник та підозрюваний заперечили подану апеляційну скаргу прокурора та вважають ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою.

Дослідивши матеріали клопотання слідчого, оскаржувану ухвалу слідчого судді, доводи апеляційної скарги прокурора, пояснення сторін обвинувачення та захисту, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_7 10.01.2019 року оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Санкцією ч.2 ст.121 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, тобто ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Колегія суддів вважає, що надані слідчим докази доводять обставини, що свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, і таке в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється.

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає правильними висновки слідчого судді про те, що у цьому кримінальному провадженні відсутні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, оскільки як встановлено слідчим суддею та перевірено апеляційним судом ОСОБА_7 раніше не судимий, при пред`явленні підозри свою вину у вчинено визнав повністю та детально розповів про обставини вчинення злочину, по місцю проживання характеризується позитивно, приймає участь в утриманні неповнолітньої дитини шляхом сплати аліментів, проживає разом із співмешканкою, є інвалідом другої групи загального захворювання, хворіє на туберкульоз легень і є ВІЛ інфікованим, через що потребує та проходить щоденне лікування.
Випадків ухилення від явки до слідчого, прокурора або суду, чи спотворення істини у даному кримінальному провадження підозрюваним ОСОБА_7 органом досудового розслідування не встановлено та апеляційному суду не надано.
За таких обставин колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про недоведеність слідчим та прокурором недостатності застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.
З викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі ОСОБА_7 та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним та достатнім за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 405, 407, 424 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:

Ухвалу слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 січня 2019 року про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: