ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3426/18
провадження № 1-кс/753/1559/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" березня 2019 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву захисника ОСОБА_4 «Про відвід судді ОСОБА_6 »,

ВСТАНОВИВ:

21.02.2019 р. від захисника ОСОБА_4 надійшла заява про відвід судді у кримінальному провадженні за звинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні злочинів, передбачених ч.4,5 ст. 27, ч.2 ст. 146, ч.4,5 ст. 27, ч.2 ст. 127, ч.2 ст. 296, ст. 340 КК України, судовий розгляд якого здійснюється під головуванням судді ОСОБА_6 . В обгрунтування цієї заяви захисник ОСОБА_4 послався на наявність обставин, які можуть викликати сумнів у неупередженості судді відповідно до п. 4 ч.1 ст. 75 КК України, а саме у зв`язку із тим, що він особисто знає суддю ОСОБА_6 .
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав заяву, та зазначив, що навчався разом із суддею ОСОБА_6 в одному навчальному закладі та підтримував з нею дружні стосунки. Таким чином, вважав зазначену обставину такою, що буде негативно сприйматись суспільством у разі ухвалення суддею ОСОБА_6 будь-якого сприятлового для його підзахисного рішення.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви захисника про відвід, посилаючись на відсутність обставин, які б свідчили про упередженість головуючого судді при розгляді вищевказаного кримінального провадження. А тому, вважала заяву захисника про відвід судді безпідставною на просила суд відмовити в її задоволенні.
Вислухавши позиції прокурора та захисника, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 75 КПК України - слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. В розумінні цих положень суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо існують дійсні обставини, які обгрунтовано викликають сумнів у неупередженості цього судді.

Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості», є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

У п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).

В своїй заяві захисник посилається на ту обставину, що він навчався разом із суддею ОСОБА_6 , з якою товаришував, підтримував дружні стосунки. Разом з тим, природа та ступінь взаємовідносин захисника ОСОБА_4 та судді ОСОБА_6 , а саме їх спільне навчання та спілкування в минулому не можуть бути доказами фактичної наявності упередженості судді в розумінні вищенаведених положень законодавства, оскільки не встановлено існування певної особистої заінтересованості судді, певних її прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Аналіз наведених обставин та положень закону свідчить про відсутність об`єктивних обставин, які б викликали сумнів в неупередженості судді ОСОБА_6 у вищевказаному кримінальному провадженні, що дозволяє суду зробити висновок про необгрунтованість та безпідставність заяви захисника про відвід судді. Таким чином, у задоволенні заяви захисника про відвід судді слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись п. 4 ч.1 ст. 75, ст. 81 КК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви захисника ОСОБА_4 «Про відвід судді ОСОБА_6 " - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1