Справа № 640/2356/18
н/п 1-кс/640/1537/19
"07" березня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
заявника - ОСОБА_3 ,
представника заявника - адвоката ОСОБА_4 ,
слідчого - ОСОБА_5 ,
В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що зазначена постанова винесена без всебічного, повного і неупередженого з`ясування усіх обставин кримінального провадження, а тим обставинам, що були досліджені, слідчим не була надана належна правова оцінка, що, в свою чергу, потягнуло за собою прийняття незаконної постанови про закриття кримінального провадження. Вважає висновки слідчого невірними, оскільки розслідування справи було проведено без дотримання вимог ч.2 ст. 9 КПК України.
Також зазначила, що ухвалою суду від 22.02.2018 р. скасована раніше винесена Постанова слідчого по даному кримінальному провадженню про його закриття. Але Ухвала суду фактично не виконана, всі слідчі дії не проведені.
В судовому засіданні при розгляді скарги, скаржник та його адвокат підтримали подану скаргу та просили її задовольнити.
Прокурор прокуратури Харківській області ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений судом своєчасно та належним чином, до суду надав заяву про розгляд скарги у його відсутність, проти задоволення скарги заперечує.
Слідчий в судовому засіданні заперечував проти доводів скарги, вважаючи винесену Постанову обґрунтованою на підставі досліджених матеріалів кримінального провадження та висновків проведених експертиз. Підстав для її скасування не вбачає.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 22.02.2018 р. зазначена Постанова скасована та матеріали кримінального провадження повернені для продовження досудового розслідування.
В мотивувальній частині оскаржуваної постанови слідчим зазначені вихідні дані, встановлені у ході досудового розслідування, а також дані за свідченнями потерпілої ОСОБА_3 та водія ОСОБА_7 , а також посилання на висновки судової транспортно-трасологічної, судових авто технічних експертиз, протокол слідчого експерименту від 09.12.2017 р., 15.09.2018 р.. Також слідчим надана критична оцінка поясненням потерпілої, які на його думку є протиречливими.
Слідчий прийшов до висновку про відсутність в діях водія автомобіля ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Слідчим суддею встановлено, що Постанова слідчого від 29.12.2018 р. про закриття кримінального провадження передчасна та прийнята з порушенням чинного законодавства, при неповному з`ясуванні всіх обставин справи, а відтак такою, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного.
В ст. 284 КПК України чітко визначені підстави до закриття кримінального провадження.
В постанові від 29.12.2018 р. підставою до закриття кримінального провадження слідчий зазначив п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Проте, у розумінні вимог кримінального провадження за відсутності в діянні складу злочину передбачає наявність самої події, у якій відсутні певні ознаки (обов`язкові елементи конкретного складу) злочину. За таких обставин рішення слідчого повинно містити вказівку на те, яке діяння мало місце (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та які ознаки кримінального правопорушення в діях конкретної особи відсутні.
Однак, резолютивна частина постанови слідчого від 29.12.2018 р. не конкретизована, оскільки закриття кримінального провадження за відсутністю конкретного складу кримінального правопорушення можливе лише відносно певних осіб, про яких слідчим у резолютивній частині постанови не зазначено, що у сукупності із наведеним нижче доводами є підставою для скасування постанови слідчого у зв`язку з її невідповідністю вимогам КПК України.
Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.
Оскільки закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, провадження має закриватися після всебічного, повного, об`єктивного дослідження всіх обставин та після надання оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Відповідно до закону, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, має бути викладена суть заяви особи, фактичні обставини, має бути надана відповідь на всі поставлені запитання особою, що здійснює захист своїх прав.
В статті 223 КПК України викладені вимоги до проведення слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Згідно до ст.ст. 7, 9 КПК України однією з головних засад кримінального провадження є законність, відповідно до якої під час кримінального провадження суд, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають,- так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Виходячи зі змісту оскаржуваної постанови, при розслідуванні кримінального правопорушення та винесенні постанови слідчий не дотримався зазначених принципів.
Так, в основу постанови від 19.01.2018р. покладено вихідні данні, які встановлені при слідчому експерименті 09.12.2017р. Зазначена Постанова скасована Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 22.02.2018р.
Згідно до матеріалів кримінального провадження 15.09.2018р. слідчим було проведено слідчий експеримент з потерпілою, яка особисто приймала участь у слідчому експерименті, разом з тими речами які було в день ДТП 16.09.2017р. (матеріали провадження не пронумеровано).
Матеріали справи містять заяви адвоката ОСОБА_9 представника ОСОБА_7 та ОСОБА_7 про перенесення на інший день проведення слідчих дій без дати. Інших документів матеріали справи не містять. Але незважаючи на такі заяви слідчим проведено сліду дії у їх відсутність.
З постановою від 08.10.2018р. про призначення судово транспортної трасологічної експертизи та автотехнічної експертизи ані потерпілу, ані її представника не ознайомлено, чим позбавлена можливість надати клопотання з питаннями для експерта.
1 варіант за показами водія ОСОБА_7 не мав технічної можливості виконати вимоги п. 12.3 ПДР України;
2 варіант за показами пішохода ОСОБА_3 - водій автомобілю ОПЕЛЬ АСТРА державний номер НОМЕР_1 , повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3.; 12.4.;18.1. ПДР України, відповідно до слідчого експерименту від 09.12.2017р.
Відповідно до слідчого експерименту від 15.09.2018р., де потерпіла ОСОБА_3 особиста приймала участь, були встановлені вірно темп руху, швидкість автомобіля детально уточнена, відстань на якій знаходився автомобіль під керуванням ОСОБА_7 від місця наїзду/ контакту на пішохода ОСОБА_3 .
Висновки містять данні про те, що водій ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_3 шляхом виконання вимог п. 12.3.; 18.1. ПДР України, та знаходяться у причинному зв`язку з виникненням ДТП.
Але слідчим не виконані вимоги КПК України, не вжито заходів для усунення усіх притиріч по справі.
Крім того, у постанові від 29.12.2018р. слідчий зробив висновок, який протирічить Правилам дорожнього руху, де чітко зазначено, де мають право пішоходи переходити проїжджу частину.
Слідчий суддя також звертає увагу на те, що слідчий експеримент, який було призначено на 09.12.2017р. за участю водія ОСОБА_7 в ході якого водій ОСОБА_7 на місці події пояснив механізм ДТП, проводився без участі потерпілої (оскільки його захисник вчасно не прибула на місце ) та не відповідає погодним умовам, які були на момент події, відповідно вказана вихідна інформація була надана експерту автотехніку. Також при проведенні слідчого експерименту на схемі, що є додатком до слідчого експерименту не вказано і не прив`язані розміри замінюваних відстаней, а відповідно не можливо встановити їх правильність. Також не встановлено кут ухилу, бо на місці наїзду є уклін вгору, також ні водій ОСОБА_7 , ні пішохід не дали значення видалення друг від друга, не зазначивши (хоча надали пояснення, що на значній відстані побачили один одного), не вказав, а слідчий не прийняв до уваги на якій відстані він побачив пішохода. Також на надав відомостей про гальмівний шлях як він зазначав у своїх поясненнях, що застосував екстрене гальмування, але уникнути наїзду не вдалося.
Крім того, при проведенні слідчого експерименту слідчим не встановлено на якій відстані знаходився автомобіль від місця наїзду в момент початку руху пішохода. А експерт не надав клопотання відповідне для встановлення об`єктивних обставин по справі, а також уточнення механізму ДТП яке мало місце 16.09.2017р.
Крім того, незрозуміло чому в основу проведення експертизи в якості небезпеки для водія ОСОБА_7 слідчим зазначено, вважати з моменту початку руху пішохода ОСОБА_3 , або визначити експерту самостійно виходячи з експертної практики.
Крім того, по справі було призначено експертизу, з метою встановлення місця контакту пішохода та автомобілю, висновки від 04.12.2017р. № 1114/17 відповідно до висновків - місце наїзду на пішохода ОСОБА_3 розташовано перед (по ходу руху автомобіля) початком осипу пластика, зафіксованого у схемі місця ДТП.
Відповідно до висновків від 15.01.2018р. № 1277/17, № 1278/17 водій ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3; 12.4; 18.1 ПДР України, також у висновках експерта зазначено, що покриття горизонтальне, насправді воно має кут ухилу вгору.
Крім того, органом досудового розслідування не з`ясовано та не прийнято до уваги при проведенні слідчих дій той факт, що автомобіль, який визнано речовим доказом, на час проведення слідчого експерименту не забезпечений як речовий доказ, крім того має сліди відновлення, на дзеркалі боковому, воно вже справне було на час проведення слідчого експерименту 09.12.2017р., бампер та передня частина автомобілю частково відновлена та ним продовжує користуватися водій ОСОБА_7 . З місця події 16.09.2017р. автомобіль було вилучено та збереження доручено спеціальному майданчику, але 18.09.2017р. автомобіль було повернуто, безпідставно, матеріали справи не містять будь яких підстав повернення автомобілю.
Крім того, пояснення, надані водієм ОСОБА_7 не відповідають механізму та обставинам ДТП, оскільки є противоречивими між собою, ті данні та пояснення які зафіксовані на первинних документах, а саме під час складання матеріалу, не відтворюють механізм та обставини ДТП, що мало місце 16.09.2017р. при проведенні слідчого експерименту, яким мав місце 09.12.2017р.
Слідчий суддя також звертає увагу на той факт, що на час ДТП автомобіль ОПЕЛЬ АСТРА державний номер НОМЕР_1 не мав полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на даний час водій ОСОБА_7 не притягнутий до відповідальності, а слідчим не вжиті заходи реагування.
Крім того, у слідчому експерименті 15.09.2918 р. водій ОСОБА_7 у слідчому експерименті участі не приймав.
Відповідно до вимог ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод т а законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.
Ст.9 КПК України, передбачено, що слідчий, суд, керівник органу досудового розслідування інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, інших актів законодавства. Крім того зобов`язані всебічно, повно та неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.
Вимоги ст. 91-94 КПК України, старшим слідчим відділу розслідування у сфері злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управляння Національної поліції в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_10 не виконані, а саме не зібрані у повній мірі , не перевірені та не дано належної правової оцінки доказам за фактом ДТП 16.09.2017р. яке мало місце на пішохідному переході по вул. Героїв Праці біля будинку № 33, у м. Харків.
Слідчий в оскаржуваній постанові встановив, що пішохід ОСОБА_3 порушила правила дорожнього руху, шляхом переходу на пішохідному переході, який позначений знаками 5.35.1- 5.35.2., тобто не вбачається причинного зв`язку з тяжкими тілесними ушкодженнями які вона отримала від дій водія ОСОБА_7 ..
Але слідчим не взято до уваги, що жодна експертиза проведена в рамках цього кримінального провадження не підтверджує різкого,раптового, несподіваного виходу на проїзну частину пішоходом ОСОБА_3 . Також не взято до уваги, що пішохід ОСОБА_3 мала перевагу та права відповідно до п. 4.16 ПДР України, переходити на нерегульованому пішохідному переході.
Слідчий у постанові від 29.12.2018р. зазначає про скептичне ставлення до показань потерпілої. Але на думку слідчого судді не враховано, що при слідчому експерименті 09.12.2017р. вона особисто не приймала участі, а відстань долав статист. Крім того, на час проведення слідчого експерименту, навіть пересуватися сама не мала можливості, скільки перенесла майже 10 операцій.
Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що пішохід сама наскочила на автомобіль під керуванням ОСОБА_7 та сама винна що не надала перевагу у русі автомобілю на пішохідному переході.
Таким чином, при проведені досудового розслідування кримінального провадження, слідчим всупереч ст. 9 КПК України не вчинено всіх слідчих дій, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження.
Слідчим не виконані вимоги кримінального процесуального законодавства, а саме ст. ст. 2, 7, 9, 40, 92, 93 КПК України.
За викладених підстав слідчий суддя вважає, що постанова про закриття кримінального провадження від 29.12.2018 р. підлягає скасуванню як передчасна.
Матеріали кримінального провадження підлягають поверненню для продовження досудового розслідування, при проведенні якого необхідно повно та об`єктивно встановити обставини кримінального правопорушення, та надати їм обґрунтовану юридичну оцінку, за результатом чого прийняти законне та обґрунтоване рішення.
Крім того суд звертає увагу процесуального керівника прокурора на порушення органом досудового розслідування вимог КПК України, а саме той факт що автомобіль, яким керував водій ОСОБА_7 та який визнано речовим доказом на час проведення слідчого експерименту не забезпечений слідчим як речовий доказ, оскільки він до закінчення проведення необхідних по кримінальному провадженню слідчих дій відремонтований та ним продовжує користуватися водій ОСОБА_7 . З місця події 16.09.2017 р. автомобіль було вилучено зі збереженням на спец майданчику, але 18.09.2017 р автомобіль було безпідставно повернуто його володільцю.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1