Справа № 592/1607/19
Провадження № 1-кс/592/906/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2019 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 11.09.2017 року.

Заслухавши пояснення скаржника ОСОБА_4 , думку прокурора ОСОБА_3 , перевіривши надані матеріали скарги та дослідивши докази по даних матеріалах, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду із вказаною скаргою, яку підтримала в судовому засіданні, та вимоги мотивує тим, що постановою слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 від 11.09.2017 року було закрито кримінальне провадження №0004574 від 21.10.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, яке було внесено до ЄРДР за заявою скаржника ОСОБА_4 . Вказану постанову скаржник отримала 24.01.2019 року на особистому прийомі у підполковника поліції ОСОБА_6 . Так, слідчим, при винесенні постанови про закриття кримінального провадження, жодного разу не викликалася потерпіла ОСОБА_4 , не було допитано свідків, зокрема ОСОБА_7 . Крім того, в оскаржуваній постанові не вказується жодна слідча дія, яка була проведена з метою отримання доказів у кримінальному провадженні, не вірно зазначені деякі обставини справи, не обґрунтована відсутність складу кримінального правопорушення у діях ОСОБА_8 . До того ж, в порушення вимог ч. 6 ст. 284 КПК України, скаржнику не було надіслано постанову про закриття кримінального провадження та не надано можливості ознайомитися з інформацією про стан досудового розслідування. Тому скаржник просить суд скасувати постанову слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 11.09.2017 року.

Прокурор Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог скаржника та скасування постанови про закриття кримінального провадження, оскільки постанова слідчого обґрунтована та відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства; зазначив, що відносини, які виникли між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , містять ознаки цивільно-правового характеру, а тому ОСОБА_4 має право на відшкодування матеріальної шкоди відповідно до вимог цивільно-правового судочинства.

Слідчий Сумського ВП ГУНП в Сумській області, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, що, відповідно до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України, не перешкоджає розгляду скарги.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників провадження та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 від 11.09.2017 року закрито кримінальне провадження №0004574 від 21.10.2016 року, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України (а.с.11).

Положенням статті 91 КПК України визначено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Однак, слідчий Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 , у порушення приписів ст. 93 КПК України, не здійснив належне збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених КПК України.

Слідчим Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 при закритті кримінального провадження по досудовому розслідуванню, яке внесено до ЄРДР за №0004574, не встановлено наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження по справі та які підлягають доказуванню, а саме: не взято до уваги показань потерпілого, не проведено допиту свідків у кримінальному провадженні, не надано доручення оперативним працівникам щодо виявлення осіб, які б могли вчинити злочин, та встановлення очевидців даного кримінального правопорушення, не проведено жодних слідчих дій, спрямованих на отримання доказів, які свідчать про відсутність у діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Пояснення прокурора та твердження слідчого, викладені в оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження, щодо цивільно-правового характеру правовідносин, які виникли між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , не заслуговують на увагу, оскільки, згідно правового висновку ВСУ, викладеного в п. 18 постанови Пленуму «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 року, отримання майна з умовою виконання якого-небудь зобов`язання може бути кваліфіковане як шахрайство в тому разі, коли винна особа ще в момент заволодіння цим майном мала на меті його привласнити, не виконуючи зобов`язання. Зокрема, як приклад, якщо винна особа отримує від іншої особи гроші чи цінності нібито для передачі службовій особі як хабар, маючи намір не передавати їх, а привласнити, вчинене належить кваліфікувати як шахрайство.

Крім того, в постанові ВСУ від 24.11.2016 року по справі №5-250кс(15)16 зазначено, що не виключені випадки, коли особа укладає той чи інший цивільно-правовий договір (кредитний, купівлі-продажу, оренди, комісії тощо) лише для того, щоб приховати справжній характер своїх дій, спрямованих на незаконне безоплатне заволодіння чужим майном. Як наслідок, має місце обман у намірах обман щодо тих цілей, на які планується використати майно, отримане на підставі цивільно-правового договору. Інакше кажучи, наявність формальних (навіть належним чином оформлених) цивільно-правових відносин, за допомогою яких суб`єкт прагне завуалювати свій злочинний умисел, за наявності підстав не повинна бути перешкодою для оцінки скоєного як злочину, передбаченого статтею 190 КК.

За таких обставин, оскільки прокурор доводів на спростування вищевказаних обставин суду не надав, враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 від 11.09.2017 року про закриття кримінального провадження №0004574 прийнята з порушенням вимог ст. ст. 91-94, 214 КПК України, а тому підлягає скасуванню, з підстав, визначених у скарзі.

Керуючись ст. ст. 91-94, 214, 220, 303-307, 309, КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 11.09.2017 року.
Скасувати постанову слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 11.09.2017 року та відновити досудове розслідування.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали проголошено 05.02.2019 року о 08:15 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1