Сарненський районний суд
_____________________________________________________________________________________ Справа № 572/214/19
Провадження № 1-кп/572/206/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 січня 2019 року м.Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області в складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у кримінальному провадженню відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не судимого, не одруженого, не працюючого.
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
До Сарненського районного суду Рівненської області надійшов складений слідчим слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області, та затверджений прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Рівненської області обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки прокурор вважає, що в наявності обґрунтована підозра про вчинення обвинуваченим злочину, що йому інкримінується, та існують ризики ухилення обвинуваченого від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків та вчинення ним нових злочинів.
В судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання та просив його задоволити.
Захисник ОСОБА_8 та обвинувачений в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд дійшов наступного висновку.
Як встановлено судом, ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 26 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_6 був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до 26 січня 2019 р. включно.
Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Конституційний суд України, визнаючи неконституційними положення третього речення частини третьої статті 315 КПК України, у своєму Рішенні від 23 листопада 2017 р. у справі № 1-28/2017 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини третьої статті 315 Кримінального процесуального кодексу України зазначив наступне.
Конституційний Суд України вважає, що запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження, зокрема під час підготовчого судового засідання, лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом.
Така позиція Конституційного Суду України узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 15 грудня 2016 року у справі «Ігнатов проти України» вказав, що судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження (пункт 36).
Конституційний Суд України зазначає, що висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосувалися суті підозри, обвинувачення та були взяті до уваги при обґрунтуванні запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними. У підготовчому провадженні суд має перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, та прийняти вмотивоване рішення, незважаючи на те, чи закінчився строк дії ухвали слідчого судді, постановленої на стадії досудового розслідування про обрання такого запобіжного заходу.
Конституційний Суд України вважає, що положення третього речення частини третьої статті 315 Кодексу в частині, що передбачає поширення продовження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжних заходів у виді домашнього арешту чи тримання під вартою, обраних під час досудового розслідування, без клопотань учасників кримінального провадження, зокрема прокурора, та без перевірки судом обґрунтованості підстав для їх застосування, за яких такі запобіжні заходи були обрані на стадії досудового розслідування, суперечить вимогам частин першої, другої статті 29 Конституції України.
Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд зазначає, що обрання (продовження) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту на стадії підготовчого провадження можливе виключно за мотивованим рішенням суду на підставі клопотання прокурора та з перевіркою обґрунтованості підстав для такого обрання (продовження).
Основними ризиками прокурор зазначає проживання обвинуваченого в одному населеному пункті з потерпілою та свідками, що може перешкоджати встановленні ястини під час допиту вказаних осіб.
Наразі, до клопотання прокурора не було додано жодного додатку, з якого суд міг би зробити висновок про обґрунтованість підстав для обрання такого запобіжного заходу.
Будь-яких інших доказів у обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурором суду не надано, а від цього суд не має можливості пересвідчитися, що передбачені ст. 177 КПК України ризики наявні.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.
Суд вважає, що існує обґрунтована підозра про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286, що випливає з обвинувального акту. Однак, прокурором не доведено, що у наявності достатні підстави вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам.
За таких обставин суд дійшов висновку, що за відсутності відповідних обґрунтувань клопотання прокурора щодо застосування запобіжного заходу, суд не може обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту чи інший запобіжний захід.
Таким чином, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту обвинуваченого має бути скасований без обрання іншого запобіжного заходу.
При цьому суд покладає на обвинуваченого обов`язок прибувати за кожною вимогою до суду на визначений час.
Керуючись ст.ст. 177, 194, 314-317 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задоволити частково.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, прибувати за кожною вимогою до суду на визначений час.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1