Номер провадження: 11-кп/813/762/19
Номер справи місцевого суду: 498/987/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

представника потерпілої юридичної особи ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника прокурора Одеської області ОСОБА_9 на ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 23 січня 2019 року, якою було закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000252 від 15 жовтня 2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Новоборисівка Великомихайлівського району Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, працює транспортерщиком в ПрАТ «Веселокутський КХП», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий:

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 23 січня 2019 року було закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000252 від 15 жовтня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, в зв`язку з відмовою потерпілої особи ПрАТ «Веселокутський КХП» від приватного обвинувачення у кримінальному провадженні.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами у кримінальному провадженні.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що у судовому засіданні суду першої інстанції представник потерпілої особи ПрАТ «Веселокутський КХП» ОСОБА_8 заявив клопотання про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, мотивуючи клопотання тим, що обвинувачений ОСОБА_7 працює у них на підприємстві на посаді транспортерщика, матеріальна шкода завдана внаслідок вчинення злочину відшкодована повністю. Вказане клопотання представника ОСОБА_8 було задоволено судом першої інстанції.

Обґрунтовуючи прийняте рішення суд зазначив, що інкримінований ОСОБА_7 злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України, відповідно до п.3 ч.1 ст.477 КПК України є злочином приватного обвинувачення.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою, перший заступник прокурора Одеської області ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_7 в суді першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтував тим, що оскаржувана ухвала є незаконною, оскільки постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Прокурор зазначив, що суд першої інстанції дійшов до неправильного висновку про те, що злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України є злочином приватного обвинувачення, оскільки Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» №2227-VIII від 06.12.2017 року, пункт 3 частини першої статті 477 КПК України було виключено, а тому на момент винесення оскаржуваної ухвали суд не мав права застосовувати вказану норму КПК України.

Правові позиції інших учасників апеляційного розгляду

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та представника ОСОБА_8 , які залишили вирішення даного питання на розсуд апеляційного суду, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до частин 1 та 2 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Апеляційний суд вважає, що вказаних вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції, при закритті кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не дотримався, з огляду на таке.

Мотивуючи своє рішення про закриття кримінального провадження, суд першої інстанції вказав, що представник потерпілої особи ПрАТ «Веселокутський КХП» подав клопотання про закриття кримінального провадження стосовно обвинуваченого у зв`язку з відмовою від обвинувачення, яке на підставі п.3 ч.1 ст.477 КПК України є приватним.

Разом з тим, 11 січня 2019 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» № 2227-VIII від 06.12.2017 року, яким пункт 3 частини першої статті 477 КПК України виключено.

Таким чином, на момент постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали кримінальне провадження №0000252 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України не є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення і не може бути закрито у зв`язку із відмовою від обвинувачення потерпілим або його представником у урахуванням вимог ст.5 КПК України.

Так, ч.1 ст.5 КПК України передбачено, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Частиною 1 ст.58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Офіційне тлумачення даного конституційного положення наведено в Рішенні Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 09 лютого 1999 року. В даному рішенні, зокрема, зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

Відповідальність можлива лише за наявності в законі чи іншому нормативно-правовому акті визначення правопорушення, за яке така юридична відповідальність особи передбачена, і яка може реалізовуватись у формі примусу зі сторони уповноваженого державою органу.

Які суспільно небезпечні діяння є злочинами та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили, визначає Кримінальний кодекс України.

Кримінальним процесуальним законодавством України визначається порядок провадження в кримінальних справах, тобто порядок вчинення процесуальних дій і прийняття кримінальних процесуальних рішень.

На відміну від кримінального матеріального закону, новий кримінальний процесуальний закон не має зворотної дії навіть у тих випадках, коли його правила є більш сприятливі для учасників кримінального провадження. Повернення процесу (процесуальних дій) неможливе. Це положення випливає з частини першої статті 5 КПК України, відповідно до якої процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції закривши провадження відносно ОСОБА_7 істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, внаслідок чого ухвалив незаконне судове рішення..

Пунктом 3 ч.1 ст.409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Враховуючи, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду кримінального провадження після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про закриття кримінального провадження на підстав п.7 ч.1 ст.284 КПК України, апеляційний суд вважає, що у даному випадку необхідно застосувати дію статей 7, 9 КПК України

Так, ч.6 ст.9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

Отже, апеляційний суд вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, а тому вона підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з призначенням нового судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_7 в Роздільнянському районному суді Одеської області в іншому складі суду.

Керуючись статтями 7, 9, 284, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Одеської області ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 23 січня 2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000252 від 15 жовтня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000252 від 15 жовтня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 в Роздільнянському районному суді Одеської області в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4