ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1021/19 Справа № 206/554/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2019 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2019 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, якою відмовлено у задоволені клопотання останнього про умовнодострокове звільнення від відбування покарання, ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду як незаконну і необґрунтовану, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про застосування до нього ст. 81 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що з 25.01.2018 року він працював на контрагентському підприємстві промислової зони на території ІВЦ № 133, з 01.06.2018 року по 30.10.2018 року приймав участь у будівництві спортивного комплексу, за що має позитивну характеристику та заохочений директором ТОВ Стройінвест 2017.

Також відповідно до характеристики, наданої ДУ ІВЦ № 133, він має позитивну характеристику, виконує роботи з благоустрою установи, приймає участь в програмах виховного впливу, має одне стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку, та три заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2019 рокувідмовлено у задоволені клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, наявність у ОСОБА_8 трьох заохочень та відсутність стягнень не свідчить про те, що засуджений повністю став на шлях виправлення, оскільки лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого ОСОБА_8 зазнає позитивних змін. Крім того, згідно вироку засуджений має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 11402,94 грн., а зі слів самого засудженого більш як 40 000 грн., за час відбування покарання не був працевлаштованим, та не надав доказів гарантування працевлаштування в разі дострокового звільнення. Також, до кінця строку відбуття покарання ще залишається досить тривалий проміжок часу, оскільки його кінець припадає на 11.02.2020 року, а на цей час відбутий проміжок часу є недостатнім терміном для того, щоб твердо впевнитися, що засуджений довів своє виправлення. Таким чином,суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_8 не довів своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_8 та його захисника, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.
Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Розглядаючи клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 , суд повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов вмотивованого висновку про відмову у застосуванні щодо засудженого умовно-дострокового звільнення від відбуття призначеного покарання, пославшись на те, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.
Так, застосування положень ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, судом обґрунтовано враховано, що лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого ОСОБА_8 зазнає позитивних змін, крім того, засуджений має заборгованість по сплаті аліментів.
Відповідно до наявної в матеріалах провадження характеристики, ОСОБА_8 мав 1 стягнення, яке погашене, та 3 заохочення, характеризується позитивно, до праці ставиться сумлінно, до виконання робіт із благоустрою ставиться відповідально та з розумною ініціативою, приймає участь у виховних заходах, які проводяться в установі, а також в програмі диференційованого виховного впливу Фізкультура та спорт.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про не доведення засудженим свого виправлення.
Так, за весь період відбування покарання, засуджений мав одне стягнення, яке хоча і є погашеним, однак характеризує його поведінку протягом всього періоду відбування покарання.
Крім того, наявність у засудженого заборгованості по сплаті аліментів не свідчить про його виправлення.
Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що він був працевлаштований, має позитивну характеристику, виконує роботи з благоустрою, приймає участь в програмах виховного впливу, підтверджуються наданими матеріалами, однак вони не є підставою для скасування ухвали суду, оскільки виконання засудженим своїх прямих обов`язків має враховуватись у сукупності з усіма іншими обставинами.
Суд першої інстанції також дійшов висновку, що строк покарання, який відбув засуджений, є недостатнім для того, щоб впевнитися в тому, що він довів своє виправлення, оскільки до кінця строку відбуття покарання залишається досить тривалий проміжок часу, бо його кінець припадає на 11.02.2020 року, з чим погоджується колегія суддів.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 , оскільки відсутні достатні підстави стверджувати, що останній протягом строку відбування покарання довів своє виправлення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги засудженого не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, тому у задоволенні вимог його апеляційної скарги слід відмовити.
Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів і підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2019 року залишити без змін.

Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2019 рокущодо засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4