У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2019 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
з участю особи, яка звернулась із скаргою ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Жмеринка скаргу ОСОБА_3 на відмову Жмеринської місцевої прокуратури щодо внесення заяви про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 27.12.2018 року звернувся із скаргою на відмову Жмеринської місцевої прокуратури у внесенні відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Скарга мотивована тим, що 26.12.2018 року скаржник ОСОБА_3 отримав відмову з Жмеринської прокурори занести його заяву до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Посилання прокурора в шостому абзаці першої сторінки його відповіді від 20.12.2018 року що він ОСОБА_3 отримав вирок від 4.10.18 р. за нанесення ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень являється брехнею яка спростовується першою фразою резолютивної частини вироку від 4.12.17 р. Тому скаржник ОСОБА_3 просить: 1). розгляд його скарги провести відповідно до ст.306 КПК України та повідомити його по телефону про дату розгляду; 2). Зазначити в мотивувальній частині ухвали виконання ОСОБА_3 ухвали судді ОСОБА_6 від 11.12.18 р. усунення недоліків попередньої заяви ОСОБА_3 по яким йому було відмовлено в задоволенні його скарги. 3). Визнати в мотивувальній частині ухвали, що його заява про злочин від 19.12.18 р. повність містить данні про вчинений злочин Назаровою 4). Визнати незаконною відмову прокуратури внести його заяву про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язати прокурора внести заяву до Єдиного реєстру досудових розслідувань. 5). Витребувати всі матеріали з прокуратури про перевірки його заяви. (а.с. 1)
В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 власну скаргу підтримав, просив її задовольнити. Наголосив на тому, що всі зазначені суддею ОСОБА_6 підстави для відмови його скарги на відмову прокуратури занести його заяву до ЄРДР він (устранив) усунув, а тому вважає що наявні всі підстави для внесення його заяви про злочин вчинений ОСОБА_5 за ст.383 КК України до ЄРДР.
Прокурор Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_4 проти задоволення скарги заперечив, вказав, що у заяві ОСОБА_3 про злочин від 19.12.2018 року немає даних, які б свідчили про вчинення ОСОБА_5 злочину передбаченого ст. 383 КК України, що стало перешкодою для внесення відповідних відомостей у ЄРДР. Зазначив, що за заявою ОСОБА_5 було порушене кримінальне провадження та винесено обвинувальний вирок відносно ОСОБА_3 саме за тим фактом, які повідомила ОСОБА_5 , тобто нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_3 .
Вислухавши пояснення особи, яка звернулась до суду із скаргою, пояснення прокурора, дослідивши матеріали провадження за скаргою ОСОБА_3 , матеріали із наглядового провадження (№74-72-16) за зверненням ОСОБА_3 від 19.12.2018 року слідчий суддя встановив наступні обставини.
Відповідно до заяви ОСОБА_3 про злочин, поданої ним до Жмеринської місцевої прокуратури 19.12.2018 року ОСОБА_3 вказує, що в своїй заяві від 19.12.2018 року про вчинення злочину ОСОБА_3 зазначив наступну інформацію, а саме вказав, що свою заяву надаю на підставі ухвали судді ОСОБА_6 від 11.12.2018 року по справі № 130/2897/18, де на останній сторінці цієї ухвали, в другому та третьому абзаці зверху, суддя зазначила підставі для відмови його скарги на відмову прокуратури занести його заяву в ЄРДР. Устраняє вказані підстави: 1). 26.02.2016 року в протоколі про прийняття заяви про злочин, вчинений ним, ОСОБА_3 . ОСОБА_5 поставила свій підпис про попередження про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про злочин. В п.4 цього ж протоколу ця пані чітко зазначила ОСОБА_3 заподіяв їй тілесні пошкодження у виді опіків обличчя. 2). 04.10.2017 р. на підставі цієї заяви ОСОБА_5 від 26.02.2016 року він отримав вирок за ст.125 ч.1 КК України. На п`ятій сторінці вирока, в другому абзаці зверху, в п`ятій фразі суд зазначив обвинуваченому ОСОБА_3 ставиться в вину заподіяння потерпілій ОСОБА_5 тілесних ушкоджень лише у вигляді термохімічного опіку обличчя. 3). У Вироку, на другій сторінці, в п`ятому абзаці свідок голова сільради зазначила на ОСОБА_7 тілесних ушкоджень не бачила. Тілесні ушкодження у вигляді термо-хімічного опіка обличчя зазначені в п.1 результативного висновку суд.мед. експерта, в якому він зазначає Назарова опіків обличчя не пред`явила він робить свій висновок на підставі карти виклику Жмеринської станції швидкої допомоги № 2590 від 26.02.18 р. Доказ висновок експерта надає. 5). Зазначена суд.мед. експертом карта швидкої допомоги № 2590 від 26.02.2018, не була предметом дослідження на судових розглядах при його обвинуваченні, ця карта відсутня у доказах, зазначених у вироку. 6). Карта швидкої допомоги № 2590 складається із двох сторінок. На першій сторінці цієї карти, в другому абзаці зверху лікарі встановили попередній діагноз, а саме: термохімічний опік; реакція на стрес; Гіпертензія. 7). На другій сторінці цієї карти, в дев`ятому абзаці зверху, при обстежені обличчя цієї пані, лікар зазначає шкіра та видимі слизові оболонки звичайного кольору, чисті, бліді підкреслено лікарем. В останньому абзаці другої сторінки карти встановлений остаточний діагноз шкіра обличчя - гіперемірована !!! 8). На його звернення до швидкої допомоги з приводу роз`яснення що таке термін «Гіпермія» - головний лікар дав чітку і однозначну відповідь це хвороба, виникає від стресу та інших підстав, а не від термохімічного опіку! 9). В цій довідці зазначено - температура тіла при гіпертермії або підвищується або знижається. В п.8 карти швидкої допомоги зазначено - температуру тіла ОСОБА_5 - 36.6 звичайна. В пункті два карти швидкої допомоги зазначено - загальний стан Назарової задовільний. 10) Ніякої юридичної оцінки цим фактам і доказам ОСОБА_3 не надає, і не надавав їх і суд у своєму вироку, через відсутність взагалі цієї карти. 11) Він ознайомлений з ст.383 КК України за відповідальність про неправдиве повідомлення про злочин. Просить порушити кримінальну справу по ст.383 КК України проти Назарової по даній статті та внести це в ЄРДР.
Відповідно до матеріалів із наглядового провадження №74-72-16, до заяви про злочин ОСОБА_3 надано ксерокопію протоколу про прийняття заяви про вчинене правопорушення від 26.02.2016 року від ОСОБА_5 , де вона, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України повідомила, що 26.02.2016 року близько 15.10 години ОСОБА_3 наніс їй тілесні ушкодження з використанням газового пістолету; копію вироку Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04.10.2017 року у справі №130/2146/16-к, яким ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні 26 лютого 2016 року злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України за умисні легкі тілесні ушкодження, що були нанесені ним ОСОБА_5 та ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 ; ксерокопію карти виїзду швидкої медичної допомоги №2590 щодо ОСОБА_5 від 26.02.2016; копію одного із аркушів висновку судової медичної експертизи ОСОБА_5 ; ксерокопію листа «Жмеринської станції екстреної допомоги» від 02.11.2018 року без номера;,
Листом від 20.12.2018 року за №74-72-16 за підписом заступника керівника Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , ОСОБА_3 на його заяву від 19.12.2018 року з приводу вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 роз`яснено, що в ході розгляду його заяви від 19.12.2018 встановлено, що у своїй заяві скаржник зазначає про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст.383 КК України, а саме про завідомо неправдиве повідомлення останньою про нанесення ним тілесних ушкоджень у виді опіків обличчя. Водночас повідомляють, що по факту нанесення 26.02.2016 ОСОБА_5 тілесних ушкоджень у виді термохімічних опіків обличчя 1-го ступеня, про що зазначається у заяві скаржника від 19.12.2018, його було засуджено 04.10.2017 вироком Жмеринського міськрайонного суду та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 30 н.м.д.г. (510 грн.), який набув законної сили. З огляду на викладене, заява скаржника ОСОБА_3 за своїм змістом та суттю не є повідомленням про злочин, оскільки не містить даних про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, за викладених скаржником обставин, а тому підстави для внесення даних відомостей до ЄРДР відсутні. (а.с. 2-3)
Суд беручи до уваги надані матеріали (документи) а також з аналізу заяви про злочин ОСОБА_3 вбачає, що заява про вчинене кримінальне правопорушення, повідомлене ОСОБА_5 у протоколі від 26.02.2016 року була предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні 130/2146/16-к за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнаний винуватим та йому призначене покарання у виді штрафу.
Відповідно до ч.ч.1-2, 4, 5 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
До Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про: 1) дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; 3) інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; 5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування; 7) інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань. У Єдиному реєстрі досудових розслідувань автоматично фіксується дата внесення інформації та присвоюється номер кримінального провадження.
Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318 - 380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави. Розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Ст.307 КПК України визначає, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Відповідно до ст.383 КК України об`єктом даного злочину є інтереси правосуддя у частині забезпечення процесуального порядку отримання доказів у кримінальній справі. Об`єктивна сторона злочину полягає у завідомо неправдивому повідомленні суду, прокурору, слідчому або органу дізнання про вчинення злочину. Неправдивим таке повідомлення є, коли воно стосується злочину, якого насправді не було, або коли у ньому міститься інформація про вчинення злочину особою, яка насправді його завідомо для винного не вчиняла, або про вчинення особою більш тяжкого злочину, ніж той, що вона насправді вчинила. Неправдивість повідомлення повинна стосуватись тільки фактичних обставин вчинення злочину, а не його юридичної оцінки. Адже, якщо у повідомленні будуть подані правдиві факти щодо вчиненого злочину, але їм буде дана неправильна юридична оцінка, то не буде відповідно і завідомо неправдивого повідомлення про вчинення злочину.
Із заяви ОСОБА_3 про злочин від 19.12.2018 року не вбачається, яке саме неправдиве повідомлення суду, прокурору, слідчому або органу дізнання про фактичні обставини вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, надала ОСОБА_5 і лише в ході проведення судового засідання судом встановлено, що на думку скаржник ОСОБА_5 у протоколі від 26.02.2016 року завідомо повідомила про злочин, який ОСОБА_3 не вчиняв.
Суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_3 про злочин від 19.12.2018 року не містить відомостей про вчинений ОСОБА_5 злочин за ст. 383 КК України, оскільки скаржник ОСОБА_3 звернувся до суду фактично з заявою не про вчинення злочину, а з заявою про усунення виявлених суддею недоліків та підстав відмови слідчим суддею ОСОБА_6 в задовлені скарги ОСОБА_3 на бездіяльність Жмеринської місцевої прокуратури. Крім того заява скаржника ОСОБА_3 не містить викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником, що є перешкодою для внесення таких відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а тому суд вважає що дана заява не містить відомостей повідомлення заявником ОСОБА_3 про вчинення злочину ОСОБА_5 кримінальна відповідальність за яке передбачена ст. 383 КК України.
Виходячи із вказаних вище норм закону, встановлених обставин та наведених мотивів, слідчий суддя у даному конкретному випадку дійшов висновку, що в задоволенні скарги ОСОБА_3 , в порядку ст.303 КПК України, на бездіяльність Жмеринської місцевої прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язання вчинити дії, слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.214,303,306,307,309,372 КПК України, слідчий суддя,
ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність Жмеринської місцевої прокуратури Вінницькій області щодо не внесення відомостей про злочин за його заявою від 19.12.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.
Повний текст ухвали буде проголошений 15.01.2019 року о 16:00 год.
Ухвала слідчого судді остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1