Номер провадження: 11-кп/785/1014/18
Номер справи місцевого суду: 495/6330/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 травня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001802 від 03 липня 2017 року,відносно

ОСОБА_7 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянин України, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, останній раз
- 22.08.2013 року Суворовським районним судом м.Одеси за ч.2 ст.289 КК України із застосуванням ст.71 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19.11.2013 року вирок Суворовського районного суду м.Одеси від 22.08.2013 року змінено, ОСОБА_7 визнано винним ч.2 ст. 289 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, застосовано ч.4 ст.70 КК України та призначено остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеса від 20.02.2017 року був звільнений умовно-достроково на не відбутий строк покарання, звільнився з місць позбавлення волі 01.03.2017 року

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 травня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19 листопада 2013 року у виді 1 місяця позбавлення волі та остаточно визначено до відбуття покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.
Додаткове покарання у виді конфіскації майна виконується самостійно.
Вирішено питання із речовими доказами та процесуальними витратами у кримінальному провадженні.

Відповідно до оскаржуваного вироку, 02 липня 2017 року приблизно о 20:00 годині, більш точний час встановити не надалось можливим, обвинувачений ОСОБА_7 , будучи неодноразово раніше судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, маючи не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став, з корисливою метою та прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, маючи злочинний намір, виниклий в нього з корисливих мотивів, розуміючи протиправний характер своїх дій, прибув до квартири АДРЕСА_3 , де, шляхом нанесення удару ногою в область розташування запірного механізму, пошкодив вхідні двері та проник до приміщення даної квартири, що перебуває у користуванні та де проживає потерпілий ОСОБА_9 . З вказаної квартири обвинувачений ОСОБА_7 вчинив крадіжку ефірного приймача марки «ROMSАТ Т2070», 2015 року виготовлення та грошових коштів в сумі 300 гривень, що належать потерпілому ОСОБА_9 .
Після цього, обвинувачений ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном та грошовими коштами на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 685,67 гривень.
Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_7 , в якій просив скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що висновок суду першої інстанції стосовно доведеності вини ОСОБА_7 ґрунтується на припущеннях та на доказах, одержаних незаконним шляхом. Крім того, судом допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки оскаржуваний вирок суду не містить рішення про визнання ОСОБА_7 винуватим саме у пред`явленому обвинуваченні, обвинувальний акт, в порушення вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України не містить формулювання обвинувачення, а також правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , якій підтримав апеляційну скаргу свого захисника, думку прокурора ОСОБА_6 , яка просила вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною 2 ст.404 КПК України, передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Відповідно до положень ст.2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Згідно припису ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Обов`язок перевіряти обвинувальний акт на відповідність вимогам закону покладається на суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні, та у випадку, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, суд, на підставі п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, має право повернути прокурору обвинувальний акт.

Згідно із приписом п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України.

Обвинувальний акт передається до суду і за допомогою саме цього документу ініціюється процес судового розгляду кримінального провадження стосовно певної особи, він дійсно виступає як акт обвинувального характеру, що має визначені законом процесуальні наслідки.

Досліджуючи матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_7 апеляційним судом була встановлена невідповідність обвинувального акту стосовно нього вимогам, передбаченим ст.291 КПК України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт, поряд з іншими відомостями, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Разом з тим, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 взагалі відсутній виклад фактичних обставин кримінального правопорушення.

Крім того, після викладу формулювання обвинувачення, яке органом досудового розслідування інкримінується ОСОБА_7 , слідчий, який склав обвинувальний акт, не дав правову кваліфікацію діям ОСОБА_7 .

В свою чергу суд першої інстанції на вказані недоліки обвинувального акту уваги не звернув та призначив обвинувальний акт до судового розгляду, хоча мав повернути його прокурору для усунення зазначених недоліків.

За таких обставин, з урахуванням встановленого ігнорування судом першої інстанції положень ст.291 КПК України, щодо перевірки відповідності обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону, апеляційний суд вважає, що судове провадження в суді першої інстанції було здійснено з істотними порушеннями вимог КПК України, які, з урахуванням положень статей 2, 7, 9, 412, 415 КПК України, визнаються апеляційним судом суттєвими.

Частиною 1 ст.412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.409 та ч.1 ст.412 КПК України, наведені вище обставини унеможливлювали прийняття будь-якого судового рішення судом першої інстанції та унеможливлюють прийняття рішення за результатами розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 судом апеляційної інстанції, тому єдиним можливим рішенням, у даному випадку, є скасування вироку з призначенням нового судового розгляду.

Під час нового судового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції, з дотриманням процесуальних прав учасників судового процесу, вимог кримінального процесуального закону та з урахуванням доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 необхідно повно, об`єктивно та всебічно дослідити всі обставини кримінального провадження, проаналізувати всі докази у справі, дати їм належну оцінку та прийняти законне і обґрунтоване рішення, неухильно керуючись вимогами КПК України, Конституції України та практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, неухильно дотримуючись вимог ст.314 КПК України, суду першої інстанції необхідно звернути увагу на встановлені при апеляційному розгляді та зазначені в ухвалі суду факти порушення вимог КПК України, провести підготовче провадження у відповідності до вимог глави 27 розділу IV КПК України та прийняти за його результатами законне і обґрунтоване рішення, яке буде відповідати вимогам закону, та забезпечить неухильне виконання положень статей 2, 7 КПК України.

З таких обставин апеляційний суд дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 подана в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 травня 2018 року підлягає скасуванню з призначення нового розгляду у суді першої інстанції, зі стадії підготовчого провадження.

Керуючись статтями 291, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , частково задовольнити.

Вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 травня 2018 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України скасувати.
Призначити новий судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001802 від 03 липня 2017 року у відношенні ОСОБА_7 в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду Одеської області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4