Справа № 308/9558/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Закарпатській області старший лейтенант податкової міліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором, в кримінальному провадженні відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000066 від 14 червня 2018 року, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 212 Кримінального кодексу України, про накладення арешту у вигляді заборони розпорядження земельною ділянкою та будинком,-
ВСТАНОВИВ:
Слідчий управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Закарпатській області старший лейтенант податкової міліції ОСОБА_2 звернулася до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду з клопотанням, погоджене прокурором, в кримінальному провадженні відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000066 від 14 червня 2018 року, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 212 Кримінального кодексу України, про накладення арешту у вигляді заборони розпорядження земельною ділянкою та будинком.
В обґрунтування клопотання зазначає, що Слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000066, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 червня 2018 року, з попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 212 КК України.
Слідчий вказує, що фізичною особою ОСОБА_3 (р.н.о.к.п.п.: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) в період 2015 року, шляхом невідображення у річній декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік та несплати податку з доходу у вигляді додаткового блага, а саме: анульованої (прощеної) ПАТ «ВТБ Банк» частини боргу, в порушення норм Податкового кодексу України, занижено податків на загальну суму 1 100 548.54 грн. (в тому числі, податок на доходи з фізичних осіб у сумі 1 023 724,53 грн. та військовий збір в сумі 76 825,01 грн.), що призвело до ненадходження до бюджету коштів у значних розмірах. Так, встановлено, що ОСОБА_3 уклала з ПАТ «ВТБ Банк» кредитний договір №07128К від 23.07.2007 у м. Ужгород у відділенні ПАТ «ВТБ Банк» на суму 250 000 доларів СІЛА з метою купівлі будинку за адресою: м. Ужгород, вул. Верховинська, 43. Зазначені кошти ОСОБА_3 отримувала готівкою (в доларах США) у м. Ужгород в касі від ділення ПАТ «ВТБ Банк». Також, встановлено, що з метою виконання кредитного договору №07128К від 23.07.2007, цього ж дня було укладено договір іпотеки, відповідно до якого фізичною особою ОСОБА_3 (іпотекодавець) передано ПАТ «ВТБ Банк» (іпотекодержатель) в іпотеку як заставне майно земельну ділянку та будинок, що знаходиться на ній, а саме: земельна ділянка (кадастровий номер :45:001:0120) площею 0,0720 га та будинок загальною площею 340,8 кв.м (житлова площа: 99,3 кв.м), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, встановлено, що у відповідності до вимог чинного законодавства, ПАТ «ВТБ Банк» було повідомлено фізичну особу ОСОБА_3 про анулювання (прощення) боргу. Так, зокрема, фізичною особою ОСОБА_3 від ПАТ «ВТБ Банк» було отримано Повідомлення №561/1720-2 від 29 грудня 2015 року за кредитним договором №07128К від 23.07.2007 року, відповідно до якого вказану громадянку було повідомлено про необхідність дотримання пункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2. статті 164 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755- VI із змінами та доповненнями щодо декларування та сплати податку на доходи фізичних осіб з суми, анульованої Банком заборгованості за кредитним договором.
В клопотанні вказується, що станом на 29.12.2015 року боргові зобов`язання ОСОБА_3 перед ПАТ «ВТБ Банк» складали 312 972 доларів СІЛА 27 центів, що за офіційним курсом НБУ на день прощення боргу складало 7 451 081, грн. 68 коп. (в тому числі, 5 121 667,65 грн. - гривневий еквівалент 215 128,49 дол. СІЛА є заборгованістю за основним боргом, а 2 329 414,03 грн. - гривневий еквівалент 97 843,78 дол. США є заборгованістю за нарахованими процентами).
Під час допиту ОСОБА_3 встановлено, що на копії Повідомлення про анулювання (прощення) боргу від 29 грудня 2015 року №561/1720-2 за кредитним договором №07128К від 23.07.2007 року особистий підпис та текст « ОСОБА_3 » виконаний ОСОБА_3 власноруч.
Вищевикладені порушення податкового законодавства викладено у акті документальної позапланової перевірки №938/07-16-13-11/ від 15.09.2017 року «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_3 (р.н.о.к.п.п.: НОМЕР_1 ), з питань своєчасності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених Податковим кодексом України податків і зборів, у тому числі, при отриманні доходу у вигляді додаткового блага, а саме: анульованої (прощеної) ПАТ «ВТБ Банк» частини боргу, а також дотримання валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 23.05.2017 року, складеного працівниками ЕУ ДФС у Закарпатській області.
З дотриманням вимог п.п. 164.2.17 «д» п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, ПАТ «ВТБ Банк» 29.12.2015 особисто повідомлено ОСОБА_3 під підпис останньої про прощення (анулювання) боргу та про необхідність включення суми прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку за 2015 рік, у якому такий борг було прощено. Підтвердженням цьому є «Повідомлення про анулювання (прощення) боргу від 29.12.2015 № 561/1720-2, на якому в графі: «Повідомлення про анулювання (прощення) боргу отримала» стоїть підпис, прізвище та ініціали ОСОБА_3 . Проведеною судово-почеркознавчою експертизою (висновок від 30.11.2018 № 4/345 Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України) встановлено, що підпис та прізвище й ініціали « ОСОБА_3 » під графою «Повідомлення про анулювання (прощення) боргу отримала» у Повідомленні про анулювання (прощення) боргу від 29.12.2015 № 561/1720-2 виконані ОСОБА_3 .
Таким чином, досудовим слідством встановлено, що фізична особа ОСОБА_3 , під час отримання додаткового блага, у вигляді анулюваної (прощеної) банківською установою суми боргу, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 212 КК України, тобто, умисно ухилилася від сплати обов`язкових податків та зборів у значних розмірах. Наведене свідчить про існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину, яким державним інтересам спричинено матеріальні збитки на суму 1 100 548,54 грн.
Враховуючи те, що своїми умисними діями ОСОБА_3 завдала державі збитків у значних розмірах, на даний момент виникла необхідність в накладені арешту на нерухоме майно, власником якого являється громадянка та заборонити ОСОБА_3 , а також іншим особам, відчужувати, розпоряджатись будь-яким чином до скасування арешту у встановленому законом порядку.
Згідно інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено, що власником земельної ділянки площею 0,072 га (кадастровий номер: :45:001:0120) та будинку загальною площею 340,8 кв.м (житлова площа:99,3 кв.м) є громадянка ОСОБА_3 .
Метою накладення арешту на майно згідно п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення вішкодування шкоди, завданої державі внаслідок вчинення громадянкою ОСОБА_3 кримінального правопорушення, зокрема, накладення арешту на нерухоме майно (земельна ділянка площею 0,072 га (кадастровий номер: :45:001:0120) та будинок загальною площею 340,8 кв.м (житлова площа: 99,3 кв.м), який на ній розташований, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ) та перебуває у власності громадянки ОСОБА_3 , але без заборони права користування вказаним майном до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Слідчий вказує, що відповідно до п.4 ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме та нерухоме майно, гроші у будь- якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі, кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах , видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого сутті, суду визначено необхідність арешту майна.
На підставі вищевикладеного, беручи до уваги, з метою відшкодування завданих державі збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення та не відчуження майна іншим особам, виникла необхідність в накладенні арешту на земельну ділянку площею 0,072 га (кадастровий номер: :45:001:0120) та будинок загальною площею 340,8 кв.м (житлова площа: 99,3 кв.м), який на ній розташований, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 із забороною розпоряджатися майном.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Частиною 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Зі змісту частини третьої статті 172 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Дослідженням наявних матеріалів встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст.ст.170, 171 КПК України.
В порушення п.1 ч.2 ст.171 КПК України в клопотанні не зазначено підстави і мету, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, враховуючи, що відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000066 від 14 червня 2018 року, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 212 Кримінального кодексу України та відповідно предметом такого злочину є податки, збори, інші обов`язкові платежі, що входять в систему оподаткування і введені у встановленому законом порядку.
Крім того, слідчим вказується про підставу у зв`язку з якою потрібно здійснити арешт майна на п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
При цьому, відповідно до ч.6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Відомостей про цивільний позов у даному кримінальному провадженні слідчим не надано.
Частина 2 статті 170 КПК України визначає чіткий перелік такої мети, при цьому потрібно чітко зазначити підставу та відповідно обґрунтувати необхідність арешту.
При цьому, обов`язок доведення необхідності арешту покладається на слідчого, який звернувся з клопотанням про арешт майна.
При вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя згідно ст. ст. 94, 132 та 172 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину; правову підставу для арешту майну; можливий розмір майнової шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання прокурору з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє його права після усунення недоліків в строки, передбачені ст. 172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,- ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Закарпатській області старший лейтенант податкової міліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором, в кримінальному провадженні відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000066 від 14 червня 2018 року, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 212 Кримінального кодексу України, про накладення арешту у вигляді заборони розпорядження земельною ділянкою та будинком - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1