ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2019 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні№ 201/1872/19 (пр. № 1-кп/201/560/2019), відомості про яке 13 лютого 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000374, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, раніше не судимого відповідно до ст. 89 КК України, не працюючого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 13 лютого 2019 року близько 01 години 00 хвилин, знаходячись біля першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , побачив через відчинені навстіж вхідні двері вказаного під`їзду, двері котрі вели до підвального приміщення даного житлового будинку.

Після чого, у обвинуваченого ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення в приміщення будівлі через вказані двері, та, реалізуючи свій злочинний умисел на незаконне проникнення до іншого володіння особи, грубо порушуючи ст. 30 Конституції України, знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, усвідомлюючи, що не має права проникати до житла чи іншого володіння особи впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, наніс один удар правою ногою по дверям підвалу в область замка, внаслідок чого, двері відчинились та обвинувачений ОСОБА_4 проник до середини підвального приміщення житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим, всупереч волі законних власників, грубо порушуючи гарантоване Конституцією України право на недоторканість іншого володіння, незаконно проник до підвального приміщення вищевказаної будівлі, яка належить ОСББ Телевізійна, 12, де, в подальшому, при виході був зупинений співробітниками поліції.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті.

Ухвалою суду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються визнані судом недоцільними. У зв`язку з чим суд не приводить не дослідженні докази винуватості обвинуваченого у мотивувальній частині вироку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у незаконному проникненні до іншого володіння особи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, раніше не судимий відповідно до ст. 89 КК України, вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, при цьому, ці обставини суд відносить до пом`якшуючих його покарання. Обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання у виді обмеження волі однак, зі звільненням останнього від відбування покарання з випробувальним терміном, в порядку передбаченому ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його конкретним обставинам, характеру приміщення, до якого проник обвинувачений ОСОБА_4 , яке є підвальним приміщенням у житловому будинку, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який вину визнав і щиро розкаявся у скоєному, в той же час, не працює та не має постійного доходу, а також обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого і відсутністю таких, що його обтяжують, а отже, викладені дані свідчать про недоцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 іншого виду покарання, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України або пов`язаного з реальним його відбуванням.

Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: періодичного з`явлення для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомлення уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ навісний замок передати за належністю ОСББ Телевізійна, 12.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1