ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/480/18 Справа № 185/9957/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальних проваджень, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002931, № 0003442, щодо
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2018 року,
за участю:
секретаря - ОСОБА_7 ,
прокурора - ОСОБА_8 ,
захисника - ОСОБА_9 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2018 року ОСОБА_5 визнано винним та засуджено:
- за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;
- за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік;
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням призначено покарання у виді двох років позбавлення волі; на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2017 року, і остаточно призначено покарання ОСОБА_5 у виді 3 років позбавлення волі.
Вирішено питання стосовно процесуальних витрат та речових доказів.
В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені судом і викладені у вироку, доведеність його винуватості у вчиненні злочину і правильність кваліфікації дій, просить вирок в частині призначеного покарання змінити. При цьому, вказує на неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі через суворість. На думку обвинуваченого, суд необґрунтовано призначив йому покарання занадто суворе та не врахував наявність малолітньої дити, а також обставину, що пом`якшує покарання щире каяття.
В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи фактичні обставини провадження та доведеність винуватості обвинуваченого, просить вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. При цьому просить ухвалити новий вирок та призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України - 1 рік позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2017 року, призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 10 місяців. За ч. 2 ст. 185 КК України призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком часткового приєднати не відбуту частину покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2017 року і остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Доводи своєї скарги прокурор обґрунтовує тим, що оскарженим вироком обвинуваченого визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, який він вчинив до ухвалення вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.11.2017, та 5 епізодів таємного викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно (ч. 2 ст.185 КК України), один з яких, він вчинив 26.10.2017, тобто до постановлення попереднього вироку від 30.11.2017, а інші чотири 21.10.2017, 24.10.2017, 13.10.2017 та 12.12.2017, в період невідбутого покарання, призначеного вищезазначеним вироком від 30.11.2017. Прокурор вказує на те, що суд мав врахувати роз`яснення п. 25 ППВСУ і призначити обвинуваченому покарання спочатку за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, вчиненого до постановлення попереднього вироку, а вже після цього остаточно призначити покарання за правилами ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків. Втім суд першої інстанції, порушення зазначених вимог законодавства, призначаючи покарання обвинуваченому застосував положення ст.ст. 70, 71 КК України одночасно до всіх вироків, не встановивши, які злочини вчинено до, а які після ухвалення першого вироку, що призвело до неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.
За обставин, викладених у вироку ОСОБА_5 , 26 жовтня 2017 року, приблизно о 12.30 год., перебуваючи біля магазину автозапчастин навпроти «Центрального ринку», який розташований по вул. Полтавській в м. Павлограді Дніпропетровської області побачив автомобіль марки «Жигулі» д/з НОМЕР_1 синього кольору, який належить ОСОБА_10 . В цей момент у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь. В подальшому, ОСОБА_5 26.10.2017 року о 14.30 год., знаходячись біля магазину автозапчастин навпроти «Центрального ринку» по вул. Полтавській в м. Павлоград Дніпропетровської області, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, та звернення його на свою користь, розуміючи протиправний хаарактер своїх дій, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на досягнення злочинного результату, переконавшись що за ним ніхто не спостерігає та його дії є непомічені, відкривши незачинене скло з водійської сторони та відкривши капот автомобіля, таємно, шляхом вільного доступу викрав з під капоту акумулятор марки «Centra Start Stop 60 А 12В» на суму 3379 гривень з місця скоєння кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядки власний розсуд завдавши потерпілому ОСОБА_10 матеріальні збитки на зазначену суму.
Крім того, ОСОБА_5 02.11.2017 року приблизно о 12.30 год. Перебуваючи в магазині «Продукти-19» ТОВ «АТБ-Маркет», який розташований по вул. Західно донбаській 3а в м. Павлоград, помітив шоколадки марки «Любимов Молочний», які знаходились на одному зі стелажів магазину, раптово виник злочинний умисел направлений на повторне таємне викраді чужого майна. Після чого, ОСОБА_5 , 02.11.2017 року о 12.30 год., реалізуючи свій злочинний умисел направлений на повторне протиправне вилучення чужого майна та звернення його на користь, скориставшись тим, що в цей час за ним ніхто не спостерігає, та його дії є непомічені розуміючи протиправний характер своїх дій, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав з полиці шоколадки марки «Любимов Молочний», у кількості 18 штук, після чого поклав за пазуху одягнутої на себе куртки та направився до виходу з магазину через касову зону. Далі, ОСОБА_5 керуючись своїм злочинним умислом, направленим на протиправне заволодіння чужого майна, а саме: шоколадок марки «Любимов Молочний» в кількості 18 штук направився до виходу з магазину. Таким чином, ОСОБА_5 , вважав, що він виконав усі і які необхідно було виконати для доведення свого злочинного наміру до кінця, намагався зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном. Однак, ОСОБА_5 : викраденим майном був затриманий охоронцем магазину «Продукти-19» ТОВ «АТБ-Маркет» злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі. В результаті чого, ОСОБА_5 міг би спричинити магазину «Продукти-19» ТОВ «АТБ-Маркет» матеріального збитку і загальну суму 237 гривні 02 коп.
Крім того, ОСОБА_5 , 21.10.2017 року близько 19.00 год. прибув до потерпілого ОСОБА_11 до буд. АДРЕСА_2 . Під час перебування у вищевказаному будинку у ОСОБА_5 виник злочиний умисел, направлений на таємне, повторне, викрадення чужого майна, а саме мультиварки скороварки марки «Centra Start Stop 60 А 12В» чорного кольору. ОСОБА_5 реалізуючи сні злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, 22.10.2017 року приблизно о 01.00 год. підійшов до приміщення кухні, де скориставшись тим, що ОСОБА_11 в той час спав і його дії залишаються ніким не поміченими, шляхом вільного доступу, таємне повторно викрав мультиварку-скороварку марки «Centra Start Stop 60 А 12В» чорного кольору, яка належать потерпілому ОСОБА_11 . Після цього ОСОБА_5 з місця вчинення кримінальноого правопорушення зник і викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіяв потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду, в розмірі 2589 гривень 30 копійок.
Крім того, ОСОБА_5 , 24 жовтня 2017 року приблизно о 12.00 год. перебуваючі біля автомобільної стоянки, яка розташована біля будівлі ДОСААФ по вул. Полтавській в м. Павлоград Дніпропетровської області побачив автомобіль марки ВАЗ 2113 д/з НОМЕР_2 синього кольору, який належить ОСОБА_12 . В цей момент у ОСОБА_5 виник злочинний умисем направлений на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь. Б подальшому, ОСОБА_5 24.10.2017 о 12.00 год. знаходячись біля будівлі ДОСААФ по вул. Полтавській в м. Павлограді Дніпропетровської області, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, та звернення його на свою користь, розуміючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, на досягнення злочинного результату, переконавшись що за ним ніхто не спостерігає та його дії є непоміченими, у відсутності можливих свідків - очевидців, відчинив двері з водійської сторони за допомогою ножа, таємно, шляхом вільного доступу викрав з салону автомобіля авто магнітолу марки «Піонер» чорного кольору, вартістю 1020 грн. 94 коп. після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд завдавши потерпілому майнову шкоду на зазначену суму.
Крім того, ОСОБА_5 , 13 жовтня 2017 року приблизно о 11.00 год. перебуваючи біля гаражів, які розташовані по вул. Добролюбова в м. Павлограді Дніпропетровської області побачив автомобіль марки «Таврія» ЗАЗ 1102 д/з НОМЕР_3 червоного кольору, який належить ОСОБА_13 . В цей момент у ОСОБА_14 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь. В подальшому, ОСОБА_5 13.10.2017 о 11.00 год. знаходячись біля гаражів по вул. Добролюбова в м. Павлограді Дніпропетровської області, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, та звернення його на свою користь, розуміючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, на досягнення злочинного результату, переконавшись що за ним ніхто не спостерігає та його дії є непоміченими, у відсутності можливих свідків - очевидців, відчинив двері з водійської сторони, таємно, шляхом вільного доступу викрав з салону автомобіля автомагнітолу марки «Kenwood» модель KOC-M6024Y, сірого кольору, окуляри марки «Lastella», дві викрутки плоскі з резиновими рукоятками, дві викрутки хрестоподібні з гумовими рукоятками, бокорізи металеві з гумовими рукоятками, паяльник 25Вт., з чорною пластмасовою рукояткою, мультиметр марки DT 9205 А чорного кольору, в чохлі жовтого кольору, мультиметр для вимірювання сили току, в корпусі сірого кольору з червоними лапками, кабель управління до принтера чорного кольору універсальний, кабель USB чорного кольору, тим самим спричинивши ОСОБА_13 матеріальний збиток на суму 5 628 грн. 76 коп. після цього з місця скоєння кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Крім того, 12 грудня 2017 року приблизно о 13.45 год. перебуваючи біля автомобільної стояки, що розташована в районі будинку №19 по вул. Добролюбова. м. Павлограда, побачивши автомобіль ВАЗ 2106, д/н НОМЕР_4 , бежевого кольору, який належить ОСОБА_15 . В цей момент у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь. В подальшому, ОСОБА_5 12.12.2017 року, приблизно о 14.00 год., знаходячись на вищевказаній автомобільній стоянці, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, та звернення його на свою користь, розуміючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, на досягнення злочинного результату, переконавшись що за ним ніхто не спостерігає та його дії є непоміченими, у відсутності можливих свідків - очевидців, застосувавши фізичну силу, ривком, відкривши капот автомобіля, таємно, шляхом вільного доступу викрав з-під капоту акумулятор марки «Green Мах», біло-салатового кольору, тим самим спричинивши ОСОБА_15 матеріальний збиток на суму 1514.00 грн. після чого з місця кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд завдавши потерпілому матеріальну шкоду на зазначену суму.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та наполягали на задоволенні своєї апеляційної скарги; прокурора, який підтримав апеляцію першого заступника прокурора Дніпропетровської області та заперечував проти задоволення скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження, вивчивши і проаналізувавши доводи, що містяться в скаргах, зіставивши їх з наявними в провадження матеріалами, колегія суддів дійшла такого висновку.
Висновки суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованих злочинів, а також про юридичну кваліфікацію його дій є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджені наявними у провадженні доказами, які належно оцінені й викладені у вироку.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та кваліфікацію його дій, не виявлено.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Норми Особливої частини КК України мають базуватися на нормах Загальної частини КК України. Це спеціально зазначено законодавцем у ст. 65 КК України, якою встановлено загальні засади призначення покарання. Згідно з ч. 1 цієї статті суд призначає покарання не тільки в межах, установлених у санкції статті( санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, і враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, але й відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
З матеріалів провадження видно, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_5 покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, та особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, з 2017 року знаходиться на обліку у лікаря нарколога з діагнозом Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності. Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнав щире каяття обвинуваченого.
Враховуючи те, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, знову вчинив умисний злочин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що його перевиховання можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, з чим погоджується суд апеляційної інстанції, та не вбачає підстав для застосування більш м`якого покарання щодо обвинуваченого.
Разом з цим, доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те , що судом не прийняті до уваги пом`якшуючі покарання обставини та призначене покарання є занадто суворим є безпідставними.
Так, призначене обвинуваченому покарання може бути визнано надмірно суворим, якщо конкретні обставини справи у своєї сукупності знижують суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення і не враховані при постановленні вироку, або дані, що свідчать про суворість призначеного покарання, представлені під час апеляційного розгляду в додаткових матеріалах.
Беручи до уваги те, що при ухваленні вироку судом першої інстанції дотримані вимоги кримінального закону, та ОСОБА_5 призначене покарання, яке відповідає тяжкості кримінальних правопорушень та відомостям про його особу, з урахуванням обставин, які пом`якшують його покарання, призначене покарання є достатньо обґрунтованим та справедливим.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.
Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про скасування вироку у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, то вони на думку колегії суддів заслуговують на увагу виходячи з такого.
Відповідно до вимог ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.
Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставами для скасування судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування вироку, вважається неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.
Частиною 1 статті 421 КПК України передбачено, що обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.
Статтею 70 КК України встановлено порядок призначення покарання за сукупністю злочинів. Зокрема, ч. 4 ст. 70 КК України передбачено, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, - покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій- третій цієї статті. У разі коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70 КК України, так і ст. 71 КК України: спочатку за правилами ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку, після- за правилами ч.4 ст.70 КК України - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.
З матеріалів провадження видно, що цим вироком ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, який він вчинив до ухвалення вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.11.2017, та 5 епізодів таємного викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно (ч. 2 ст.185 КК України), один з яких, він вчинив 26.10.2017, тобто до постановлення попереднього вироку від 30.11.2017, а інші чотири 21.10.2017, 24.10.2017, 13.10.2017 та 12.12.2017, в період невідбутого покарання, призначеного вищезазначеним вироком від 30.11.2017.
Отже, суд першої інстанції мав врахувати вищенаведені положення кримінального закону та призначити обвинуваченому покарання спочатку за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, вчиненого до постановлення попереднього вироку, а вже після цього остаточно призначити покарання за правилами ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків.
Втім суд, в порушення зазначених вимог закону, призначаючи покарання обвинуваченому застосував положення ст. ст. 70, 71 КК України одночасно до всіх вироків, не встановивши, які злочини вчинено до, а які після ухвалення першого вироку, що призвело до неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.
За таких обставин вирок підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, з ухваленням нового вироку.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 - задовольнити.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2018 року щодо ОСОБА_5 в частині призначеного покарання - скасувати.
Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.11.2017, призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 10 (десять) місяців.
За ч. 2 ст. 185 КК України призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком часткового приєднати не відбуту частину покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.11.2017, і остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення за період з 12.12.2017 по 21.11.2018 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку у Верховний Суд протягом трьох місяців з дня проголошення вироку судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк - з моменту вручення копії вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому і прокурору та не пізніше наступного дня надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми у судовому засіданні.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4