БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
Справа №730/809/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" листопада 2018 р. м.Борзна
Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Борзни кримінальне провадження №0000320 від 10.04.2017 року щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Федорівка Каховського району Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
якого обвинувачено у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.309 ч.2, 307 ч.2 КК України, -

встановив :

В провадженні Борзнянського районного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження №0000320 від 10.04.2017 року щодо ОСОБА_5 , якого обвинувачено у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.307 ч.2, 309 ч.2 КК України.

З обвинувального акту вбачається, що за сукупністю вчинених протиправних дій ОСОБА_5 органом досудового розслідування обвинувачується у незаконному придбанні з метою збуту, зберіганні з метою збуту та збуті особливо небезпечного наркотичного засобу; незаконному придбанні з метою збуту, зберіганні з метою збуту та збуті особливо небезпечного наркотичного засобу, вчиненому повторно; незаконному придбанні з метою збуту, зберіганні з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, вчиненому повторно; в незаконному придбанні, зберіганні без мети збуту, вчиненому повторно, особливо небезпечного наркотичного засобу, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України.

Під час розгляду даного провадження в судовому засіданні 07.11.2018 року до суду звернувся прокурор ОСОБА_3 з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .

Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що вбачає існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Він вважає, що оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кількох злочинів, відповідальність за які передбачена ст.ст. 307 ч.2, 309 ч.2 КК України, які згідно ст.12 КК України за ступенем тяжкості відносяться до злочинів тяжкого та середнього ступеня тяжкості відповідно, а санкція за ст.307 ч.2 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, тому, перебуваючи на волі, обвинувачений з метою уникнення покарання у вигляді тривалого строку позбавлення волі та конфіскації майна отримає можливість залишити місце постійного проживання.

Також він вважає імовірним, що ОСОБА_5 , слідуючи суб`єктивному уявленню способу життя, з огляду на його особистий життєвий досвід, отримає можливість продовжити протиправну діяльність.

Застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу він вважає неможливим, виходячи з оцінки наявних у провадженні доказів вини обвинуваченого, якому інкриміновано вчинення зазначених в обвинувальному акті злочинів.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.

Захисник ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання прокурора, обґрунтовуючи свою правову позицію тим, що клопотання прокурора містить припущення щодо існування ризиків, визначених ст.177 КПК України.

На його думку, наведені прокурором факти негативного змісту щодо особи підзахисного мають характер упередженого ставлення у визначенні вини в інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушеннях.

Виходячи з його уявлень відносно особи обвинуваченого, який має сім`ю, будинок, усталені соціальні зв`язки з середовищем за місцем проживання, він вважає достатньо обґрунтованим змінити запобіжний захід щодо ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_5 погодився з міркуваннями захисника, пояснивши, що під час розгляду кримінального провадження судом він не має наміру ухилятись від виконання процесуальних обов`язків.

Суд, заслухавши думки учасників судового розгляду, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглядати питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання про продовження строку тримання під вартою суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Аналізуючи міркування прокурора, суд погодився з його доводами в обґрунтування клопотання, а саме, що обвинувачений після пред`явлення в судовому процесі прокурором доказів вини в інкримінованих злочинах, у випадку заміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, діючи відповідно до суб`єктивних уявлень щодо способу життя, з огляду на сформований на даний час особистий життєвий досвід, отримає можливість продовжити протиправну діяльність.

Також суд вважає доведеними доводи прокурора, що ОСОБА_5 у випадку перебування в умовах домашнього арешту, виходячи з характеру інкримінованих йому злочинів, отримає можливість переховуватись від суду з огляду на те, що у випадку доведення вини останнього у вчиненні кримінального правопорушення за ст.307 ч.2 КК України буде застосована передбачена кримінальним законодавством сувора міра покарання у вигляді позбавлення волі і додаткова міра покарання у вигляді конфіскації належного йому майна.

За змістом ст.ст.131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Вимогами ст.183 чч.1, 2 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, судом не встановлено.

Доводи захисника про те, що прокурором необ`єктивно визначені ризики, суд розцінює як такі, що пов`язані з обов`язком сприяти задоволенню інтересів підзахисного, але не є гарантованим належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, тому надає перевагу доводам прокурора про існування вказаних ним ризиків.

Таким чином, суд дійшов до переконання щодо відсутності можливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, а тому слід продовжити обраний раніше відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131, 132, 176-178, 183-186, 193-197 КПК України, суд -

ухвалив:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Чернігівському СІЗО управління Державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області на 60 діб, рахуючи строк з 15.11.2018 року - дня закінчення дії ухвали Борзнянського районного суду Чернігівської області від 11.09.2018 року.

Датою закінчення дії даної ухвали суду вважати 14.01.2019 року.

Копію даної ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_5 та направити для виконання Борзнянському ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Борзнянського районного суду ОСОБА_1