У Х В А Л А
щодо доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою

28.01.2019 р. м. Жмеринка

Колегія суддів Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000250 від 6 вересня 2017 року відносно ОСОБА_8 по обвинуваченню у вчиненні злочинів, передбачених частиною четвертою статті 187, пунктами 6, 9 частини другої статті 115, частиною четвертою статті 187, пунктами 6, 9, 13 частини другої статті 115 КК України, -
у с т а н о в и л а :

У судове засідання не з`явились свідки захисту ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Прокурор заявляє щодо свого сприяння у явці до суду цих свідків в наступне судове засідання.
Свідки, що з`явились, і на яких відповідно до ували колегії суддів від 3 січня 2019 року був накладений штраф по 960,50 грн на кожного за неявку у судове засідання, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 подають до суду довідки про хворобу і просять зняти з них накладене судом грошове стягнення
Водночас, термін дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого, згідно з ухвалою колегії суддів від 5 грудня 2018 року, спливає 2 лютого 2019 року.
Прокурор у судовому засіданні заявляє клопотання про продовження терміну дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого на 60 днів через продовження існування ризиків, заявлених при обранні цього запобіжного заходу.
Потерпіла не заперечує щодо перебування під вартою обвинуваченого, зокрема, до допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Обвинувачений згоден з думкою потерпілої.
Захисник підтримує позицію свого підзахисного.
Заслухавши клопотання прокурора та думки учасників процесу, колегія суддів приходить до такого.
Відповідно до положень статті 147 КПК України особа, на яку було накладено грошове стягнення та яка не була присутня під час розгляду цього питання слідчим суддею, судом, має право подати клопотання про скасування ухвали про накладення на неї грошового стягнення. Клопотання подається слідчому судді, суду, який виніс ухвалу про накладення грошового стягнення.
Згідно з наданою ОСОБА_11 довідкою від 24 січня 2018 року, виданою завідуючою Сапіжанським ФАП, вона дійсно відвідала ФАП 2 січня 2018 року з приводу гіпертоничного синдрому ОРЗ.
Згідно з наданою ОСОБА_12 довідкою від 9 січня 2019 року, виданою лікарем Джуринської амбулаторії загальної практики-сімейної медицини ОСОБА_13 , він дійсно хворів з 2 січня по 9 січня 2019 року ГРВІ.
Колегія суддів вважає, що з ОСОБА_12 можливо зняти накладений на нього штраф за неявку у судове засідання, визнавши причину такої неявки поважною у зв`язку з хворобою, а з ОСОБА_11 , враховуючи надану нею довідку, підстав для зняття штрафу не вбачається, оскільки ця довідка видана в минулому році і свідчить про звернення до ФАП, а не про хворобу.
Згідно з частиною третьої статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до пункту 3 статті 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальногромадянських прав та інтересів потерпілих. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Вирішуючи питання про доцільність продовження обвинуваченому строк тримання під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених статтею 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, визначених статтею 177 КПК України, для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, і запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає продовженню.
Відповідно до частини першої статті 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Згідно з вимогами частини четвертої статті 196 КПК України, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дату закінчення її у межах строку, передбаченого цим Кодексом.
Керуючись статтями 144, 177, 183, 196, 197, 327, 331 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Судове заідання відкласти на 11 год 20 березня 2019 року.
Зобов`язати прокурора ОСОБА_5 забезпечити в наступне судове засідання явку свідків ОСОБА_9 , с.Сапіжанка Шаргородського району та ОСОБА_10 - АДРЕСА_1 .
Ухвалу колегії суддів Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 3 січня 2019 року в частині накладення грошового стягнення в сумі 960,50 грн на ОСОБА_12 скасувати.
В задоволенні клопотання ОСОБА_11 про скасування ухвали колегії суддів Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 3 січня 2019 року в частині накладення на неї грошового стягнення в сумі 960,50 грн відмовити.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується за частиною четвертою статті 187, пунктами 6, 9 частини другої статті 115, частиною четвертою статті 187, пунктами 6, 9, 13 частини другої статті 115 КК України, у виді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів - з 28 січня 2019 року по 28 березня 2019 року.
Ухвала не може бути оскаржена.

Головуючий суддя ОСОБА_15

Суддя ОСОБА_16

ОСОБА_17