Справа № 467/389/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка кримінальне провадження № 0000098 від 01 березня 2018 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Арбузинка Миколаївської області, українця, громадянина України, не працюючого, освіта середня технічна, маючого на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, офіційно не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Суд визнав доведеним, що 25 лютого 2018 року, в після обідній час, точний час досудовим слідством не встановлений, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в будинку домоволодіння по АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до доньки, малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , почав наносити армійським ременем удари по її тілу, спричинивши потерпілій тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в ділянці обличчя, в ділянці спини, верхній та нижніх кінцівок, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Також, 25 лютого 2018 року в після обідній час, точний час досудовим слідством не встановлений, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в будинку домоволодіння по АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до сина, малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , почав наносити армійським ременем удари по його тілу, спричинивши йому тілесні ушкодження, у виді крововиливів в ділянці обличчя, в ділянці спини, верхньої кінцівки, сідниці, садна в ділянці крижі, в ділянці правої та лівої щоки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, визнав повністю, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини та суду показав, що дійсно вдень, 25 лютого 2018 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , наніс удари армійським ременем своїм малолітнім дітям: ОСОБА_5 , спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в ділянці обличчя, в ділянці спини, верхній та нижніх кінцівок та ОСОБА_6 , спричинивши йому тілесні ушкодження, у виді крововиливів в ділянці обличчя, в ділянці спини, верхньої кінцівки, сідниці, садна в ділянці крижі, в ділянці правої та лівої щоки.

Обвинувачений розкаявся у вчиненому, запевнив суд, що більше не вчинятиме протиправних дій відносно своїх дітей, готовий понести покарання за вчинений злочин.

Законний представник потерпілих ОСОБА_7 до початку судового засідання надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, міру покарання обвинуваченому просила призначити на розсуд суду.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_4 погодився з клопотанням прокурора та просив визнати недоцільним дослідження доказів в повному обсязі, так як повністю погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами справи.

Покази обвинуваченогоОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позицій.
За таких обставин, суд переконався, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин кримінального провадження, в суду відсутні сумніви в добровільності його позицій, і у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для правильної кваліфікації дій обвинуваченого та призначення покарання у відповідності до положень Кримінального Кодексу України. При цьому, судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Зокрема, судом у порядку ст. 358 КПК України були досліджені такі докази, подані стороною обвинувачення:
- висновок експерта № 119 від 28.03.2018 року, відповідно до якого у ОСОБА_5 виявлено крововиливи в ділянці обличчя, в ділянці спини, верхніх і нижніх кінцівках. Крововиливи виникли від дії тупого (тупих), предмета (предметів) до госпіталізації в лікарню та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Виключається вірогідність утворення крововиливів внаслідок падіння з положення стоячи та ударі об тверду поверхню.
- висновок експерта № 120 від 28.03.2018 року, відповідно до якого у ОСОБА_6 виявлено крововиливи в ділянці обличчя, в ділянці спини, верхньої кінцівки, сідниці, садна в ділянці крижі, в ділянці правої та лівої щоки. Крововиливи, садна виникли від дії тупого (тупих), предмета (предметів) до госпіталізації в лікарню та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Виключається вірогідність утворення крововиливів внаслідок падіння з положення стоячи та ударі об тверду поверхню.
Дане джерело доказів в сукупності з показаннями обвинуваченого, враховуючи, що вони отримані у спосіб і у порядку, що передбачений кримінальним процесуальним законом України, принаймні, протилежного сторонами не доведено, суд визнає належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають для нього значення а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів, зокрема, щодо часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення, а також наявності та спрямованості умислу обвинувачених.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність «поза розумним сумнівом» вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за обставин, доведених стороною обвинувачення перед судом.

З огляду на наведене, суд вважає, що дії ОСОБА_4 кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особи винних та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Підстав для визнання пом`якшуючою покарання ОСОБА_4 обставиною такої, як щире каяття суд не вбачає, оскільки щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав, надав показання, які в ході судового слідства підтвердилися, проте, вибачення у потерпілих не просив. Обвинувачений зазначив про те, що кається у вчиненому, проте з його поведінки в судовому засіданні не вбачається, що він дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є вчинення злочину щодо малолітнього та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Так, суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій.

Також, суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, офіційно не одружений, виховує чотирьох неповнолітніх дітей, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті є сприятливою та обвинувачений має належні соціальні зв`язки. Також, суд враховує спосіб життя обвинуваченого, те що він добре характеризується за місцем проживання, постійного місця роботи не має, суд враховує висновок органу пробації щодо ОСОБА_4 , позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого, наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України, у виді громадських робіт.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов не заявлений. Речові докази відсутні. Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Тож, на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді 150 (ста п`ятдесяти) годин громадських робіт.

Вирок набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти днів) з дня його проголошення.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_1