Справа № 132/4407/18
Провадження №1-кп/132/63/19
ВИРОК
ІМ`ЯМ УКРАЇНИ

17.01.2019 року Калинівський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Калинівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000150 від 12 вересня 2018 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новоолексіївка Генічеського району Херсонської області, з професійно-технічною освітою, громадянина України, кримського татарина, неодруженого, військовослужбовця за контрактом - старшого оператора-гранатометника 1 відділення, 3 взводу, 1 розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора військової прокуратури

Вінницького гарнізону ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 призваний до лав Збройних Сил України Генічеським РВК Херсонської області та 28.01.2016 року уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 (в подальшому - в/ч НОМЕР_1 ) від 09.04.2016 року № 100 солдат ОСОБА_3 12.04.2016 року зарахований до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та призначений на посаду стрільця-помічника гранатометника 3 механізованого відділення механізованого взводу 1 розвідувальної роти зазначено військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .

В подальшому, наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 від 01.02.2017 року № 32 старший солдат ОСОБА_3 призначений на посаду старшого оператора-гранатометника 1 відділення, 3 взводу, 1 розвідувальної роти зазначеної військової частини та наказом командира частини від 31.03.2018 року № 30-РС йому присвоєно військове звання «молодший сержант».

Під час проходження військової служби молодший сержант ОСОБА_3 , відповідно до ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 126 - 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.

Згідно вимог ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, та зобов`язує додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, наказів командирів.

У зв`язку із затвердженням Верховною Радою України Указів Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17 березня 2014 року, № 454/2014 від 06 травня 2014 року, № 607/2014 від 21 липня 2014 року, № 15/2015 від 14 січня 2015 року в Україні розпочато процес мобілізації та оголошено особливий період, тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, у зв`язку із чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» розпочався особливий період, який діє по цей час.

Всупереч вищевказаних вимог законодавства, молодший сержант ОСОБА_3 порушив встановлений порядок проходження військової служби та без поважних причин не з`явився вчасно до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 за наступних обставин.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.08.2018 року № 198 молодшому сержанту ОСОБА_3 надано додаткову відпустку за сімейними обставинами на 10 діб з 15 по 24 серпня 2018 року, який після закінчення відпустки повинен був 27.08.2018 року прибути до військової частини для проходження військової служби.

Разом з тим, молодший сержант ОСОБА_3 , з метою тимчасово незаконно ухилитися від військової служби без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, маючи об`єктивну можливість вчасно прибути з відпустки на військову службу, 27.08.2018 року о 09.00 не з`явився на службу до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ).

Перебуваючи за межами розташування військової частини та реалізуючи свій злочинний умисел на тимчасове ухилення від військової служби, молодший сержант ОСОБА_3 обов`язки військової служби за посадою не виконував, в правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та його причини не повідомляв, вільний час проводив на власний розсуд не пов`язуючи його із обов`язками військової служби, а саме у період часу з 27.08.2018 року по 20.11.2018 року перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де проводив час на власний розсуд.

20.11.2018 року о 09.00 молодший сержант ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи, самостійно з`явився із зізнанням до правоохоронних органів.

Таким чином, Молодший сержант ОСОБА_3 , проходячи військову службу за контрактом на посаді старшого оператора-гранатометника 1 відділення, 3 взводу, 1 розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 126 - 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, умисно, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без поважних причин, самовільно, без дозволу відповідного командування, після закінчення відпустки, 27.08.2018 року о 09.00 не з`явився вчасно на службу і до 20.11.2018 року проводив час на власний розсуд не пов`язуючи його з виконанням службових обов`язків та перебував за адресою: АДРЕСА_2 , доки не з`явився в правоохоронні органи.

Прокурор по справі ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав обставини, викладені в обвинувальному акті даного кримінального провадження, щодо повідомлення про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Враховуючи думку учасників судового процесу, суд визнав недоцільним досліджувати інші докази по кримінальному провадженню, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин.

З урахуванням думки учасників судового провадження, суд вважає необхідним допитати в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_3 , а також дослідити докази, що характеризують обвинуваченого.

Також обвинуваченому ОСОБА_3 суд роз`яснив, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному визнав повністю. Суду показав, що 28.01.2016 року був призваний до лав Збройних Сил України ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за контрактом.

Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 від 09.04.2016 року № 100 він 12.04.2016 року був зарахований до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та призначений на посаду стрільця-помічника гранатометника 3 механізованого відділення механізованого взводу 1 розвідувальної роти зазначено військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .

В подальшому, наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 від 01.02.2017 року № 32 його було призначено на посаду старшого оператора-гранатометника 1 відділення, 3 взводу, 1 розвідувальної роти зазначеної військової частини та наказом командира частини від 31.03.2018 року № 30-РС йому присвоєно військове звання «молодший сержант».

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.08.2018 року № 198 йому було надано додаткову відпустку за сімейними обставинами на 10 діб з 15 по 24 серпня 2018 року і він після закінчення відпустки повинен був 27.08.2018 року прибути до військової частини для проходження військової служби.

Однак він, з метою тимчасово незаконно ухилитися від військової служби без поважних причин, маючи об`єктивну можливість вчасно прибути з відпустки на військову службу, 27.08.2018 року о 09.00 не з`явився на службу до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ).

За час відсутності у військовій частині в правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та його причини не повідомляв, вільний час проводив на власний розсуд не пов`язуючи його із обов`язками військової служби, а саме у період часу з 27.08.2018 року по 20.11.2018 року перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де проводив час на власний розсуд.

20.11.2018 року о 09.00, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи, самостійно з`явився із зізнанням до правоохоронних органів. У вчиненому щиро розкаюється.

На досудовому слідстві дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано по ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України військовослужбовцем (крім строкової служби).

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, є з`явлення із зізнанням, щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

По даному кримінальному провадженню цивільний позов не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування до ОСОБА_3 не застосовувались.

При обрані виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проходження служби, на обліку в лікарів нарколога і психіатра не перебуває, являється учасником бойових дій, його щире каяття у вчиненому, а також відсутність обтяжуючих обставин, що в сукупності свідчить про те, що мета кари, виправлення і запобігання скоєнню обвинуваченим нових злочинів буде досягнута у разі призначення покарання на підставі ч.1 ст. 69 КК України шляхом переходу до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ст. 407 ч.4 КК України, у виді сплати штрафу в доход держави.

Речові докази та судові витрати у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349 ч.3, 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, і призначити йому покарання із застосуванням положень ч.1 ст. 69 КК України у виді сплати штрафу в доход держави у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 гривень.

Вирок може бути оскарженим до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

СУДДЯ