КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою представника ДП «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 13 листопада 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_6 та накладеноарешт на речові докази у кримінальному провадженні №0000225 від 10 серпня 2018року, а саме:

1. Статут ДП «Харківстандартметрологія» за 2016 рік.

2. Статут ДП «Харківстандартметрологія» за 2017 рік.

3. Статут ДП «Харківстандартметрологія» за 2018 рік.

4. Довіреність від 29.12.2016 №2458/27.

5. Довіреність від 01.06.2017 №1041/27.

6. Довіреність від 26.12.2017 №3143/27.

В ухвалі слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання прпокурора, при цьому вказавши, що прокурором було доведено необхідність накладення арешту на майно, вилученого в ході обшуку нежитлової будівлі літ. «А-3», за адресою: м. Харків, вул. Мироносицька, 36, що належить Державі в особі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник ДП «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Апелянт вважає винесену ухвалу незаконною на необґрунтованою.
Посилається на те, що правовою підставою поданого прокурором клопотання були норми ст.98, п.1 ч.2, ч.3 ст.170 КПК України - накладення арешту на майно, яке є речовим доказом, і прокурор був зобов`язаний максимально конкретизувати, чому саме на зазначене вище майно необхідно накласти арешт.
Однак, зі змісту оскаржуваної ухвали встановлено, що предметом уваги слідства є закупівля Державним підприємством «Харківстандартметрологія» Компактної платформи для випробування на ЕМС/ЕМЕ R&S СЕМS 130/131.
Також представник зазначає, що зі слів свідка - працівника СБУ, ринкова ціна зазначеного обладнання складає 4 млн. грн., а закупівля була проведена за 13,3 млн. грн.
Посилається на те, що на дату укладання договору ціна обладнання могла становити 13.365.555,00 грн./одиницю з урахуванням ПДВ. Отже, закупівля обладнання відбулася за цінами, які є нижчими за ринкові.
Крім того апелянт зазначає, що судове засідання по розгляду клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно мало бути проведено за участі власників майна. Проведенням судового засідання за їх відсутності було грубо порушено права власника майна.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, в провадженні СВ Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходиться кримінальне провадження №0000225 від 10 серпня 2018 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Приводом для реєстрації зазначеного кримінального провадження стала інформація Головного управління контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері економічної безпеки Служби безпеки України.
Органами досудового розслідування встановлено, що службові особи Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою зі службовими особами Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (), Державного підприємства «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» (), упродовж 2016-2018 років, під приводом закупки обладнання в рамках урядової угоди «Сприяння взаємній торгівлі, шляхом усунення технічних бар`єрів у торгівлі між Україною та СС», вчинили розтрату бюджетних коштів в особливо великому розмірі.

10 листопада 2018 року прокурор Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_6 звернувся до Подільського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно речові докази у кримінальному провадженні №0000225 від 10 серпня 2018 року, а саме:Статут ДП «Харківстандартметрологія» за 2016 рік; Статут ДП «Харківстандартметрологія» за 2017 рік; Статут ДП «Харківстандартметрологія» за 2018 рік; Довіреність від 29.12.2016 №2458/27; Довіреність від 01.06.2017 №1041/27; Довіреність від 26.12.2017 №3143/27.
Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 13 листопада 2018 року задоволено клопотання прокурора.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст.132,167,170,171,172,173 КПК України та бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для збереження речових доказів та можливої конфіскації майна.

Пунктами 1, 3 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та конфіскації майна, як виду покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченого п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 вказаного Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя дотримався вимог статей 132,170,172,173 КПК України, перевіривши при цьому, наявність ризиків та доведеність обставин, передбачених ст.ст. 132,170 КПК України, таким чином, взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст. 173 КПК України повинні враховуватися при вирішенні питання про арешт майна.

Висновки слідчого судді про арешт майна цілком доведені матеріалами кримінального провадження, специфікою розслідування самого злочину, що потребує проведення певних слідчих дій, та саме такого заходу як накладення арешту на майно.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус як накладення арешту на зазначене майно.
Як встановлено слідчим суддею, постановою прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_6 від 09 листопада 2018 року вищевказане вилучене майно було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000225 (а.с.17-19).
Посилання апелянта на те, що не доведено відповідність майна, на яке накладено арешт критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, є безпідставними, оскільки спростовуються змістом постанови прокурора від 09 листопада 2018 року.
А тому доводи автора апеляційної скарги про відсутність правових підстав для арешту вищевказаного майна не є переконливими.

Посилання представника власника майна на те, що арешт на майно товариства було накладено безпідставно без наявності правових підстав, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт слідчим суддею накладено правомірно, відповідно до вимог ст. 170 КПК України.
При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Підстав для скасування ухвали слідчого судді, передбачених ст. 409 КПК України, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 13 листопада 2018 року, якою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_6 , та накладено арешт на речові докази у кримінальному провадженні №0000225 від 10 серпня 2018 року, а саме: Статут ДП «Харківстандартметрологія» за 2016 рік; Статут ДП «Харківстандартметрологія» за 2017 рік; Статут ДП «Харківстандартметрологія» за 2018 рік; Довіреність від 29.12.2016 №2458/27; Довіреність від 01.06.2017 №1041/27; Довіреність від 26.12.2017 №3143/27 - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ДП «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/210/2019
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_7
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1