Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/92/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.03.2019 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25.02.2018 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, працюючого заступником директора Головківського НВК, маючого на утриманні малолітню та неповнолітню дитину, проживаючого та зареєстрованого у будинку АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України у кримінальному провадженні №0003419 від 30.12.2018 року, продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів: з 25 лютого 2019 року до 28 березня 2019 року включно.

за участю інших учасників судового розгляду:
прокурора ОСОБА_7

захисників-адвокатів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9

підозрюваного ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 лютого 2019року задоволено клопотання cлідчого СВ Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 . Продовжено застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 25 лютого 2019 року до 28 березня 2019 року включно. Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також враховуючи підстави. зазначені під час застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про те, що необхідно продовжити застосовувати запобіжний захід у виді тримання під вартою та відмовити у зміні запобіжного заходу на більш м`який. Оскільки строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців та на даний час досудове слідство триває, а також враховуючи, що обставини та підстави підозри до цього часу не змінились, деякі процесуальні дії, які слід вчинити у даному кримінальному провадженні, ще не вчинено, тому необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу.
Не погоджуючись з даним рішенням підозрюваним ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою обрати стосовно нього менш суворий запобіжний захід. Зазначає, що окрім обґрунтованої підозри, ні слідчий, ні прокурор не заявили і не підтверджується матеріалами справи ризик, визначені КПК для продовження строку тримання під вартою. Зазначає, що наявність міцних соціальних зв`язків, двох дітей на утриманні, місця роботи, відсутність судимостей, майновий стан та стан здоров`я дають всі підстави для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу

Заслухавши думку прокурора про необхідність продовження строку тримання під вартою, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та висновок його захисників-адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які заперечили проти задоволення клопотання та підтримав апеляційну скаргу підозрюваного в повному обсязі, перевіривши матеріли кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 слід продовжити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ч.3 ст.199 КПК України, котрими регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою, клопотання про продовження строку тримання під вартою повинно містити, зокрема, виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Відповідно до положень ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Як вказано в ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував, що ризики, зазначені у клопотанні, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати, а завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , є неможливим до отримання висновків призначених у провадженні експертиз та проведення низки процесуальних дій за їх висновками, а також у зв`язку з необхідністю проведення низки процесуальних дій та виконання положень глави 24 КПК України.
З таким рішенням слідчого судді погоджується й колегія суддів, з огляду на наступне.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Так, ОСОБА_6 підозрюється за ч. 1 ст. 115 КК України, якою передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.
Колегія суддів відмічає, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.
Так, із долучених до клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою матеріалів вбачається, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, має повних 43 роки, задовільний стан здоров`я, так як відсутні медичні довідки, які вказують про неможливість перебувати під вартою або про необхідність негайного лікування, також враховано офіційне працевлаштування та те, що має на утриманні двох дітей, раніше не судимий, санкцією ч. 1 ст. 115 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, у зв`язку з чим, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що ризики, передбачені пунктами 1,2,3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені під час досудового розслідування і які виправдовують подальше тримання ОСОБА_6 під вартою, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, наразі не відпали і не зменшилися.
Окрім того, на даний час ОСОБА_6 16.01.2019 року відмовився від проведення слідчого експерименту, посилаючись на психологічну тяжкість проведення таких дій та небажанням знову пригадувати ті події, які були. Зазначивши, що йому дуже складно буде це робити, щоб бачили сусіди. Зазначив, що коли буде готовий, то вони з захисником повідомлять орган досудового слідства про можливість проведення даного слідчого експерименту. Однак по теперішній час повідомлення на згоду проведення слідчого експерименту ні від ОСОБА_6 , ні від його захисника не надходило.
Крім того, слідчий, звертаючись до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , відповідно до вимог ч. 3 ст. 199 КПК України, виклав обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання підозрюваного під вартою.
Так, наразі необхідно долучити до матеріалів кримінального провадження висновок судово-медичної експертизи по тілесним ушкодженням гр. ОСОБА_11 , отримати висновок судово-психолого-психіатричної експертизи підозрюваного ОСОБА_6 , яка була проведена 19.02.2019 року; вручити нову підозру гр. ОСОБА_6 ; долучити висновки судово-медичних експертиз по речах, які на даний час знаходяться на виконанні; провести судово-медичну (криміналістичну) експертизу по ножах; ознайомити сторони з матеріалами кримінального провадення; завершити досудове розслідування; виконати інші слідчі дії, необхідність в яких може виникнути в ході проведення досудового розслідування.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою, та обґрунтовано продовживши строк тримання підозрюваного під вартою, на законних підставах, відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначив розмір застави, з чим також погоджується й колегія суддів.
Доводи підозрюваного про те, що слідчим та прокурором не доведено жодного ризику, а отже і не може стояти питання про продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд відхиляє, оскільки наявними у матеріалах судового провадження доказами підтверджено причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення. Твердження, що суд не врахував вимоги ст. 177 та ст. 178 КПК України, зокрема, що не оцінив обставини висунутої підозри, особу ОСОБА_6 , сімейний стан, наявність роботи, міцність зв`язків, репутацію особи, відсутність судимостей, місце проживання та інші обставини, що характеризують особу, не ґрунтується на законі, оскільки при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя має перевірити обставини, зазначені у ч.3 ст. 199 КПК України на предмет того чи виправдовують вони подальше тримання підозрюваного під вартою.
Апеляційний суд вважає, що судом дотримано вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , його рішення про необхідність продовження строку ґрунтується на фактичних обставинах кримінального провадження. Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд не вбачає та вважає рішення суду про продовження строку тримання під вартою обґрунтованим.
Тож, враховуючи все вищевикладене та те, що строк дії запобіжного заходу закінчується 28 лютого 2019 року, але слідчий не закінчив досудове слідство у вказаний термін, так як ще не отримано висновки експертиз, призначених по справі, слідчим суддею було обґрунтовано продовжено строк запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 в межах також продовженого строку досудового розслідування.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів не знаходить підстав для скасування ухвали слідчого судді по доводам апеляційної скарги захисника.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 183, 197, 331, 376, 401 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 лютого 2019 року, якою клопотання cлідчого СВ Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 задоволено та продовжено застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 25 лютого 2019 року до 28 березня 2019 року включно - залишити без змін.
Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді (підписи):
З оригіналом згідно:
Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2