Ухвала
Іменем України

12 грудня 2018 року
м. Київ
Справа № 419/1179/18
Провадження № 51-10253 ск 18
Верховний Суд колегією суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 07 вересня 2018 року,
встановив:
Вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 червня 2018 року ОСОБА_5 визнано винуватою та засуджено за вчинення злочинів, передбачених ст. 257 та ч. 4 ст. 187 Кримінального кодексу України (далі КК).
ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на вказане судове рішення.
Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 07 вересня 2018 року його апеляційну скаргу на вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 червня 2018 року повернуто на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), оскільки ОСОБА_4 не є особою, яка має право на апеляційне оскарження вказаного вироку місцевого суду.

Не погоджуючись з ухвалою апеляційного суду, ОСОБА_4 звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить скасувати це рішення та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. На думку ОСОБА_4 , вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 червня 2018 року порушено його право на захист, що дає йому право на апеляційне оскарження вказаного рішення місцевого суду.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 вказує, що суд апеляційної інстанції, повертаючи його апеляційну скаргу, допустив порушення права на апеляційний перегляд справи, яке закріплене у ст. 129 Конституції України, а також порушив вимоги ч. 2 ст. 24, п. 10 ч. 1 ст. 393КПК.

Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї документи, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо апеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Так, положеннями ст. 393 КПК передбачений вичерпний перелік осіб, які мають право на апеляційне оскарження рішень суду першої інстанції.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, ОСОБА_4 обґрунтовує своє право на апеляційне оскарження тим, що у вироку Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 червня 2018 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 , яку засуджено за ст. 257, ч. 4 ст. 187КК, встановлені та викладені судом обставини щодо дій інших співучасників озброєної банди створили преюдицію винуватості ОСОБА_4 у вчинені ним злочинів у співучасті з ОСОБА_5 .

При цьому ОСОБА_4 зазначає, що він не брав участь у вищезазначеному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 та судовому засіданні, за наслідками якого було ухвалено вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 червня 2018 року.
Відповідно до ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Також гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 393 КПК апеляційну скаргу мають право подати інші особи у випадках, передбачених цим Кодексом. Крім того, відповідно до вимог п. 9-2 ч. 2 ст. 393 КПК право на апеляційне оскарження виникає у фізичної або юридичної особи у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про долю речових доказів, документів, які були надані суду; третьої особи у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про спеціальну конфіскацію.

Зі змісту постанови Верховного Суду України від 3 березня 2016 року у справі № 5-347кс15 вбачається, що хоча особа і не була визнана учасником кримінального провадження, вона вправі захищати свої права, свободи та інтереси, яких стосується вирок у даному провадженні, шляхом звернення до апеляційної інстанції з його оскарженням.
Тобто, у визначених ч. 2 ст. 24, п. 9-2 та п. 10 ч. 2 ст. 393 КПК випадках для виникнення права на апеляційне оскарження у особи кримінальним процесуальним законом встановлена умова, а саме оскаржуване рішення має стосуватися її прав, свобод та інтересів. Наявність такої умови пов`язана з обов`язком особи довести під час апеляційного оскарження судового рішення, що це рішення стосується її прав, свобод та інтересів.

Як вбачається з копії вироку Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 червня 2018 року ОСОБА_5 вчинила злочини у співучасті з іншими особами, при цьому у вироку відсутні посилання на прізвище ОСОБА_4 та будь-які його дані, які б вказували на його особу. Тобто, судом не встановлювались преюдиційні факти, які б вказували на вчинення ОСОБА_4 злочинів у співучасті з ОСОБА_5 та на його участь в озброєній банді.
Натомість матеріали кримінальних проваджень щодо ОСОБА_4 знаходяться на розгляді в інших судах першої інстанції. Таким чином, ОСОБА_6 не навів обґрунтування, що вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 червня 2018 року стосується його прав, свобод та інтересів, і такі дані відсутні у вказаному судовому рішенні.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов правильного висновку, з чим погоджується й колегія суддів касаційного суду, про необхідність повернення апеляційної скарги ОСОБА_4 як таку, що подана особою, яка не має права на оскарження постановленого щодо ОСОБА_5 вироку Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 червня 2018 року.
За таких обставин, повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_4 , апеляційний суд діяв у відповідності з вимогами п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК.

Крім того, помилкове посилання апеляційного суду в ухвалі на вирок Рубіжанського міського суду Луганської області замість вироку Сєвєродонецького міського суду Луганської області ніяк не впливає на право особи оскаржити вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 червня 2018 року в апеляційному порядку.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи, що з касаційної скарги та копії оскарженого судового рішення вбачається, що підстави для задоволення скарги ОСОБА_4 відсутні, колегія суддів приходить до висновку, що особі необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження.
Враховуючи викладене і керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, суд

постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 07 вересня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3