Справа № 639/796/19
Провадж. № 1-кп/639/280/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1 , за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №639/796/19 (в ЄРДР №0000024 від 05.01.2019 року) за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Сазоно-Баланівки Богодухівського району Харківської області, українки, громадянки України, пенсіонерки, з вищою освітою, раніше не судимої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 19.12.2018 приблизно о 12 годині прийшла до своєї подруги ОСОБА_6 , 1955 року народження, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , де в приміщенні кухні вони разом почали готувати обід.

Під час перебування на кухні ОСОБА_4 помітила на кухонному столі, який знаходився зліва при вході у вказане приміщення, необачно залишену ОСОБА_6 без нагляду належну їй банківську карту і в неї виник злочинний умисел, спрямований на її таємне викрадення.

Надалі приблизно о 13 годині ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення поміченої нею банківської карта ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , пін-код якої їй був заздалегідь відомий, та, вважаючи обстановку, що склалася, найвигіднішою для заволодіння зазначеним офіційним документом, використовуючи ту обставину, що ОСОБА_6 стоїть до неї спиною та за нею не спостерігає, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, безперешкодно, непомітно для потерпілої, таємно заволоділа вказаною банківською картою.

Після цього ОСОБА_4 , звернувши на свою користь викрадену нею банківську карту, належну ОСОБА_6 , з місця скоєння злочину зникла.

Таким чином ОСОБА_4 виконала всі дії, які вважала за необхідне для викрадення офіційного документу, яким є банківська карта ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , оскільки являється належним чином оформленим офіційним документом та матеріальним носієм.

Відповідальність за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, скоєного ОСОБА_4 , передбачена ч. 1 ст. 357 КК України.

Крім того, ОСОБА_4 20.12.2018 приблизно о 9 годині ранку, маючи при собі викрадену банківську карту для виплат ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_6 , 1955 року народження, бажаючи таємно заволодіти грошовими коштами, які перебували на розрахунковому рахунку карти для виплат ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , цілеспрямовано прийшла до банкомату ПАТ КБ «ПриватБанк», що розташований за адресою: м. Харків, пров. Розторгуївський, буд. 2.
Надалі ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, та, бажаючи досягти злочинного задуму, о 09 годині 06 хвилин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого злочинного наміру, передбачаючи його наслідки, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою наживи, достовірно знаючи діючий пін-код, таємно заволоділа чужими грошовими коштами в сумі 9000 гривень, шляхом знаття їх з вищевказаної банківської картки для виплат ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_6 у банкоматі «Сана 2129», ПАТ КБ «ПриватБанк».

Таким чином, ОСОБА_4 виконала усі дії, які вважала за необхідне, спрямовані на таємне заволодіння чужими грошовими коштами, належними ОСОБА_6 .

Після цього ОСОБА_4 , звернувши на свою користь викрадені грошові кошти, з місця скоєння злочину зникла та в подальшому розпорядилася ними на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_4 завдала потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 9000 гривень.

Відповідальність за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, скоєного ОСОБА_4 , передбачена ч. 1 ст. 185 КК України.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою провину у вказаних інкримінованих їй злочинах визнала повністю та пояснила, що скоїла їх при вищезазначених обставинах. При цьому обвинувачена висловила жаль щодо скоєного та піддала свої дії критичній оцінці.
Обвинувачена вважала недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нею не оспорюються. Цю позицію висловив і прокурор та захисник.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченою ОСОБА_4 своєї вини, а також, що вона не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченою змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченої, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням доказів, що характеризують її особу, а також матеріалів кримінального провадження щодо наявних речових доказів по справі.

Аналізуючи обставини, що визнаються обвинуваченою ОСОБА_4 , суд дійшов висновку, що її вина в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України), є доведеною. Дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфікуються: за ч. 1 ст. 357 КК України як викрадення офіційного документа; за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Перевіркою даних про особу обвинуваченої ОСОБА_4 встановлено, що вона раніше не судима, до кримінальної відповідальності не притягувалась; є вдовою; пенсіонерка; ветеран праці; має постійне місце проживання та реєстрації; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття обвинуваченої та добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України, не встановлено. При цьому судом відхиляються посилання сторони обвинувачення на наявність такої обставини, обтяжуючої покарання ОСОБА_4 , передбаченої п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України, як вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Так, з аналізу вказаної норми вбачається, що вчинення злочину щодо особи похилого віку визнається як обтяжуюча покарання обставина, якщо суб`єктом злочину є особа, яка сама не є особою похилого віку, адже саме за цих обставин відповідний злочин та особа винного характеризуються підвищеною суспільною небезпечністю, а потерпілий - підвищеною уразливістю. В той же час ОСОБА_4 сама є особою похилого віку (пенсіонером), а тому відповідна обставина не може бути визнана як така, що обтяжує її покарання.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів як самою обвинуваченою, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, відношення обвинуваченої до скоєного, особу винної, її вік, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують.
При цьому, суд дійшов висновку, що досягнення цілей покарання щодо ОСОБА_4 в цілому на теперішній час можливе шляхом призначення їй покарання у виді штрафу в межах санкцій ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України, яке буде необхідним і достатнім. Остаточне ж покарання ОСОБА_4 необхідно визначити за сукупністю злочинів в порядку вимог ч.1 ст.70 КК України - шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Про можливість виконання покарання у виді штрафу зазначила і обвинувачена, вказуючи на наявні в неї пенсії та заощаджень для сплати штрафу.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання:

-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 30 (тридцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн. 00 коп.;

-за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп..

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворимвизначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп..

Речові докази по кримінальному провадженню - два диски DVD-R торгівельної марки «Verbatium» ємністю 4,7 Gb зберігати в матеріалах кримінального провадження. (к.п. а.с. 45, 83)
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення направити потерпілій.

Суддя ОСОБА_1