Дата документу 21.02.2019 Справа № 333/577/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 333/577/19 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/807/174/19 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

розглянула 21 лютого 2019року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційними скаргами захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжявід 8 лютого 2019 року, якою задоволено скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 про незаконне затримання в порядку ст. 206 КПК України тапро застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення №000219, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК Україниза наступних обставин.

Так, 18 січня 2019 року, приблизно о 19 годині 40 хвилин, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з невстановленою в ході досудового розслідування особою, маючи прямий умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи таємно, перебуваючи поблизу будинку № 23 по вулиці Стешенка у місті Запоріжжі, використовуючи наявний дублікат ключів від замку запалювання автомобіля марки «Hyundai» моделі «Elantra», 2011 року виробництва, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований та належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проник до вказаного автомобіля.
Далі, ОСОБА_8 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, перебуваючи у салоні вказаного автомобіля, вчиняючи активні дії, а саме провівши ключ до замку запалювання автомобіля привів у дію двигун та таким чином отримав можливість керувати автомобілем марки «Hyundai» моделі «Elantra», 2011 року виробництва, реєстраційний номер НОМЕР_1 та зрушив з вказаного місця через двори будинків розташованих по вказаній вулиці, тим самим незаконно заволоділи вказаним транспортним засобом вартістю 224 268 гривень, спричинивши значну матеріальну шкоду.
Своїми умисними діями ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, а саме: незаконне заволодіння транспортним засобом, що завдало значну матеріальну шкоду, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
6 лютого 2019 року о 22:42 годині ОСОБА_8 було затримано в порядку ст. 208 КПК України. Час фактичного затримання: 20:25 година 06 лютого 2019 року.
7 лютого 2019 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
7 лютого 2019 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга від захисника адвоката ОСОБА_7 про незаконне затримання в порядку ст. 206 КПК України, в якій захисник зазначив, що протокол затримання ОСОБА_8 в порядку ст. 208 КПК складений з порушеннями, а саме: не вірно зазначено місце затримання та час фактичного затримання.
8 лютого 2019 року слідчий СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_11 звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із клопотанням, погодженим із прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_12 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000219 відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.Своє клопотання обґрунтовуючи тим, що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності, продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, зазначаючи, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 8 лютого 2019 року вищевказані матеріали об`єднані в одне провадження.
Ухвалою слідчого судді від 8 лютого 2019 року скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 на незаконне затримання ОСОБА_8 в порядку ст. 206 КПК України задоволено, оскільки слідчий суддя встановив, що ОСОБА_8 не був затриманий безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, в даній ухвалі слідчий суддя також задовольнив клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном на 60 днів з одночасним визначенням застави у розмірі 153 680 гривень, так як вважав встановленим і доведеним наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 вказаного кримінального правопорушення, та ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що в сукупності унеможливлює застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї адвокат ОСОБА_7 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, вважає її необґрунтованою та такою, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, в зв`язку з чим, підлягає скасуванню. Так, ухвалою слідчого судді було задоволено скаргу захисника ОСОБА_7 та визнано затримання ОСОБА_8 незаконним та призначено його звільнити з-під варти. Разом з тим, в цій же ухвалі задовольнив клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 . За даних обставин ОСОБА_8 фактично був позбавлений свого права на захист та права на справедливий судовий розгляд в суді при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у статусі - не затриманої особи (звільненої з під варти). Вказує, що при вирішенні питання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу, слідчим не було доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Так, ОСОБА_8 раніше не судимий, працевлаштований, має середню спеціальну освіту, постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки - мешкає в «цивільному шлюбі» з гр. ОСОБА_13 , з якою мають малолітню дитину 2017 року народження, за місцем мешкання характеризувався виключно позитивно. Крім того, шкода завдана від правопорушення відшкодована під час досудового розслідування, транспортний засіб повернутий володільцю. Також, в рамках кримінального провадження, ОСОБА_8 в розшук не оголошувався, від органів національної поліції не переховувався, відомостей та доказів того, що ОСОБА_8 притягається до кримінальної відповідальності в іншому кримінальному провадженні суду не надано. До затримання, ОСОБА_8 будучі членом Міжнародної благодійної організації «Фонд Світло Милосердя» вів активне громадське життя, в тому числі займався волонтерською діяльністю. В медичній частині ізолятора тимчасового тримання м. Запоріжжя є медичні документи, стосовно стану здоров`я ОСОБА_8 , оскільки він має хронічне захворювання - закриту форму туберкульозу легенів та повинен приймати ліки. Звертає увагу суду щодо визначеного судом розміру застави, який завідомо непомірний, оскільки коштів в такому розмірі у останнього та членів його сім`ї не має. Однак, незважаючи на всі ці обставини, судом, всупереч вимогам кримінального процесуального законодавства, клопотання слідчого задоволено по суті, в зв`язку з чим, вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про обрання більш м`якого запобіжного заходу підозрюваному.

В апеляційній скарзі прокурор, не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, вважає її незаконною в частині задоволення скарги захисника на незаконне затримання підозрюваного. Як вбачається з матеріалів досудового розслідування, після вчинення злочину потерпілий вказав на особу, яка щойно вчинила відносно нього злочин, відповідно, також наявні підстави для затримання особи у поряду ст. 208 КПК України, оскільки після вчинення злочину встановлено особу, яка його вчинила та працівниками поліції фактично було затримано ОСОБА_8 одразу після встановлення його місцезнаходження. Звертає увагу, що слідчий суддя мав розглянути скаргу захисника відповідно до вимог ст. 303 КПК України та згідно ч. 4 ст. 304 КПК України відмовити у відкритті провадження. Просить ухвалу слідчого судді скасувати в частині задоволення скарги захисника та постановити нову ухвалу, якою відмовити у відкритті провадження за вказаною скаргою.

Позиції учасників судового провадження.

Адвокат ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 підтримали власно подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, проти апеляційної скарги прокурора заперечували.

Прокурор апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 підтримав, висловив заперечення вимогам апеляційної скарги захисника.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Доводи апеляційної скарги прокурора, що слідчий суддя мав розглянути скаргу захисника відповідно до вимог ст. 303 КПК України та згідно ч. 4 ст. 304 КПК України відмовити у відкритті провадження не можна взяти до уваги у зв`язку з наступним.

Так, підставою для розгляду слідчим суддею даного питання була скарга адвоката ОСОБА_7 , подана в інтересах ОСОБА_8 згідно положень ст. 206, 208 КПК України, яку слідчий суддя об`єднав в одне провадження із клопотанням органу досудового слідства, що не протирічить загальним засадам кримінального провадження та вимогам ст. 334 КПК України через їх пов`язанність із однією особою та стосовно обставин затримання підозрюваного у вчиненні одного і того ж кримінального правопорушення.

У відповідній скарзі адвокат оспорює затримання підозрюваного, яке вважає незаконним, тобто питання, яке не відноситься до виключного переліку рішення, дій чи бездіяльності, що підлягає до оскарження в порядку ст. 303 КПК України і перебуває у площині дотримання права підозрюваного щодо перевірки обґрунтованості його затримання, встановленого ст. п. 6 ч.3 ст. 42, ч. 4 ст. 208 КПК України, обмеження яких є неприпустимим.
За змістом статті 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
У даному випадку також слід керуватися приписами частини шостої статті 9 КПК України щодо застосування загальних засад кримінального провадження, визначених частиною 1 ст. 7 КПК України. Однією з таких засад є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (п. 17 частини 1 ст. 7 КПК України). Зміст цієї засади розкрито у ст. 24 КПК України, згідно з частиною першою якої кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, зокрема, прокурора, слідчого в порядку передбаченому КПК України.
Беручи до уваги стадію досудового розслідування кримінального провадження, повноваження слідчого судді розповсюджуються на вирішення питань, пов`язаних із судовим контролем за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (п. 18 ст. 3 КПК України).

Отже, наведене спростовує доводи прокурора щодо відсутності у слідчого судді підстав для розгляду вище вказаної скарги захисника по суті, а саме щодо обґрунтованості затримання ОСОБА_8 .

Крім того, відмова у відкритті провадження за скаргою, поданою в порядку ст. ст. 206, 208 КПК України, кримінальним процесуальним законом не передбачена.
Слідчим суддею було встановлено, що на час затримання ОСОБА_8 підстави, передбачені частиною 1 статті 208 КПК України були відсутні, оскільки з фабули кримінального правопорушення, за підозрою у вчиненні якого було затримано вказану особу, вбачається, що злочин був скоєний 18.01.2019 приблизно о 19 год.40 хв., а затримання ОСОБА_8 відповідно до протоколу відбулося об 20 годині 25 хвилин 06.02.2019 р., що виключає таку наведену у протоколі затримання підставу як щойне вчинення злочину.

Судова колегія зауважує, що підстави для затримання особи чітко визначенні ч.1 ст. 208 КПК України і за змістом положення даної норми є виключними, розширеному тлумаченню не підлягають.

За відсутності визначених ст. 208 КПК України підстав для затримання ОСОБА_8 орган досудового розслідування мав діяти у відповідності до вимог ст. 135 КПК України щодо виклику особи, а у разі внесення подання про застосування запобіжного заходу і за обставин ухилення підозрюваного від явки для розгляду даного клопотання - згідно положень ст. 188 КПК України.

З огляду на наведене, колегія суддів, виходячи з закріпленого у статті 8 КПК України принципу верховенства права, стандартів прав людини і основоположних свобод, конституційних положень щодо пріоритетності захисту прав людини, вважає, що слідчий суддя обґрунтовано визнав незаконним затримання ОСОБА_8 згідно протоколу затриманняОСОБА_8 від 06.02.2019 р., підозрюваного у вчиненні злочину, скоєного 18 січня 2019 року.
А тому, підстав для скасування ухваленого слідчим суддею рішення в частині задоволення скарги захисника, колегія суддів не вбачає, що обумовлює відмову у задоволенні апеляційної скарги прокурора.

Стосовно апеляції сторони захисту, апеляційна інстанція виходить з наступного.

Прийняття слідчим суддею рішень щодо незаконності затримання ОСОБА_8 та застосування до вказаної особи запобіжного заходу не суперечили одне одному, оскільки при розв`язанні клопотання щодо обрання запобіжного заходу на розгляд слідчого судді законодавцем проставлені інші питання, що передбачені ст. 177, 178 КПК України.

В силу ст. ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

На думку колегії суддів, рішення слідчого судді про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, прийнято з дотриманням норм національного та міжнародного законодавства.

Для з`ясування зазначених обставин судом вивчено матеріали провадження, вислухано з цього приводу думку сторін кримінального провадження.

Так, розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , слідчим суддею з`ясовано, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України. На докази обґрунтованості пред`явленої підозри слідчий суддя послався в оскаржуваній ухвалі.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що докази і обставини, на які посилався слідчий у клопотанні дають достатні підстави вважати, що зазначені ним ризики існують і підтверджуються матеріалами кримінального провадження, зокрема, можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання за скоєне правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення, що для запобігання вказаним ризикам, застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім.

Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя в сукупності із вищезазначеним, враховував тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , дані про особу підозрюваного, який стійких соціальних зв`язків не має, неодноразово протягом 2018 року притягався до адміністративної відповідальності за керування автомобілем з номерним знаком, який не належить цьому транспортному засобу, розмір спричиненої майнової шкоди потерпілому ОСОБА_10 і відомості стосовно попередніх притягнень підозрюваного до кримінальної відповідальності, тому, усвідомлюючи тяжкість вчиненого ним злочину, а також невідворотність покарання, може безперешкодно покинути межі м. Запоріжжя, тим самим переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
З урахуванням наведених вище обставин стосовно особистості ОСОБА_8 , судова колегія погоджується із висновком слідчого судді про наявність ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення та неможливості до останнього застосувати інший запобіжний захід, оскільки такий не буде сприяти дієвості даного провадження і дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Судова колегія, відповідаючи на доводи сторони захисту щодо наявності у підозрюваного дитини, не приймає до уваги свідоцтво про народження дитини, оскільки наданий документ не підтверджує батьківства ОСОБА_8 через зазначення у свідоцтві батьком дитини іншої особи,при цьому зміна прізвища підозрюваного, про останній вказував, не підтверджена.

Крім того, з цього приводу ОСОБА_8 вказав про незавершеність процедури зміни ним прізвища, що виключає зазначення зміненого прізвища у наданому свідоцтві про народження дитини.

Відомості щодо неможливості утримання підозрюваного за станом здоров`я у закладі тимчасового тримання відсутні, та захисником в суді апеляційної інстанції доказів щодо хронічного захворювання не надано. Тому, з урахуванням наявності медичної частини у місці тимчасового тримання під вартою, у суду не має сумнівів що підозрюваний, у разі необхідності, за станом здоров`я має доступ до медичного обслуговування.
Надані в суді апеляційної інстанції позитивні характеристики відносно особистості ОСОБА_8 з міста проживання та з благодійного фонду не переконують колегію суддів у протилежному, оскільки це не стало на заваді суспільно небезпечної поведінки з боку підозрюваного.
Таким чином, слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що всупереч тверджень апелянта, слідчим та прокурором в судовому засіданні доведено існування наведених обставин, що є підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого та дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу відносно підозрюваного.

Отже, з урахуванням доведеності обставин, які свідчать про потребу застосування до ОСОБА_8 тримання під вартою, що забезпечать на даному етапі досудового розслідування досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Колегія суддів, відносно доводів сторони захисту, не знаходить визначених ст. 180 КПК України підстав для застосування по відношенню до підозрюваного запобіжного заходу у виді особистої поруки через відсутність переконливих відомостей відносно поручителів, які б заслуговували на довіру.

Одночасно, судова колегія зауважує, що зміст оскаржуваного рішення засвідчує застосування відносно ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у виді застави, що буде діяти у разі внесення визначеного розміру, який не можна вважати явно непомірним.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжявід 8 лютого 2019 року, якою задоволено скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 про незаконне затримання та про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3