Ухвала

08 січня 2019 року

м. Київ
справа № 738/13/18

провадження № 51-9628 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши матеріали провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 06 березня 2018 року щодо нього,
встановив:
Засуджений звернувся з касаційною скаргою, в якій порушує питання про перевірку вказаного судового рішення у касаційному порядку.
Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 06 листопада 2018 року касаційну скаргу засудженого було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) і надано строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії вказаної ухвали. Водночас засудженому було роз`яснено про наслідки невиконання цих вимог у встановлений строк.
ОСОБА_4 повторно звернувся до суду касаційної інстанції, проте приписів ст. 427 КПК не дотримався.
Зокрема, висловлюючи незгоду із вироком суду першої інстанції, засуджений не наводить доводів явної несправедливості призначеного йому покарання, як це встановлено ст. 414 КПК. Відповідно і немає обґрунтування заявленої ним вимоги про пом`якшення покрання на підставі, передбаченій п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення ст. 414 цього Кодексу та статей 50, 65, 70 Кримінального кодексу України у їх взаємозв`язку.
Крім того, положеннями ст. 436 КПК встановлено, що суд касаційної інстанції має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Однак зі змісту повторної касаційної скарги видно, що засуджений ОСОБА_4 оскаржує виключно вирок суду першої інстанції та ставить вимогу про пом`якшення призначеного йому покарання, тобто вимога, викладена в його повторній касаційній скарзі, не узгоджується з вимогами ст. 436 КПК. При цьому ухвалу апеляційного суду, постановлену 17 вересня 2018 року за результатами перегляду зазначеного вироку щодо ОСОБА_4 , останній не оскаржує і вимог щодо цього судового рішення взагалі не зазначає.
Отже, викладена в повторній касаційній скарзі вимога до суду касаційної інстанції суперечить положенням кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_4 усунув не всі недоліки, які зазначені в ухвалі Верховного Суду від 06 листопада 2018 року.
Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
За таких обставин касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 підлягає поверненню.
Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК, у межах строку на касаційне оскарження.
Керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 06 березня 2018 року щодо нього разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3