Справа № 461/476/17
Провадження № 1-кс/461/650/19
У Х В А Л А

13.02.2019 року.

Суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву судді ОСОБА_2 про самовідвід від розгляду кримінального провадження № 0004022 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 345 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

23 січня 2019 року суддя ОСОБА_2 звернувся до канцелярії суду з відповідною заявою про самовідвід. Свої вимоги мотивує тим, що він є головуючим суддею у судовому провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 (справа № 461/476/17). Зазначає, що ним під досудового розслідування були розглянуті три скарги ОСОБА_3 (у справах №№ 461/8149/16-к, 461/8148/16-к та 461/8139/16-к) на дії та бездіяльність органцу досудового розслідування у кримінальних провадженнях №№ 0001361 та 0004022. Вважає, що обставини кримінального провадження вже були предметом його дослідження, та з метою уникнення його повторної участі у кримінальному провадження просить задовольнити самовідвід.

Учасники провадження до суду не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду заяви про самовідвід.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо гарантій справедливого розгляду справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом та практики Європейського Суду з прав людини /рішення від 09 листопада 2006 року у справі «Білуга проти України», рішення від 28 жовтня 1998 р. у справі «Ветштайн проти Швейцарії, тощо.

Сторони мають право на судовий процес із достатньою впевненістю в безсторонності суду, який вирішує його справу, забезпечує не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається, де суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Відтак, судом встановлено, що суддя ОСОБА_2 брав участь у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 під час досудового розслідування.

З урахуванням викладеного, беручі до уваги передбачену процесуальним законом неможливість повторної участі судді у розгляді кримінального провадження, суд вважає його заяву про самовідвід підставною та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 75-82, 372 КПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву слідчого судді ОСОБА_2 про самовідвід задовольнити.

Відвести слідчого суддю Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_2 від розгляду кримінального провадження № 0004022 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 345 Кримінального кодексу України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1