УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/563/18

Провадження №: 1-кс/755/1677/19

"26" березня 2019 р.

м. Київ

слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , за участю сторін провадження: заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_5 , про встановлення процесуальних строків у рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 014932, за ознаками кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, встановив :

Суть питання, що вирішується ухвалою

ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_5 , звернувся з даним клопотанням, в порядку ст. 114 КПК України, про встановлення процесуальних строків для проведення процесуальних дій у рамках указного кримінального провадження, а саме просить встановити слідчому строк в 30 днів для проведення усіх необхідних слідчих (розшукових) дій та вжити заходи для завершення досудового розслідування та прийняття рішення про кримінальному провадженню.

Позиція сторін

ОСОБА_3 у судовому засіданні дане клопотання підтримав просив здаовольнити з передумов наведних в останньому.

Прокурор Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_4 указав, що у порядку ст. 114 Кодексу слідчий суддя має право для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження, а цей Кодекс не містить граничних строків для указаних дій про які клопоче заявник, з огляду на що, посилання заявника на норми ст. 114 Кодексу є безпідставними, так як через відсутність у нормах законодавства чітко визначеного такого типу строку позбавляє слідчого суддю в його межах визначити той чи інший процесуальний строк, а тому просить це клопотання відхилити, як безпідставне.

Інші сторони у судове засідання не з`явилися, тож слідчий суддя беручи до уваги положення ст.ст. 22, 26, 114 даного Кодексу в частині того, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, вважає за можливе, у даному конкретному випадку, перейти до розгляду клопотання по суті у їх відсутність.

Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався

Слідчий суддя заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали судового провадження за скаргою та самого кримінального провадження, які надійшли з прокуратури на запит суду, приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України ).

Згідно ст. 114 КПК України, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.

Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

З урахуванням того, що, згідно ст. 113 КПК України, процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

При цьому, КПК України містить низку норм, які чітко закріплюють прямі вказівки на строки, протягом яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення або вчиняти процесуальні дії. У випадках якщо норми КПК України не містять прямих указівок на строки їх проведення або вчинення чи закріплюють відповідні граничні строки, прокурор, слідчий суддя, суд з урахуванням обставин, установлених під час відповідного кримінального провадження, має право встановлювати конкретні процесуальні строки.

Процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, мають право встановлювати прокурор, слідчий суддя та суд. В окремих випадках процесуальні строки можуть установлюватися й іншими суб`єктами.

Процесуальні строки встановлюються прокурором, слідчим суддею, судом для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку.

При встановленні процесуальних строків прокурор, слідчий суддя, суд повинні враховувати: 1) граничні строки вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень, передбачені КПК України; 2) обставини, встановлені під час відповідного кримінального провадження; 3) достатність часу для вчинення учасником кримінального провадження відповідних процесуальних дій або прийняття ним процесуальних рішень; 4) відсутність перешкод реалізації права на захист.

Тобто, ця стаття передбачає, що процесуальні строки встановлюються прокурором, слідчим суддею, судом у межах граничного строку та не можуть їх перевищувати. Граничним строком є максимально допустима тривалість відповідного процесуального строку, встановлена КПК України або відомчим підзаконним нормативним актом. Наприклад, відповідно до ч. 6 ст. 194 КПК України обов`язки, які складають зміст особистого зобов`язання як запобіжного заходу, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Також, ця стаття закріплює гарантії забезпечення прав учасників кримінального провадження при встановленні прокурором, слідчим суддею, судом процесуальних строків: 1) процесуальні строки мають бути достатніми для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень; 2) процесуальні строки не повинні перешкоджати реалізації права на захист. Водночас закон зобов`язує прокурора, слідчого суддю, суд при встановленні процесуальних строків забезпечувати не лише приватні, а й публічні інтереси. Наприклад, закріплюючи граничні строки повідомлення прокурором або за його дорученням слідчим осіб, щодо яких проводилися негласні слідчі (розшукові) дії, про факт і результати їх проведення, ч. 2 ст. 253 КПК України передбачає, що конкретний час повідомлення визначається з урахуванням наявності чи відсутності загроз для досягнення мети досудового розслідування, суспільної безпеки, життя або здоров`я осіб, які причетні до проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

У цій ситуації, заявник просить встановити слідчому строк в 30 днів для проведення усіх необхідних слідчих (розшукових) дій та вжити заходи для завершення досудового розслідування та прийняття рішення про кримінальному провадженню.

У той же час, з норм ст. 223 того ж Кодексу випливає, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Тобто, Глава 20 вказаного Кодексу не містить граничного строку для проведення тієї чи іншої слідчої дії так, як вони проводяться за умови наявності достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення мети такої дії, тобто отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (ч. 5 ст. 40 КПК України).

В частині питання установлення строків для завершення розслідування кримінального провадження, то слід відмітити таке.

Діюче кримінальне процесуальне законодавство України,зокрема його ч. 9 ст. 284 КПК України, передбачає, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо: … 10) після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи. Частину першу статті 284 доповнено пунктом 10 згідно із Законом № 2147-VIII від 03.10.2017 - зміни не мають зворотньої дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін - див. пункт 4 § 2 розділу 4 Закону\

Слідчий, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру. Частину першу статті 284 доповнено абзацом згідно із Законом № 2147-VIII від 03.10.2017 - зміни не мають зворотньої дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін - див. пункт 4 § 2 розділу 4 Закону\

Якщо закінчилися строки досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру, встановлені частиною першою статті 219 цього Кодексу, слідчий суддя може винести ухвалу про закриття кримінального провадження за клопотанням іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника. Статтю 284 доповнено новою частиною згідно із Законом № 2548-VIII від 18.09.2018\

Закон № 2548-VIII від 18.09.2018 «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення забезпечення дотримання прав учасників кримінального провадження та інших осіб правоохоронними органами під час здійснення досудового розслідування» чинний з 04.11.2018.

Пункт 4 § 2 розділу 4 Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» указує, що підпункти 11-27, 45 пункту 7 § 1 цього розділу вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотньої дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін.

Закон № 2147-VIII від 03.10.2017 чинний з 29.11.2017 (набрання чинності окремими положеннями) та з 15.12.2017 в цілому. В дію зміни введені через три місяці після набрання чинності, тобто з 16.03.2018. Відомості до ЄРДР у цьому провадженні унесені 03.11.2017, тобто до введення в дію Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, з огляду на, що його норми не мають зворотньої дії в часі та застосовуються до цієї справи.

Відповідно не підлягає застосуванню і ст. 219 КПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 щодо строків розслідування проваджень, яка в діючій редакції регламентує, що строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить: 1) шість місяців - у кримінальному провадженні щодо кримінального проступку; 2) дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо злочину невеликої або середньої тяжкості; 3) вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину. Досудове розслідування повинно бути закінчено: 1) протягом одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку; 2) протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину Частина перша статті 219 в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 - зміни не мають зворотньої дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін - див. пункт 4 § 2 розділу 4 Закону.

До даних правовідносин підлягає застосуванню ст. 219 у попередній редакції, що діяла до введення в дію Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 та передбачала, що досудове розслідування повинно бути закінчено: 1) протягом одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку; 2) протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати: 1) двох місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку; 2) шести місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості; 3) дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Тобто, ст. 219 КПК України у попередній редакції, яка підлягає застосуванню, в цій ситуації, передбачала початок обрахування строку з моменту повідомлення певній особі про підозру, однак у цій ситуації, у вказаному кримінальному провадженні жодній особі про підозру не повідомлялося. Відмовідно і неможливо говрити про наявність у ній граничного строку. Такий строк виник би у справі з моменту повідомлення певної ооби про підозру.

При цьому, у порядку ст. 114 Кодексу слідчий суддя має право для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження, а цей Кодекс не містить граничних строків для указаних дій про які клопоче заявник, з огляду на що, посилання заявника на норми ст. 114 Кодексу є безпідставними, так як через відсутність у нормах законодавства чітко визначеного такого типу строку позбавляє слідчого суддю в його межах визначити той чи інший процесуальний строк.

Питання дотримання вимог КПК України щодо розумних строків може бути проаналізоване тільки, у порядку ст. 308 КПК України, що, зокрема, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування. І, у порядку ст. 303 того ж Кодексу, саме рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків уже може бути оскаржено до слідчого судді у межах строків передбачених ст. 304 наведеного Кодексу.

За таких умов, з урахуванням наведеного, слідчий суддя розглянувши клопотання, у межах наявних та поданих до суду доказів, на час її розгляду, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язкувважає, що клопотання заявника не може бути задоволене, як дійсне у порядку ст. 114 КПК України.

Керуючись ст.ст. 114, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя постановив :
у задоволенні клопотання ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_5 , про встановлення процесуальних строків у рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 014932, за ознаками кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 15:40 год. 29.03.2019.

Слідчий суддя: ОСОБА_1