УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю ОСОБА_3 , детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Солом`янського районного суду м.Києва справу за скаргою ОСОБА_3 на постанови детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 від 27.06.2018 у кримінальному провадженні №0000407, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_3 на постанови детектива Національного антикорупційного бюро України (далі НАБУ) ОСОБА_4 від 27.06.2018 у кримінальному провадженні №0000407.
Скарга обґрунтовується тим, що восени 2017 року ОСОБА_3 звернувся до НАБУ із заявою про зловживання службовим становищем членами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП), на чолі з головою ОСОБА_5 , а саме про те, що службові особи НКРЕКП, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи з метою надання неправомірних переваг газорозподільним підприємствам, які контролюються окремими фінансово-промисловими групами, прийняли рішення, а саме Постанову НКРЕКП №2494 від 30.09.2015, якою всупереч положень Кодексу газорозподільних систем, Правил обліку природного газу та Закону України «Про ринок природного газу» включили до переліку складових елементів вузлів обліку природного газу додаткові аксесуари. У зв`язку з вчиненням таких дій з Державного бюджету України були витрачені грошові кошти в значному розмірі на закупівлю та дообладнання вузлів обліку природного газу елементами, необхідність комплектації якими не передбачена Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання. Отже, в діях посадових осіб НКРЕКП, на думку скаржника, вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України.

Ухвалою Солом`янського районного суду м.Києва відповідальну особу НАБУ зобов`язано зареєструвати цю заяву та внести відомості до ЄРДР. Після отримання вказаної ухвали ОСОБА_3 07.05.2018 звернувся до НАБУ із клопотанням (заявою) про залучення його до кримінального провадження як потерпілого, оскільки діями службових осіб НКРЕКП йому завдано моральну та матеріальну шкоду. 11.06.2018 ОСОБА_3 отримав листа № 0411-188/22465 за підписом детектива НАБУ ОСОБА_4 , яким було відмовлено йому у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні № 0000407. У зв`язку з цим ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва, який виніс ухвалу, згідно з якою скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб НАБУ задоволено частково, зобов`язано уповноваженого детектива НАБУ, який здійснює досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000407 від 25.04.2018, розглянути клопотання ОСОБА_3 від 07.05.2018 відповідно до вимог ст.220 КПК України. Проте пізніше, ОСОБА_3 отримано копію постанови детектива НАБУ ОСОБА_4 про відмову в визнанні потерпілим від 27.06.2018 та копію постанови детектива НАБУ ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 27.06.2018.
Не погоджуючись із вищевказаними постановами, ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва із відповідними скаргами, в яких, серед іншого, зазначив, що детектив НАБУ ОСОБА_4 в процесі досудового розслідування встановив, що рішення НКРЕКП про забезпечення вузлів обліку додатковими аксесуарами, які не можуть бути складовими вузла за вимогами Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» та за вимогами регуляторних актів центрального органу влади, який забезпечує державну політику в нафтогазовому комплексі, є обов`язковими до виконання, в тому числі і споживачами, і повинні бути встановлені за рахунок, в тому числі, споживачів, фізичних та юридичних осіб; умисні помилки в Постанові НКРЕКП №2494 від 30.09.2015 є цілком законними, оскільки пройшли експертизу та реєстрацію в Мінюсті та ця Постанова була визнана в судовому порядку законною; під час прийняття Постанови від 30.09.15 члени НКРЕКП на чолі з Головою ОСОБА_5 діяли в межах, визначених чинними правовими актами; детектив НАБУ ОСОБА_4 формально поставився до розслідування наведених в заяві фактів вчинення правопорушень; кримінальне провадження було закрите з порушенням строків проведення досудового слідства, визначених ст.219 КПК України.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою скаргу підтримав, просив її задовольнити, скасувати постанову детектива НАБУ ОСОБА_4 від 27.06.2018 у кримінальному провадженні №0000407 від 25.04.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 , постанову детектива НАБУ ОСОБА_4 від 27.06.2018 про закриття кримінального провадження №0000407 від 25.04.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Детектив НАБУ ОСОБА_4 проти задоволення скарги заперечував, зазначивши, зокрема, що проведеним у зазначеному кримінальному провадженні досудовим розслідуванням встановлено, що на виконання Закону України «Про ринок природного газу» Постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015 затверджено Кодекс газорозподільних систем, розділом X якого визначено особливості обліку природного газу, а сама Постанова пройшла процедуру державної реєстрації в Міністерстві юстиції України.

Крім того, детектив НАБУ дійшов висновку, що Кодекс газорозподільних систем, затверджений Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494, відповідає вимогам чинного законодавства України.

Також органом досудового розслідування встановлено, що згідно з ч.3 ст.3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення вузлами обліку природного газу фізичних осіб - підприємців та юридичних осіб здійснюється відповідно за рахунок:
коштів фізичних осіб - підприємців, які відповідно до договору користуються послугами з газопостачання для провадження підприємницької діяльності;
коштів юридичних осіб, які відповідно до договору користуються послугами з газопостачання.
Разом з тим, відповідно до ч.2 п.3 Розділу X Кодексу газорозподільних систем, власники комерційних вузлів обліку (крім побутових споживачів зі споживанням до 0,01 млн. м3) зобов`язані в установленому законом порядку забезпечити організацію та облаштування на власних комерційних вузлах обліку засобів дистанційної передачі даних.

На думку детектива НАБУ ОСОБА_4 , за таких обставин факт завдання істотної шкоди охоронюваним правам, свободам чи інтересам або спричинення тяжких наслідків в результаті прийняття Кодексу газорозподільних систем відсутній, що, серед іншого, обумовлює відмову в задоволенні заяви ОСОБА_3 про залучення до кримінального провадження як потерпілого.

Також досудовим розслідуванням встановлено, що Постанова НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494 оскаржувалася в судовому порядку (адміністративна справа №826/370/16) і Окружний адміністративний суд міста Києва прийшов до висновку, що Постанова НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494 «Про затвердження Кодексу газорозподільних систем» прийнята в межах повноважень, визначених Законами України «Про ринок природного газу», «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», Указу Президента України від 10.09.2014 №715 «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики га комунальних послуг» та у спосіб, визначений законодавством України. Зазначена постанова Окружного адміністративного суду міста Києва залишена в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2016, тобто набрала законної сили.

Вказана позиція підтримана також постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.01.2017 в справі №826/8170/16 про скасування державної реєстрації Постанови №2494 від 30.09.2015. Крім того, під час розгляду цієї справи суд дійшов висновків про правомірність державної реєстрації зазначеної Постанови, а відтак, відсутність підстав для її скасування.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, матеріали кримінального провадження № 0000407 від 25.04.2018, заслухавши пояснення сторін, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення скарги, виходячи з такого.
Згідно з п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора як рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Частиною 2 ст.9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст.25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Згідно з ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.
Як передбачено п.2 ч.5 ст.110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається, серед іншого, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Слідчим суддею встановлено, що всупереч наведеним положенням законодавства України обставини кримінального провадження №0000407 від 25.04.2018 під час досудового розслідування досліджені неповно та невсебічно, зокрема, неповно досліджено питання завдання моральної, фізичної або майнової шкоди охоронюваним законом правам, свободам чи інтересам ОСОБА_3 . Постанови детектива НАБУ ОСОБА_4 від 27.06.2018 про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 та закриття кримінального провадження фактично ґрунтуються лише на відповіді НКРЕКП від 14.06.2018 на запит НАБУ від 12.06.2018, в матеріалах кримінального провадження відсутній протокол жодної процесуальної (слідчої) дії.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що досудове розслідування вищевказаного кримінального провадження, здійснюване детективом НАБУ ОСОБА_4 , є неповним, однобічним, а постанови детектива НАБУ ОСОБА_4 від 27.06.2018 у кримінальному провадженні №0000407 від 25.04.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим та закриття кримінального провадження - невмотивованими та необґрунтованими.

На підставі викладеного, та керуючись стст.9, 25, 92, 110, 303, 309 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.
Скасувати постанову детектива Національного бюро Першого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 від 27.06.2018 у кримінальному провадженні №0000407 від 25.04.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 .
Скасувати постанову детектива Національного бюро Першого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 від 27.06.2018 про закриття кримінального провадження №0000407 від 25.04.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1