ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/742/18 Справа № 183/444/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003563 від 03 листопада 2017 року, щодо

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження ОСОБА_7 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2018 року,

за участю:
секретаря ОСОБА_8 ,

прокурора ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2018 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено, кожному з них, покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України обвинувачених звільнено від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік. На підставі ст. 76 КК України покладено на обвинувачених наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Окрім того, судом вирішено долю речових доказів та питання про стягнення процесуальних витрат.
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, за таких обставин.
Так, ОСОБА_6 28 жовтня 2017 року приблизно о 17 годині 30 хвилин знаходився біля будинку АДРЕСА_3 , де зустрів знайомого йому ОСОБА_5 , де під час розмови останній запропонував ОСОБА_6 спільно таємно викрасти чуже майно, яке знаходиться на території ПАТ «Новомосковський завод залізобетонних виробів», розташованої за адресою: вул. Заводська №1 смт. Меліоративне Новомосковського району Дніпропетровської області, на що ОСОБА_5 дав свою добровільну згоду, тобто останні вступили в злочинну змову, спрямовану на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в цей же день, тобто 28 жовтня 2017 року, близько 17 години 50 хвилин, прибули до огородженої території ПАТ «Новомосковський завод залізобетонних виробів», розташованої за адресою: вул. Заводська №1 смт. Меліоративне Новомосковського району Дніпропетровської області, де перелізли через паркан, який огороджує територію зазначеного підприємства, таким чином проникли на його територію, де побачили металеві вироби.

З метою викрадення металевих виробів, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перекинули їх через паркан, який огороджує територію підприємства, після чого покинувши територію заводу,перелізши через паркан, склали викрадені металеві вироби на металеву тачку (кравчучку) та намагалися залишити місце скоєння злочину, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно- небезпечних наслідків, маючи єдиний умисел на таємне викрадення майна, викрали майно, яке знаходиться на балансі ПАТ «Новомосковський завод залізобетонних виробів», а саме: -дві металеві труби парового опалення діаметром 50 мм, довжиною по З метри кожна, вартістю кожна по 122 гривні 63 копійки, а всього на суму 367 гривень 89 копійок; - один металевий кутник 45x45 мм, довжиною 4 метри вартістю 281 гривня 60 копійок; - одну металеву жерстяну бочку об`ємом 200 літрів, вартістю 536 гривень 67 копійок; - один металевий лист товщиною 3 мм, розмірами 1x0,7 метри, вартістю 367 гривень 06 копійок; одну металеву рамка з кутника (кутник 50x40 мм) розмірами 0,8x1 метри, вартістю 172 гривні 66 копійок, а всього на загальну суму 1725 гривень 88 копійок. Намагаючись реалізувати свій умисел до кінця, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , виконавши всі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, не змогли закінчити злочин, з причин, які не залежали від їх волі, так як були зупинені з викраденим майном працівниками ПАТ «Новомосковський завод залізобетонних виробів».
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати в частині правової кваліфікації дій обвинувачених та ухвалити новий, яким визнати винуватими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України за кваліфікуючою ознакою закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у сховище. В іншій частині вирок залишити без зміни.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на те, що органами досудового розслідування кваліфікуюча ознака «за попередньою змовою групою осіб» ОСОБА_5 та ОСОБА_6 висувалась, та у мотивувальній частині вироку вказано, що обвинувачені вступили в злочинну змову, спрямоване на таємне викрадення чужого майна, однак суд першої інстанції при кваліфікації дій обвинувачених помилкового не вказав у вироку кваліфікуючу ознаку «за попередньою змовою групою осіб» та замість сховища вказав приміщення.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні, зокрема, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушенні, а саме час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Основною умовою застосування такого судового розгляду є повне визнання всіма учасниками судового провадження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у його вчинені за обставин, викладених в обвинувальному акті.

Суд зобов`язаний з`ясувати, чи правильно сторони розуміють зміст усіх зазначених обставин, переконатися, що визнання їх є добровільним, та роз`яснити сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У разі, якщо будь-яка з наведених обставин заперечується учасниками судового провадження, докази мають досліджуватися судом у загальному порядку, а спрощена процедура, передбачена ч. 3 ст. 349 КПК України, застосована бути не може.

Окрім того, визнаючи недоцільним дослідження обставин, які ніким з учасників провадження не оспорюються, суд не вправі вийти за межі висунутого обвинувачення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що вказаних вимог суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку не дотримався.

Так, органами досудового розслідування дії кожного з обвинувачених були кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинений повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у сховище.

Разом із цим, як видно з оскаржуваного вироку, суд визнав доведеною вину ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України за ознакою закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше приміщення.

Отже, суд першої інстанції вийшов за межі висунутого обвинувачення та при цьому розглянув кримінальне провадження в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України, до підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції належить істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно зі ст. 412 КПК України, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входять зазначені порушення, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України, згідно з якими до загальних засад кримінального провадження відноситься законність, колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.
Отже, перевіривши матеріали кримінального провадження та надавши їм належну оцінку, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції не дотримано вимог кримінального процесуального закону, тому ухвалене ним рішення підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 412 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2018 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4