Справа № 514/344/19
Провадження 1-кп/492/72/19
ВИРОК

Іменем України

20 березня 2019 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів судових засідань: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Арцизі Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000002 від 01.01.2019 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одруженого, працюючого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, уродженця с. Євгенівка Тарутинського району Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
встановив:

01.01.2019 приблизно о 01:00 годин, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, через незачинену хвіртку домоволодіння АДРЕСА_1 , в якому мешкає ОСОБА_8 , а в подальшому через незачинені двері вказаного домоволодіння, проник до житлового будинку, в якому в цей час відпочивав ОСОБА_8 , та на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, діючи з прямим умислом, направленим на завдання тілесних ушкоджень, наніс декілька ударів кулаками по голові та тулубу ОСОБА_8 ,в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді гематоми грудної клітки з права, забою правої легені, рани носу, дві рани під підборіддям, рани по бічній поверхні шиї зліва, рани по долонній поверхні у основи одного пальця лівої кисті, рани по зовнішній поверхні фаланги другого пальця правої кисті.
В подальшому, без перерви у часі, ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , стягнув останнього з ліжка на підлогу кімнати зазначеного домоволодіння, та діставши з кишені власної куртки розкладний перочинний ніж, діючи з прямим умислом, відрізав ліве вухо ОСОБА_8 , чим спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді травматичної ампутації лівої вушної раковини, після чого ОСОБА_7 з місця події зник.
Отримані ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: гематоми грудної клітки з права, забою правої легені, рани носу, двох ран під підборіддям, рани по бічній поверхні шиї зліва, рани по долонній поверхні у основи одного пальця лівої кисті, рани по зовнішній поверхні фаланги другого пальця правої кисті перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку із завданими ОСОБА_7 тілесними ушкодженнями, не були небезпечними для життя та потягли за собою розлад здоров`я більше 6 днів і не більше 21 дня, і за цим критерієм, згідно п. 2.3.2. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 № 6, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, з короткочасним розладом здоров`я.
Отримане ОСОБА_8 тілесне ушкодження у вигляді травматичної ампутації лівої вушної раковини, перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку із завданими ОСОБА_7 тілесними ушкодженнями та за критерієм невиправного знівечення обличчя, в разі якщо буде визнане таким, що знівечило обличчя, згідно п. 2.1.8. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 № 6, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень.
Вказане тілесне ушкодження у вигляді травматичної ампутації лівої вушної раковини, зі спливом часу або під впливом нехірургічних методів лікування не зникне та суттєво не змінить своїх властивостей, за своїм характером надає обличчю ОСОБА_8 страхітливий і такий, що відштовхує, вигляд та за своїми ознаками є незгладимим, а отже призвело до непоправного знівечення обличчя ОСОБА_8 .
Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, а саме: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, що спричинило непоправне знівечення обличчя.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду детально розповів про обставини злочину та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні також детально підтвердив обставини злочину та просив застосувати до обвинуваченої покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Прокурор в судовому засіданні просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком п`ять років, та на підставі ст. 75 КК України звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк три роки.
Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження. У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого, потерпілого, а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинувачуваного та експертизи.При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Крім повного визнання своєї вини у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_7 його вина підтверджується показаннями потерпілого, який дав суду показання, що повністю співпадають з показаннями обвинуваченого про обставини скоєного ним кримінального правопорушення (злочину) відносно вказаного потерпілого, Висновком експерта № 15.
Таким чином, допитавши обвинуваченого, потерпілого, дослідивши письмові докази суд вважає, що зібрані докази є належними, допустимими та достовірними, і є достатніми для постановлення обвинувального вироку.

Відповідно до п. 2.1.8. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року N 6 та примітки до зазначеного пункту, судово-медичний експерт не кваліфікує ушкодження обличчя як знівечення, оскільки це поняття не є медичним. Він визначає вид ушкодження, його особливості і механізм утворення, встановлює, чи є це ушкодження виправним або невиправним. Під виправністю ушкодження належить розуміти значне зменшення вираженості патологічних змін (рубця, деформації, порушення міміки тощо), з часом чи під дією нехірургічних засобів. Коли ж для усунення необхідне оперативне втручання (косметична операція), то ушкодження обличчя вважається невиправним. Примітка: Коли ушкодження обличчя виправне, ступінь тяжкості його визначається виходячи з критеріїв, викладених у цих Правилах; при невиправності нарівні із визначенням ступеня тяжкості ушкодження звичним порядком експерт зазначає, що ушкодження може бути розцінене як тяжке, якщо буде визнане таким, що знівечило обличчя.
Наведене кореспондується із роз`ясненнями, наданими Верховним Судом України, у п. 27 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України у п.27 постанови №2 від 7 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» про те, що визначення наявності ознак, зокрема, знівечення обличчя є компетенцією суду. Встановлювати ж, чи є знівечення обличчя непоправним, необхідно за допомогою судово-медичної експерти. Водночас треба мати на увазі, що висновки судово-медичних експертиз містять лише медичну оцінку наслідків злочинного діяння і саме в такому розумінні вони повинні оцінюватися судами при вирішенні питання про доведеність винуватості особи у злочині, обставин його вчинення та про його кримінально-правову кваліфікацію.
Отже, поняття знівечення обличчя не медичне поняття, тому право кваліфікувати ушкодження обличчя як знівечення належить до компетенції суду, та воно визначається стосовно будь-якої потерпілої особи, виходячи з естетичної оцінки нормального вигляду обличчя.
За встановленою судовою практикою знівечення обличчя колегією суддів ВССУ визнавалося, наприклад, у порушенні симетрії обличчя, міміки (судове рішення № 41993278 від 09.10.2014); відділенні частин обличчя (носа, губи, вуха) (судове рішення № 42946712 від 17.02.2015) тощо.
Отже, знівечення обличчя має місце тоді, коли ушкодження обличчя, будучи неусувним, надає обличчю відразливого, потворного, відштовхуючого зовнішнього вигляду. При ретельному огляді зовнішнього вигляду потерпілого ОСОБА_8 , судом встановлено, що у нього ампутована ліва вушна раковина, зі спливом часу не зникне та суттєво не змінить своїх властивостей. При цьому обличчя потерпілого має неприємний вигляд, не властивий нормальному людському обличчю, ці пошкодження видні з віддаленої відстані та ці понівечення привертають до себе увагу.
Тому суд, з огляду на висновок судово-медичного експерта № 15 від 23.01.2019 року, встановлені обставини справи, вигляд постраждалого, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, на момент розгляду справи, виходячи із загальноприйнятих уявлень про вигляд людини, визнає такі тілесні ушкодження потерпілого ОСОБА_8 невиправними та такими, що знівечили його обличчя, у зв`язку з чим вони є тяжкими тілесними ушкодженнями.
З огляду на викладене, суд вважає доведеною винність ОСОБА_7 у вчиненні ним злочину, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, що спричинило непоправне знівечення обличчя.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин.
ОСОБА_7 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , і за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні трьох малолітніх дітей. Не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога. Раніш не притягувалась до кримінальної відповідальності.
До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покаранняОСОБА_7 , суд відносить щире каяття.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_7 судом не встановлено.

Судом враховуються дані досудової доповіді, наданої Тарутинським районним сектором філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області, відповідно до яких виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Також судом враховується, що обвинувачений вибачився перед потерпілим, повністю відшкодував витрати на лікування.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що ОСОБА_7 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, враховуючи зазначені обставини у справі, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим суд на підставі ст. 75 КК України вважає можливим звільнити його від відбування покарання з випробуванням. В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Запобіжний захід у виді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Питання про речові докази у справі потрібно вирішувати відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, яка відповідно передбачає, що питання про долю речових доказів і документів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження в тому випадку, якщо такі речові докази або документи були надані суду.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк тривалістю три роки, який обчислювати з дня ухвалення вироку, тобто з 20 березня 2019 року.

В силу ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:
періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити без змін домашній арешт.
Скасувати арешт, накладений ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області від 03.01.2019 р. на майно: шкіряні черевики чорного кольору з високим берцем, тканинну куртку синього кольору, спортивну кофту чорного та сірого кольорів, штани чорного кольору, вязану шапку чорного кольору; предмет зовні схожий на розкладний перочинний ніж, фрагмент підковдри просочений речовиною бурого кольору схожої на кров; фрагмент ковдри, просочений речовиною бурого кольору схожої на кров; байкова сорочка в клітину, джинсові штани, сорочку на яких частково тканина просочена речовиною бурого кольору схожою на кров; черевики замшеві чорного кольору, спортивні штани, чорного кольору, светр зеленого кольору та зимову куртку виконану з матеріалу схожого на шкіру, чорного кольору, полімерні калоші чорного кольору, зимову куртку коричневого, зеленого та салатового кольорів, спортивні штани темно-синього кольору.
Речові докази: шкіряні черевики чорного кольору з високим берцем, тканинну куртку синього кольору, спортивну кофту чорного та сірого кольорів, штани чорного кольору, вязану шапку чорного кольору, які упаковано в картонну коробку та скріплено печатками повернути ОСОБА_7 .
Речові докази: предмет зовні схожий на розкладний перочинний ніж, фрагмент підковдри просочений речовиною бурого кольору схожої на кров, фрагмент ковдри, просочений речовиною бурого кольору схожої на кров, які упаковані в паперовий конверт та опечатаний печаткою знищити.
Речові докази: байкова сорочка в клітину, джинсові штани, сорочку на яких частково тканина просочена речовиною бурого кольору схожою на кров, які упаковано в паперову коробку та опечатано печатками - повернути ОСОБА_8 .
Речові докази: черевики замшеві чорного кольору, спортивні штани, чорного кольору, светр зеленого кольору та зимову куртку виконану з матеріалу схожого на шкіру, чорного кольору, які упаковані в полімерний мішок, який опечатано печаткою повернути ОСОБА_9 .
Речові докази: полімерні калоші чорного кольору, зимову куртку коричневого, зеленого та салатового кольорів, спортивні штани темно-синього кольору, які упаковані в полімерний мішок, який опечатано печаткою повернути ОСОБА_10 .
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

СУДДЯ
Арцизького районного суду ОСОБА_1
Одеської області