УХВАЛА

про відмову в накладенні арешту

09 січня 2019 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне кримінальне провадження № 0000022 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та ОСОБА_7 у вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді у Рівненському міському суді перебуває вказане кримінальне провадження.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подав до суду клопотання про арешт рухомого майна обвинуваченого ОСОБА_5 . В обґрунтування свого клопотання вказав, що наявне у обвинуваченого ОСОБА_5 рухоме майно автомобіль марки «Opel Combo», 2004 року випуску, може бути майном, на яке відповідно до санкції ч. 3 ст. 368 КК України, судом може бути застосована конфіскація.
Прокурор ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора ОСОБА_3 та просив суд його задоволити.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання прокурора, оскільки вказаний транспортний засіб було продано в 2017 році, в підтвердження чого надали копію договору комісії та копію договору купівлі-продажу.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 вирішення клопотання прокурора про накладення арешту на рухоме майно обвинуваченого ОСОБА_5 покладають на розсуд суду.
Вивчивши доводи клопотання та матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
За змістом ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).
Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Санкція частини 3 статті 368 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.
Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Прокурором до клопотання про арешт майна обвинуваченого ОСОБА_5 було долучено копію щорічної декларації за 2015 рік ОСОБА_5 , згідно якої в розділі 6 «Цінне рухоме майно транспортні засоби» вказано транспортний засіб вантажний автомобіль «Opel Combo», 2004 року випуску, який належить ОСОБА_5 .
Однак, як вбачається з наданої обвинуваченим ОСОБА_5 копії Договору комісії № 000722 від 01 квітня 2017 року, укладеного між ТОВ «Автолюкс-Костопіль» та ОСОБА_5 , згідно якого ОСОБА_5 (Комітент) передає, а ТОВ «Автолюкс-Костопіль» (Комісіонер) приймає на себе обов`язки з реалізації наступного транспортного засобу: автомобіль «Opel Combo», № кузова НОМЕР_1 , 2004 року випуску, синього кольору.
Згідно Договору купівлі-продажу № 5977/17/000722 від 01 квітня 2017 року, укладеного між ТОВ «Автолюкс-Костопіль» та ОСОБА_9 було здійснено продаж належного ОСОБА_5 автомобіля «Opel Combo», № кузова НОМЕР_1 , 2004 року випуску, синього кольору, номерний знак НОМЕР_2 .
Таким чином, беручи до уваги, що вказане прокурором рухоме майно, а саме, автомобіль марки «Opel Combo», 2004 року випуску, на даний час не належить обвинуваченому ОСОБА_5 , оскільки було продано у 2017 році, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора.
Керуючись ст.ст. 170-173, 372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання начальника відділу військової прокуратури Західного регіону України майора юстиції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1