Справа № 298/1653/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

29.01.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового провадження : підозрюваного ОСОБА_5 та його

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши матеріали судового провадження 11-сс/4806/60/19, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_7 (далі прокурор),

В С Т А Н О В И В :

ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 28 грудня 2018 року відмовлено в задоволенні погодженого начальником Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_8 клопотання начальника СВ Великоберезнянського ВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 (далі слідчий) про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України кримінального правопорушення

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , гр. України, українця, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого.

Цією ж ухвалою щодо підозрюваного ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю із забороною залишати житло - АДРЕСА_1 , з 22-ї години до 06-ї години.
На підозрюваного ОСОБА_10 покладені наступні обов`язки: прибувати до посадових осіб органів досудового розслідування, прокуратури та суду на їх виклики; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та / або місця роботи.
Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_10 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього обов`язків.
Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_10 письмово під розпис, що в разі невиконання покладених на нього судом обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу встановлено до 28 лютого 2019 року включно.

З матеріалів за клопотанням убачається, що 22 листопада 2018 року до Великоберезнянського районного суду Закарпатської області надійшло погоджене прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_10 . У клопотанні слідчий вказує на те, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України кримінального правопорушення, тобто у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України вказівками, порадами, вчиненому щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, що підтверджується доданими до клопотання матеріалами. Зазначає, що 20 листопада 2018 року складено повідомлення ОСОБА_10 про підозру, яке вручено його батькові, оскільки підозрюваний був відсутній за місцем свого проживання. Посилається на те, що органом досудового розслідування встановлено наступні ризики: можливе переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, що підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_10 у момент вчинення злочину, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, зник із місця його вчинення, і при цьому усвідомлює тяжкість кримінального покарання за вчинений злочин у виді позбавлення волі, а також зареєстрований та проживає в прикордонному районі з іншою державою; вчинення нового злочину, що підтверджується тим, що ОСОБА_10 не працевлаштований та не одружений. Крім того, зазначає, що аналіз особистості ОСОБА_10 вказує на байдуже ставлення ним до дотримання правових норм, ігнорування громадських інтересів. У зв`язку з наведеним, слідчий вважає, що застосування щодо підозрюваного ОСОБА_10 домашнього арешту, особистого зобов`язання та особистої поруки є неможливим, оскільки такі ним дотримані не будуть, що свідчить про неможливість запобігання вищевказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В ухвалі слідчого судді вказується на те, що додані до клопотання матеріали не містять достатніх даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а наведені в клопотанні доводи про те, що підозрюваний ОСОБА_10 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, у тому числі й за кордоном, та вчинити новий злочин, ґрунтуються виключно на припущеннях, у зв`язку із чим, не можуть слугувати достатньою підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу, про що також свідчать і дані про особу підозрюваного - молодий за віком, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, раніше не судимий. Також вказується на те, що тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 також не є достатньою підставою для застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Разом із тим, слідчий суддя прийшов до висновку, що в даному кримінальному провадженні існує незначний ступінь ризику з боку підозрюваного перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, однак такому може дієво запобігти менш суворий запобіжний захід, а саме, у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною. Посилається на те, що під час розгляду клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_10 запобіжного заходу, слідчий суддя не взяв до уваги наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, а саме, переховування від органів досудового розслідування та суду, який підтверджується тим, що під час затримання працівниками поліції ОСОБА_10 на місці вчинення злочину, він втік і більше двох місяців переховувався від органів поліції та перебував у розшуку, а під час розгляду клопотання не зміг пояснити такі свої дії та заперечив своє перебування 17.10.2018 на місці вчинення злочину й свою участь у ньому всупереч відомостям, які містяться в протоколі допиту свідка ОСОБА_11 від 14.11.2018, що у свою чергу свідчить про небажання ОСОБА_10 сприяти органу досудового розслідування та суду у встановленні істини в справі та негативно характеризує його особу. Тому, на думку прокурора, застосування щодо підозрюваного ОСОБА_10 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним та виправданим, а слідчим суддею не враховано всіх обставин, що свідчать про неможливість запобігання вищевказаним ризикам шляхом застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, поставити нову, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення учасників судового розгляду: підозрюваного ОСОБА_10 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , які судове рішення вважають законним та обґрунтованим і заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора, неявка якого з урахуванням положень ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому враховується, що про час та місце розгляду апеляційної скарги прокурор повідомлений відповідно до вимог закону; що від прокурора не надходило заяв (клопотань) про відкладення розгляду справи на інший термін та про поважність причин його неявки на розгляд справи.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_10 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Із журналу судового засідання вбачається, що під час розгляду клопотання участь у його розгляді приймали як підозрюваний ОСОБА_10 так і його захисник адвокат ОСОБА_6 , що свідчить про дотримання права підозрюваного ОСОБА_10 на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_10 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України кримінального правопорушення. Підозра ОСОБА_10 у вчиненні злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, і на підставі яких слідчий виніс повідомлення ОСОБА_10 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, копія якого 20 листопада 2018 року, з дотриманням вимог ст. 278 КПК України, йому вручена (а. с. 8-12). Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також враховує і те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення сторонами прокурором та захистом (адвокатом і підозрюваним ОСОБА_10 ) не оспорюється.

Проаналізувавши доводи клопотання та додані до нього матеріали, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про недоведеність передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків щодо переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, та вчинення нового злочину, що доводи клопотання у цій частині ґрунтуються виключно на припущеннях, - є таким, що відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на матеріалах судового провадження, оскільки додані до клопотання матеріали не містять доказів, які б давали достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_10 , перебуваючи на волі, буде переховуватися від органу досудового розслідування та/ або суду чи вчиняти нові злочини.
При оцінці доводів апеляційної скарги прокурора, колегія суддів враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_10 є молодим за віком, позитивно характеризується за місцем роботи, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, і вважає, що слідчий суддя дав належну оцінку вказаним даним про особу підозрюваного, і погоджується з висновком слідчого судді про те, що ці дані не підтверджують наявність ризику вчинення ОСОБА_10 нового злочину.

Вищенаведені обставини свідчать і про обґрунтованість висновку слідчого судді про те, що додані до клопотання матеріали не містять достатніх даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Крім того, проаналізувавши доводи клопотання слідчого та додані до нього матеріали, колегія суддів також вважає обґрунтованим і висновок слідчого судді про те, що мотиви щодо тяжкості вчиненого злочину не можуть бути визначальним фактором при вирішенні питань, пов`язаних із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Погоджуючись із такими висновками слідчого судді, колегія суддів зазначає, що обґрунтована підозра ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та його тяжкість, не свідчать про те, що при застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, останній буде переховуватися від органів досудового розслідування та / або суду чи вчинити новий злочин.

Тому, колегія суддів прийшла до висновку про те, що при розгляді клопотання слідчий суддя, врахувавши вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного (є молодим за віком, позитивно характеризується за місцем роботи, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, проживає разом із батьками, які мають постійне місце роботи, що свідчить про міцність соціальних зв`язків підозрюваного за місцем його постійного проживання), прийшов до обґрунтованих висновків про відмову в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку із чим, визнаються апеляційним судом належним чином вмотивованими.

Разом із тим, як такі, що не знайшли свого підтвердження, а також спростовуються наведеними вище обставинами та змістом оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегія суддів відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що, застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя не дав належної оцінки всім обставинам кримінального провадження.

На інші доводи в обґрунтування апеляційної скарги, які б свідчили про незаконність судового рішення, в апеляційній скарзі не вказується.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів також враховує те, що прокурор, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, не з`явившись на її розгляд позбавив себе можливості довести обґрунтованість викладених ним доводів, про наявність передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а також про те, що інші, більш м`які запобіжні заходи, а саме домашній арешт, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього слідчим суддею процесуальних обов`язків.

Колегія суддів також вважає, що слідчим суддею обґрунтовано, з дотриманням вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, визначено строк дії постановленої ним ухвали, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на ОСОБА_10 передбачені п. п. 1, 2 ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, у зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 3 ст. 407 КПК України, ухвала слідчого судді як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б істотно могли вплинути на висновки слідчого судді чи свідчити про незаконність таких висновків; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу, яку прокурор Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 28 грудня 2018 року, якою відмовлено в застосуванні щодо підозрюваного за ч. 2 ст. 332 КК України ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою й застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: