Дата документу 05.03.2019 Справа № 322/1103/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №322/1103/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/286/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тарасівка, Чернігівського району, Запорізької області, з вищою освітою, одруженого, працюючого в СКП «Варта» на посаді директора, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

прокурор Новомиколаївського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 31 травня 2018 року, яким ОСОБА_6 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, та виправдано за відсутністю в його діях складу злочину.

В апеляційній скарзі прокурор просить вищевказаний вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.38 КВК України, строк покарання у виді громадських робіт обчислюється в годинах, протягом яких засуджений працював за визначеним місцем роботи.

Однак, судом першої інстанції не взято до уваги, що будучи допитаним, ОСОБА_6 підтвердив той факт, що контроль саме відпрацьованих годин ним не здійснювався, також він не зміг пояснити як ним здійснювалась перевірка обсягу робіт, при наданні показань плутався. Також зазначив, що він не кожного дня навіть бачив ОСОБА_10 , а отже судом взагалі не взято до уваги надані ним показання.

Судом першої інстанції у судовому рішенні не зазначено, чому взято до уваги одні докази і відкинуто інші, а саме відкинуто показання ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які спростовують показання ОСОБА_6 і ОСОБА_10 .

Зазначає, що судом першої інстанції безпідставно визнано недопустимим доказом копію протоколу про адміністративне правопорушення від 06 червня 2017 року, а також безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про виклик та допит секретаря Новомиколаївської сільської ради ОСОБА_14 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , які могли спростувати показання ОСОБА_10 .

Таким чином, судом першої інстанції допущено неповноту судового розгляду, що прямо вплинуло на винесення незаконного та необґрунтованого виправдувального вироку.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 органом досудового розслідування було пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

Згідно з обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 липня 2017 року за №0000285, у червні 2017 року ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді директора СКП «Варта», згідно з розпорядженням голови Новомиколаївської селищної ради ОСОБА_16 № 15-адм від 30 травня 2017 року «Про забезпечення виконання вироку Новомиколаївського районного суду № 322/511/16 від 02 червня 2016 року», призначений відповідальною особою по забезпеченню виконання вказаного вироку, згідно з яким громадянина ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 засуджено до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, переслідуючи злочинний умисел, направлений на службове підроблення офіційних документів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, власноручно, починаючи з 06 червня 2017 року по 20 червня 2017 року у табелі виходу на роботу у червні 2017 року засудженого до громадських робіт ОСОБА_10 кульковою ручкою проставляв у графі «фактично відпрацьованих годин» по 4 години у такі робочі дні: 06, 07, 08, 09, 12, 13, 14, 15, 16 та 20 червня 2017 року, достовірно знаючи про те, що у вказані дні ОСОБА_10 призначене йому покарання у виді громадських робіт у визначений йому час та місці не відбував, тим самим склав неправдивий офіційний документ. У подальшому ОСОБА_6 у графі «табель склав» поставив свій підпис та дату складання 20 червня 2017 року і на вказаному табелі у нижній частині документу поставив круглу печатку СКП «Варта» та у верхній частині проставив кутовий штамп «Новомиколаївська селищна рада, виконавчий комітет», зареєструвавши табель за вихідним номером 170 від 20 червня 2017 року.

Надалі ОСОБА_6 заповнений табель виходу на роботу у червні 2017 року засудженого до громадських робіт ОСОБА_10 із недостовірними відомостями по відпрацюванню громадських робіт 21 червня 2017 року видав уповноваженій особі інспектору Новомиколаївського районного сектору з питань пробації Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_17 , де ОСОБА_10 перебував на обліку як особа засуджена до покарання не пов`язаного з позбавленням волі, та на підставі вказаного табелю 21 червня 2017 року ОСОБА_10 було знято з обліку як особу, яка відбула призначене судом кримінальне покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Дії ОСОБА_6 , вчинені ним за вищезазначених обставин, викладених в обвинувальному акті, під час досудового розслідування були кваліфіковані за ч.1 ст.366 КК України, а саме як службове підроблення, яке виразилося у складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивого офіційного документа та внесення до офіційного документа завідомо неправдивих відомостей.

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і наполягав на скасуванні вироку суду та призначенні нового розгляду в суді першої інстанції; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та вважали, що оскаржуваний вирок суду є законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до вимог ч.1 ст.373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Згідно з вимогами п.1 ч.3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи виправданою, зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався, ретельно дослідив зібрані по справі докази в їх сукупності, надав цим доказам належну юридичну оцінку, правильно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано виправдав ОСОБА_6 за ч.1 ст.366 КК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу інкримінованого йому кримінального правопорушення.

При цьому суд навів у вироку належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, відповідно до обвинувального акта, обвинуваченому ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, тобто службове підроблення, яке виразилося у складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивого офіційного документа та внесення до офіційного документа завідомо неправдивих відомостей.

Під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та показав, що він дійсно склав табель відпрацювання громадських робіт засудженим ОСОБА_10 , оскільки останній у вказані в табелі дні реально відпрацьовував громадські роботи у виді косіння трави в обсязі, який штатний працівник СКП «Варта» може виконати за 4 години. Контроль за виконанням громадських робіт ним здійснювався шляхом щоденного визначення обсягу робіт ОСОБА_10 та перевірки факту виконання робіт. Під час виконання громадських робіт ОСОБА_10 щоденно ставив підписи у відповідному журналі, що знаходився у кабінеті СКП «Варта» в приміщенні Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області. Факту не відпрацювання громадських робіт або передоручення виконання громадських робіт іншій особі ОСОБА_10 він не припускав.
Показання обвинуваченого ОСОБА_6 підтвердженні показаннями допитаних під час судового розгляду свідків, в тому числі свідка ОСОБА_10 , який, як зазначено в обвинувальному акті, не відбував покарання у виді громадських робіт, та свідка ОСОБА_18 , який відбував громадські роботи разом із ОСОБА_10 .

Так, свідок ОСОБА_10 показав, що приблизно з 10 по 20 червня 2017 року він відбував громадські роботи з п`ятої години ранку, щоб не працювати в спеку. Призначені йому громадські роботи він відпрацював. Також свідок зазначив, що він має конфлікт з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на ґрунті конкуренції в торгівлі.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показав, що він відбував громадські роботи в той же час, що і ОСОБА_10 , а також підтвердив, що приблизно десять разів за дозволом ОСОБА_6 він, а іноді і ОСОБА_10 , починали працювати вранці з п`ятої години, щоб не працювати в спеку.
Свідок ОСОБА_16 підтвердив, що ОСОБА_10 відбував громадські роботи, він бачив, як останній косить траву.
Свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , які були працівниками СКП «Варта» пояснили, що бачили, як ОСОБА_10 працював.
Свідок ОСОБА_17 зазначив, що 19 червня 2017 року він особисто перевіряв відбування ОСОБА_10 громадських робіт і бачив, як той косить траву.
Свідок ОСОБА_13 пояснила, що ОСОБА_10 є її братом, він працював протягом двох тижнів, починаючи з 10 червня 2017 року, та косив траву на ділянці де торгував.
Крім того, свідки захисту ОСОБА_23 , яка є сестрою ОСОБА_10 , та ОСОБА_24 підтвердили той факт, що ОСОБА_10 відбував громадські роботи та зазначили, що допомагали продавати останньому овочі в той час коли він відбував громадські роботи.

Отже, з показань обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтверджені показаннями допитаних свідків, сумніватися у правдивості яких підстав немає, судом першої інстанції вірно встановлено, що обвинувачений контролював виконання ОСОБА_10 громадських робіт.

Показання обвинуваченого та вказаних свідків узгоджуються з іншими доказами, дослідженими судом.

Так, згідно з розпорядженням Новомиколаївського селищного голови від 30 травня 2017 року № 15-адм «Про забезпечення виконання вироку Новомиколаївського районного суду № 322/511/16 від 02 червня 2016 року» та графіком, ОСОБА_10 повинен був відбувати громадські роботи з 01 червня 2017 року по 20 червня 2017 року з 08-00 години по 12-00 годину, вид робіт: «благоустрій центральних вулиць селища», об`єкти: «центральна площа селища, вул. Українська смт.Новомиколаївка» та актом перевірки виконання покарання засудженого у вигляді громадських робіт від 19 червня 2017 року, складеним інспектором Новомиколаївського РСПП ОСОБА_17 , згідно з яким, ОСОБА_10 на момент перевірки 19 червня 2017 року об 11-00 годині знаходився на робочому місці, займався благоустроєм центральної площі смт.Новомиколаївка. Дана перевірка, як зазначалося свідками ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , проводилася без попередження.
Крім того, судом першої інстанції досліджені матеріали особової справи ОСОБА_10 , у яких відсутні відомості про те, що останній не відбував громадські роботи.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними у вироку, про те, що показання обвинуваченого та свідків, а також письмові докази у сукупності спростовують доводи сторони обвинувачення про те, що в діях обвинуваченого ОСОБА_6 наявне службове підроблення, а навпаки підтверджують той факт, що ОСОБА_10 дійсно відбував громадські роботи.

Показання свідків, на яких посилається прокурор в апеляційній скарзі, правильності висновків суду не спростовують, з огляду на наступне.

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , показали, що ОСОБА_10 у червні 2017 року протягом двох тижнів торгував овочами. Свідок ОСОБА_11 також зазначив, що в один із днів до ОСОБА_10 приїжджала поліція.

Свідок ОСОБА_25 зазначив, що комісією Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області розглядалася справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_10 за торгівлю у невстановленому місці. Щодо відбування громадських робіт ОСОБА_10 вказаний свідок показань не надав.
Колегія суддів приходить до висновку, що показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_25 не підтверджують вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, та не спростовують показання інших свідків, які підтвердили відбування громадських робіт ОСОБА_10 .

Крім того, судом першої інстанції обґрунтовано визнано недопустимими доказами незасвідчену належним чином копію сторінки з «Журналу реєстрації вихідних документів правопорушники 2017», в якій зроблено записи про роботу ОСОБА_10 з 01 червня 2017 року по 19 червня 2017 року та незасвідчену копію протоколу про адміністративне правопорушення від 06 червня 2017 року серії АА № 932474.
Так, статтею 99 КПК України передбачено, що сторона кримінального провадження зобов`язана надати суду оригінал документа.
Натомість стороною обвинувачення оригінали вищевказаних документів не надані, а їх копії належним чином не завірені.
Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не встановлює винуватість особи, оскільки відомості з протоколу є одним з доказів у справі про адміністративне правопорушення.
В той же час, відповідне рішення про притягнення ОСОБА_10 до адміністративної відповідальності в матеріалах провадження відсутнє, а показання свідка не можуть бути належним підтвердженням факту прийняття такого рішення, а також його змісту.
Колегія суддів звертає увагу і на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення, на якій посилається прокурор, зазначено, що ОСОБА_10 здійснював торгівлю 06 червня 2017 року близько 11-00 години у недозволеному місці, в той же час, протокол складений за ст.152 КУпАП (Порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів).
Більш того, свідок ОСОБА_10 не заперечував того факту, що торгував овочами, але це не вплинуло на строк відбутих ним громадських робіт, оскільки іноді він виходив на роботу з п`ятої години ранку, щоб не працювати в спеку.
Вказані обставини прокурором не спростовані.
Не доведено стороною обвинувачення і суб`єктивну сторону інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення.
Так, суб`єктивна сторона службового підроблення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, характеризується тільки прямим умислом, оскільки службова особа завідомо усвідомлює неправдивий характер тих відомостей, які вносяться нею до офіційного документу.
Стороною обвинувачення не доведено наявності у ОСОБА_6 такого умислу.
На переконання колегії суддів, суд, ухвалюючи виправдувальний вирок, належним чином дослідив показання обвинуваченого, свідків й письмові докази та надав цим доказам правильну оцінку.

Розглядаючи провадження в межах висунутого ОСОБА_6 обвинувачення, дослідивши та оцінивши сукупність зібраних у кримінальному провадженні доказів з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі про те, що обвинувачений ОСОБА_6 під час допиту в суді першої інстанції підтвердив, що не здійснював контроль за відпрацюванням громадських робіт ОСОБА_10 та не зміг пояснити, як ним здійснювалась перевірка обсягу робіт, при наданні показань плутався та зазначив, що підписи ОСОБА_10 у відповідному журналі ставив зранку, деколи відразу і за відпрацювання, а також були випадки, коли ОСОБА_10 приходив ставити відмітки навіть коли його не було на місці, а також не зазначив, що він не кожного дня його бачив, - є безпідставними, оскільки ОСОБА_6 чітко пояснив, що засуджений ОСОБА_10 у вказані в табелі дні реально відпрацьовував громадські роботи, він щоденно визначав ОСОБА_10 обсяг робіт та перевіряв факт виконання робіт, також зазначив, що ОСОБА_10 щоденно ставив підписи у відповідному журналі.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції не зазначив у вироку, чому прийняв одні докази та відкинув інші, суперечать змісту самого вироку.

Також є безпідставними доводи прокурора про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Так, в обґрунтування своїх доводів прокурор зазначає, що показання надані обвинуваченим ОСОБА_6 та свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_18 , спростовуються показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які зазначили, що ОСОБА_10 особисто зранку займався роздрібною торгівлею овочів, громадські роботи не виконував.

На думку колегії суддів, такі доводи є непереконливими та висновків суду першої інстанції про те, що в діях обвинуваченого ОСОБА_6 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, не спростовують з вищенаведених підстав.

Показання обвинуваченого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_18 є послідовними, узгоджуються між собою та відповідають встановленим судом фактичним обставинам провадження, крім того вони підтверджуються ще й показаннями інших свідків, допитаних під час судового розгляду в суді першої інстанції, які підтвердили, що ОСОБА_10 дійсно відбував громадські роботи.

Крім того, відповідно до вимог статті 56 КК України, громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування. Громадські роботи встановлюються на строк від шістдесяти до двохсот сорока годин і відбуваються не більш як чотири години на день.

Отже, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно із законом України про кримінальну відповідальність, засуджений виконує громадські роботи у вільний від роботи або навчання час, тобто ОСОБА_10 не був позбавлений права і можливості у час, коли він не відбуває покарання у виді громадських робіт, займатись іншою діяльністю.

Показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , на які посилається прокурор, не підтверджують факту невиконання ОСОБА_10 громадських робіт.

Доводи прокурора про неповноту судового розгляду, оскільки суд відмовив у задоволенні клопотання сторони обвинувачення про допит у якості свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_11 , також є необґрунтованими, оскільки суд дослідив всі надані сторонами докази та вирішив всі клопотання, заявлені учасниками провадження.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що вказані особи не допитувались в ході досудового розслідування і клопотання про їх допит прокурор заявив наприкінці судового розгляду, фактично перед судовими дебатами.

Більш того, в апеляційній скарзі, вказуючи, на неповноту судового розгляду та на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, прокурор не заявляє клопотання про дослідження будь-яких доказів.

Таким чином, доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, свого підтвердження не знайшли. На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, проаналізував надані сторонами докази та навів у вироку мотиви неврахування окремих з них.

Доводи апеляційної скарги прокурора висновків суду першої інстанції не спростовують.
Істотних порушень процесуального законодавства, які б були підставою для скасування оскаржуваного вироку, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора Новомиколаївського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишати без задоволення.

Вирок Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 31 травня 2018 року, яким ОСОБА_6 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, та виправдано за відсутністю в його діях складу злочину, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4