Кримінальне провадження № 629/1545/18
Номер провадження 1-кп/629/284/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді: ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області кримінальне провадження № 0000133 від 17 січня 2018 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лозова, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, інваліда дитинства 3 групи загального захворювання, невійськовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-21.03.2018 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.15, ч. 3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки,
за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
в с т а н о в и в :

16 січня 2018 року, близько 23-00 години, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до квартири раніше знайомого ОСОБА_6 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , під приводом позичити грошові кошти. Перебуваючи в квартирі помітив на полу біля ліжка, на якому спав потерпілий ОСОБА_6 , грошові купюри номіналом 2 штуки по 200 гривень та 1 штука по 100 гривень, після чого у нього виник умисел на таємне викрадення вказаних грошових коштів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливого мотиву, з метою наживи, повторно, шляхом вільного доступу, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав грошові кошти в сумі 500 гривень, які належали ОСОБА_6 , чим завдав йому матеріальної шкоди на вказану суму, після чого з місця злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав та пояснив у судовому засіданні, що дійсно скоїв злочин при зазначених обставинах. Щиросердно розкаюється у скоєному ним злочині.

Враховуючи пояснення обвинуваченого, а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого та дослідженням даних, які характеризують його особу, при цьому інші учасники процесу проти цього не заперечували.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст. 185 КК України крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, скоєне повторно.

Суд вважає, що спосіб вчинення кримінального правопорушення, ступінь здійснення злочинного наміру та послідовність дій обвинуваченого ОСОБА_4 , свідчать про спрямованість умислу на таємне викрадення чужого майна. При таких обставинах, підстав для зміни правової кваліфікації дій обвинуваченого або його виправдання, суд не вбачає.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особи обвинуваченого, обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_4 скоїв злочин середньої тяжкості.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий, з середньою освітою, не працює, не одружений, на обліку у лікарів психіатра та лікаря нарколога не перебуває, є інвалідом дитинства 3 групи загального захворювання, за місцем проживання характеризується задовільно, невійськовозобов`язаний. Згідно досудової доповіді Лозівського міськрайонного відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від 08 травня 2018 року, ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення є високим, ризик небезпеки для суспільства середній.
Відповідно до ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.
Відповідно до ст.67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без реальної ізоляції від суспільства з застосуванням до нього ст.ст. 75, 76 КК України.

Підстав до застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 ст.ст. 69, 69-1 КК України у суду немає, так як суд застосовує до нього покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21 березня 2018 року був засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.

Встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України до постановлення вироку Лозівським міськрайонним судом Харківської області, в зв`язку з чим при визначенні покарання обвинуваченому суд застосовує правила ч. 4 ст. 70 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першої-третьої цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку по справі буде встановлено, що обвинувачений винний ще і в другому злочині, скоєному ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнити засудженого ОСОБА_4 з-під варти в залі суду негайно.
Цивільний позов по справі не заявлено.

Судові витрати та речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 371, 374 КПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Визнати ОСОБА_4 винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21 березня 2018 року, більш суворим за даним вироком, призначити остаточно до відбування покарання ОСОБА_4 позбавлення волі строком 4 роки

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнити засудженого ОСОБА_4 з-під варти в залі суду негайно.
Вирок може бути оскаржений, з підстав передбачених статтею 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1