печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
28 січня 2019 року Печерський районний суд м. Києва у складі:
Головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно вчинення
ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.345 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Зазначене кримінальне провадження перебуває в провадженні суду.
У відповідності з вимогами ст.331 КПК України судом в судовому засіданні на обговорення поставлено питання про можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 чи продовження дії обраного запобіжного заходу
Прокурор зазначив, що відсутні підстави для зміни міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого.
Захисник обвинуваченого просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.
Обвинувачений зазначив, що відсутня необхідність продовжувати строк тримання під вартою, оскільки на його утриманні перебуває троє малолітніх дітей та він не становить наразі суспільної небезпеки
Суд, заслухавши думку вказаних осіб, приходить наступних висновків.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта.
Згідно п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на доступ до правосуддя та на справедливий і відкритий розгляд його справи впродовж розумного строку.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини в кримінальних справах розумний строк, про який йдеться у п.1 ст.6 Конвенції, починається з моменту обвинувачення особи, тобто з часу, коли компетентні органи офіційно її повідомили, що вона вчинила злочин. Стосовно закінчення цього строку у кримінальних справах період, про який йдеться у п.1 ст. 6 Конвенції, охоплює все провадження, включаючи оскарження (Рішення Європейського суду з прав людини «Меріт проти України»).
Згідно з п.3 ст.5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою (Рішення Європейського суду з прав людини «Яблонський проти Польщі»).
Незважаючи на тяжкість санкції статті кримінального закону згідно обвинувачення, суд безпосередньо керується нормою прямої дії ст.62 Конституції України щодо презумпції невинуватості обвинуваченого.
Суд вважає, що подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою буде суперечити п.п. «c» п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини та принципу правової держави, оскільки час, який особа знаходиться під вартою, хоча і є співмірним з тяжкістю обвинувачення, однак останнє на даний час не є доведеним.
Такий висновок суду сприятиме гуманізації та підвищенню гарантій захисту прав особи, згідно з якими тримання особи під вартою має бути винятковим запобіжним заходом.
У відповідності до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Таким чином, враховуючи стадію розгляду кримінального провадження, тривалість знаходження обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, особу обвинуваченого, наявність постійного місця проживання, наявність на утриманні трьох малолітніх дітей, суд вважає недоцільним збереження застосованого запобіжного заходу та вважає за необхідне змінити міру запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.62 Конституції України, ст.5, 6 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст.331 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міру запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці, а саме до 28 березня 2019 року.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки: - прибувати за кожною вимогою до суду; - не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; - повідомляти суд про зміну свого місця проживання; - носити електронний засіб контролю.
Строк дії обов`язків, покладених судом на обвинуваченого, визначити до 28 березня 2019 року.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - негайно з-під варти в залі суду.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.
Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1