Справа № 169/578/17 Провадження №11-кп/802/101/19 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст.263 КК України Доповідач : ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 жовтня 2017 року, яким
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився та проживає в АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою спеціальною освітою, працює монтером колії по утриманні залізничного полотна ВП «Ковельська дистанція колії», одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, в силу ст.89 КК України судимості немає, -

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку терміном 2 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вироком вирішені питання про речові докази та судові витрати.

В С Т А Н О В И В

Згідно вироку суду ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він, в середині березня 2017 року знайшов в кущах поблизу залізничної колії на ділянці перегону Ковель-Мацеїв біля залізничної платформи «Старі Кошари» Ковельського району, чим незаконно придбав дванадцять корпусів наступальних осколкових ручних гранат РГД-5, чотири корпуси оборонних осколкових ручних гранат Ф-1, сімнадцять уніфікованих запалів дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ-2), дві протипіхотні осколкові спрямованого ураження міни «МОН-50», а також 2575 проміжних патронів 5,45x39мм. зразку 1974 року, які розроблені в СРСР і є штатними військовим патроном до ряду видів зброї: автоматів «АК-74» і його модифікацій та до ручних кулеметів «РПК-74» і його модифікацій, та 327 гвинтівочних патронів калібру 7,62 мм. виробництва СРСР, які незаконно переніс на подвір`я свого будинку АДРЕСА_1 та незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу на горищі підсобного приміщення. 02.06.2017 в ході обшуку житла та іншого володіння за місцем проживання ОСОБА_8 , на горищі підсобного приміщення, розташованого по АДРЕСА_1 було вилучено дванадцять корпусів наступальних осколкових ручних гранат РГД-5, чотири корпуси оборонних осколкових ручних гранат Ф-1, сімнадцять уніфікованих запалів дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ-2), дві протипіхотні осколкові, спрямованого ураження міни «МОН-50», які, згідно висновку експерта № 27 від 19.06.2017 року відносяться до бойових припасів, а також 2575 проміжних патронів 5,45x39 мм. зразку 1974 року, які розроблені в СРСР і є штатними військовим патроном до ряду видів зброї: автоматів «АК-74» і його модифікацій, до ручних кулеметів «ПК-74» і його модифікацій та 327 гвинтівочних патронів калібру 7,62 мм виробництва СРСР, які, згідно висновку експерта № 373 від 22.06.2017 року, відносяться до бойових припасів, які він незаконно придбав, переніс та зберігав без передбаченого Законом дозволу.

У поданій апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого застосування до обвинуваченого вимог ст.75 КК України. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання обвинуваченому порушено вимоги ст.65 КК України, вказує про те, що судом першої інстанції не в повній мірі враховано велику кількість вилучених боєприпасів. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, обвинуваченого та захисника, які, кожен зокрема, апеляційну скаргу заперечили та просили залишити вирок без змін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчинені злочину, за який його засуджено, обґрунтовано зроблений судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого за ч.1 ст.263 КК України є правильною і також не оскаржується.

Що ж стосується тверджень прокурора про м`якість призначеного покарання у зв`язку із звільненням ОСОБА_8 на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання, то вони є обґрунтованими і заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Зі змісту ст.75 КК України вбачається, що якщо суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбуття покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбуття покарання з випробовуванням.

При призначенні ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст.75 КК України, суд першої інстанції не в повній мірі дотримав вказаних вимог закону, не врахував тяжкість скоєного злочину, особу винного та інші конкретні обставини справи.

Суд першої інстанції взагалі не навів у вироку переконливих доводів про необхідність та можливість застосування до обвинуваченого умовного засудження, а лише вказав обставини, що пом`якшують його покарання. При цьому суд не в повній мірі врахував, що обвинувачений хоча і працює, є єдиним годувальником в сім`ї та має на утриманні малолітніх дітей, однак вчинив злочин, який, відповідно до ст.12 КК України, є тяжким та, на сьогоднішній день, становить підвищену суспільну небезпеку.

За таких обставин, вирок суду в частині призначення покарання та звільнення від його відбуття на підставі ст.ст. 75, 76 КК України не можна визнати законним та обґрунтованим, внаслідок його м`якості, а тому скарга прокурора в цій частині підлягає задоволенню.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття, з чим погоджується і апеляційний суд.

Наявність на утриманні дітей, одна з яких має тяжке захворювання, апеляційний суд визнає обставиною, що в силу ч.2 ст.66 КК України, пом`якшує покарання.

Обтяжуючих обставин, які передбачені ст.67 КК України, не встановлено.

Сукупність обставин, що пом`якшують покарання, поряд з характеристикою обвинуваченого, на думку апеляційного суду, істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого і дає підстави для застосування ст.69 КК України та призначення покарання, яке не передбачено в санкції ч.1 ст.263 КК України, а саме, у виді обмеження волі на строк 3 роки.

На думку суду, саме таке покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, як самим ОСОБА_8 , так і іншими особами.

В решті вирок суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 413, 414, 420 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання із звільненням від його відбуття скасувати.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.263 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

В решті вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 жовтня 2017 року залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на вирок може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий

Судді