Справа № 206/741/19
1-кп/206/169/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря: ОСОБА_2
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро обвинувальний акт по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000513 від 12.05.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, -
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

04.02.2019 в провадження Самарського районного суду міста Дніпропетровська з Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 надійшов обвинувальний акт відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважав за можливе призначити судовий розгляд на підставі даного обвинувального акту, оскільки він відповідає вимогам КПК України та відсутні підстави для його повернення. Окрім того, вважав за необхідне обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_6 , заперечувала щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду. В обґрунтування своє позиції зазначила, що зі змісту обвинувального акту вбачається, що шкода завдана ФОП « ОСОБА_7 », яка не була залучена в якості потерпілої сторони, а тому кому саме завдані збитки з обвинувального акту не відомо, оскільки потерпілою у зазначеному кримінальному провадженні визнано лише ОСОБА_5 . Крім того, щодо обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 , заперечувала, оскільки ризи на які посилається прокурор в порядку ст. 177 КПК України, не доведені, а тому просила обрати більш м`який запобіжний у вигляді домашнього арешту.
Обвинувачений ОСОБА_3 , заперечував проти призначення обвинувального акту до судового розгляду з тих підстав, що досудове слідство проведено не об`єктивно та заперечував проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати більш м`який запобіжний у вигляді домашнього арешту, зазначаючи, що допомагав на стадії досудового розслідування, слідству та від явки до органу досудового слідства та суду не буде ухилятись. Крім того зазначив, що хоче працевлаштуватись для відшкодування шкоди потерпілої.
Потерпіла ОСОБА_5 надала суду клопотання в якому зазначила, що під час досудового розслідування не було проведено слідчого експерименту та інших процесуальних дій за її участю. Крім того зазначила, що їй не були відкриті матеріали досудового розслідування, що позбавляє її права на захист. При цьому пояснила, що 31.01.2019 року слідчий приїхав до неї додому у вечірній час доби для ознайомлення її з матеріалами досудового слідства. На той час вона була одна з дітьми вдома, за вказаних обставин попросила ознайомити її у інший день. Проте її обмежили в цьому праві та в цей же день затвердили обвинувальний акт. За вказаних підстав просила повернути обвинувальний акт по вказаному кримінальному провадженні прокурору.
Щодо обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою просила задовольнити клопотання прокурора.
Вислухавши думки учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт та додатки до нього, суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору з наступних підстав.
Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 1, 2 ст. 8 КПК України).
Відповідно до положень п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Тобто, після отримання обвинувального акта суд зобов`язаний перевірити його на відповідність вимогам ст.291 КПК України, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття одного з рішень, передбачених ч.3 ст.314 КПК України, та вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. Завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.
У відповідності з вимогами ч. 10 ст. 290 Кримінального процесуального кодексу України, сторонам кримінального провадження, потерпілому надається достатній час для ознайомлення з матеріалами, до яких їм надано доступ. Проте, у наданих до суду матеріалах відсутні відомості про те, що потерпіла ОСОБА_5 була ознайомлена з матеріалами досудового розслідування, до яких наданий доступ. Частина 1 ст. 290 КПК України імперативно вказує на те, що сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів. Якщо ж сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів, то відповідно до ч. 12 ст. 290 КПК України суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
Відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Згідно зі ст. 56 КПК України, протягом кримінального провадження потерпілий має право: - бути повідомленим про свої права та обов`язки, передбачені цим Кодексом; - знайомитися з матеріалами, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, в порядку, передбаченому - ст. 171 цього Кодексу, в тому числі після відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 цього Кодексу, а також знайомитися з матеріалами кримінального провадження, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, у випадку закриття цього провадження;
- брати участь у слідчих (розшукових) та інших процесуальних діях, під час проведення яких ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дії, що заносяться до протоколу, а також знайомитися з протоколами слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, виконаних за його участі; - отримувати копії матеріалів, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, після закінчення досудового розслідування. З вищевикладеного вбачається, що потерпіла ОСОБА_5 була позбавлена свого права відповідно до ст. 56 КПК України на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування вказаного кримінального провадження, до яких органом досудового слідства було надано доступ, а також була позбавлена права щодо участі у слідчих (розшукових) та інших процесуальних діях, а саме проведення слідчого експерименту за її участю. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Таким чином, вказані вище недоліки органу досудового слідства, порушують право потерпілої, передбачене ч. 1 та ч. 4 ст. 21 КПК України, з диспозиції якої вбачається, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону та здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час кримінального провадження порушуються її права, гарантовані Конституцією України та міжнародними договорами України.
Крім того, як вбачається з обвинувального акта дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового слідства кваліфікуються за ч. 4 ст. 296 КК України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, спеціально заготовленого та пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, однак вказана кваліфікація не відповідає вимогам ч. 4 ст. 296 КК України.
У зв`язку з чим, враховуючи вищевикладене суд, у відповідності до положень ст. 28 КПК України (розумні строки) та керуючись законом і правосвідомістю, з урахуванням положень ст. 314 КПК України, виходячи з мети забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження, вважає за необхідне повернути прокурору обвинувальний акт так, як це сприятиме дотриманню положень, як КПК України, так і Конвенції. Окрім того, щодо вирішення клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Відповідно до вимог ст.ст.177, 178, 183, 194, 200 КПК України та п. «е» ч.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950 року) міра запобіжного заходу у вигляді взяття під варту обирається підозрюваному, обвинуваченому судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує, що останній обвинувачується у вчинені злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, а тому, наявність ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, які на даний час не відпали, зокрема, можливість переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, а тому доводи сторони захисту та обвинуваченого про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не є слушними.
Також, суд, враховує той факт, що кримінальне правопорушення у якому обвинувачується ОСОБА_3 має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, що свідчить про наявність у справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та низки об`єктивних обставин, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, вважає за доцільне на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів та оцінених в сукупності з усіма обставинами, у тому числі: обґрунтованістю підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкістю покарання, на думку суду, є встановленим факт недостатності застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого, в той час як запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується ОСОБА_3 , та кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Враховуючи вищевикладене, суд, вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, як наслідок відмови обвинуваченому та захиснику в задоволенні клопотання в частині обрання запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 7, 110, 314-316,331,177,178 372 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Повернути обвинувальний акт по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000513 від 12.05.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області для усунення вказаних недоліків. Клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити. Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів починаючи з 25.02.2019 року включно до 22.04.2019 року до год. 12 год. 00 хв. В задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого про обрання більш мякого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити. Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту її проголошення.
Суддя ОСОБА_1