н/п 1-кп/174/114/2018
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

03 грудня 2018 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вільногірську кримінальне провадження №0000354 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м.Вільногірськ Дніпропетровської області, громадянки України, розлученої, освіта професійно-технічна, не працює, мешкає без реєстрації по АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимої,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , 13.09.2018 р., близько 23.40 годин, разом з малознайомим ОСОБА_4 знаходились біля будинку № 49 по вул. Центральній в м.Вільногірську Дніпропетровської області, де під час бесіди побачила мобільний телефон марки «XiaomiRedmi 5», який ОСОБА_4 поклав до своєї чоловічої сумочки, в результаті чого у неї раптово виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення вище вказаного майна, яке належить ОСОБА_4 .

В той же день, тобто 13.09.2018 р., близько 23.50 годин, ОСОБА_5 , продовжуючи знаходитись біля будинку № 49, розташованого за вищевказаною адресою, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що власник мобільного телефону знаходився в стані алкогольного сп`яніння, впевнившись, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрала з чоловічої сумочки, яка належить ОСОБА_4 телефон марки «Xiaomi Redmi5», 2 GB RAM, 16 GB ROM, Darkgrey, imei-1: НОМЕР_1 ; imei-2: НОМЕР_2 вартістю 3386,99 грн., після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_4 майновий збиток у розмірі суму 3386,99 грн.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 вину визнала повністю і показала, що 13.09.2018 р. біля магазину «Чайка» познайомилися з потерпілим, разом вживали спиртні напої, потім пішла проводжати його додому, а по дорозі з його сумочки викрала мобільний телефон, який віднесла до себе додому, а наступного дня видала його працівникам поліції. Заперечень по вартості майна, встановленої при проведенні досудового розслідування та кваліфікації її дій, не має. У вчиненому щиро кається.

Потерпілий ОСОБА_4 показав, що 13.09.2018 р. в магазину «Чайка» познайомився з обвинуваченою, разом вживали спиртні напої, він сп`янів, обвинувачена визвалася проводити його додому. Прийшовши додому, виявив зникнення свого мобільного телефону, який був у його сумочці. Вранці звернувся з заявою до поліції, телефон невдовзі працівники поліції повернули. Матеріальних претензій до обвинуваченої не має, просить призначити їй покарання, не пов`язане з позбавленням волі. З вартістю викраденого майна, встановленої при проведенні досудового розслідування та кваліфікацією дій обвинуваченої згоден.

Докази по справі в судовому засіданні досліджені згідно ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються і суд вважає їх встановленими та доказаними у суді.

При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Суд пересвідчився, що позиція обвинуваченої ОСОБА_5 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.

Таким чином, факт вчинення злочину ОСОБА_5 знайшов своє підтвердження в суді, а її дії органом досудового слідства вірно кваліфіковані по ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При призначенні покарання обвинуваченій, суд враховує тяжкість вчиненого нею злочину, обставини, які пом`якшують її покарання, особу обвинуваченої.

Так, ОСОБА_5 вчинила злочин середньої тяжкості.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, при судовому розгляді справи не встановлено.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої, суд на підставі ч.1 ст.66 КК України відносить її щире каяття.

За місцем проживання ОСОБА_5 характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, не працює, неповнолітніх дітей не має, раніше притягалася до кримінальної відповідальності.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання, суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винною нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним) та пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.)

Врахувавши обставини справи та особу обвинуваченої, дані досудової доповіді органу пробації, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченої можливо без ізоляції від суспільства, тому ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, а з метою здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду за обвинуваченою, покласти на неї обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, що буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Застосування до обвинуваченої менш суворих видів покарань, передбачених санкцією ч.1 ст.185 КК України, суд вважає недоцільним, оскільки ОСОБА_5 не працює та не має легальних джерел доходів, а також сталих соціальних зв`язків.

Речові докази по справі: мобільний телефон марки «XiaomiRedmi 5», який знаходяться на збереженні потерпілого ОСОБА_4 згідно зберігальної розписки (а.с.50) - слід залишити потерпілому.

Керуючись ст.ст. 349, 367- 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75, п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, поклавши на неї обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази по справі: мобільний телефон марки «XiaomiRedmi 5», який знаходиться на збереженні потерпілого ОСОБА_4 згідно зберігальної розписки - залишити потерпілому.

На вирок протягом тридцяти діб з моменту його проголошення може бути подано апеляцію в Дніпровський апеляційний суд через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий - суддя: підпис ОСОБА_1