Справа № 523/61/19
Провадження № 1-кс/523/123/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2019 р. слідчий суддя Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , в присутності ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4, про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно клопотання слідчого встановлено, що 12.12.2018р. до Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшла заява адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про те, що у період часу з 2008 року по 06.07.2018р., невстановлена особа шахрайським шляхом, вчинила відчуження квартири АДРЕСА_1 , вартістю 448000грн.

Відомості щодо даного факту 13.12.2018р. внесені до ЄРДР за №0005586, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

В ході допиту потерпілого ОСОБА_4 , останній показав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_7 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його бабуся ОСОБА_8 , яка останні 15 років не могла самостійно рухатися, через проблеми зі здоров`ям.

Батько та бабуся потерпілого проживали за адресою: АДРЕСА_2 та були власниками вказаної квартири. З липня 2018 року ОСОБА_4 почав періодично навідуватися за місцем мешкання батька та бабусі через їх погане самопочуття, допомагаючи по господарству. Тоді ж потерпілий помітив, що за вказаною адресою також навідувалася раніше незнайома йому жінка, яка нібито допомагала його родичам.

Після смерті батька та бабусі, ОСОБА_4 звернувся до приватного нотаріуса для отримання спадщини, так як він є єдиним спадкоємцем, однак тоді ж дізнався про те, що вказана квартира двічі була перепродана.

Також потерпілий показав, що 26.09.2017р. нібито від імені його бабусі та батька у приватного нотаріуса ОСОБА_9 видана довіреність на розпорядження майном на ім`я ОСОБА_10 , за якою 27.10.2017р. вищевказана квартира за договором купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_11 була продана ОСОБА_12 . Надалі, 06.07.2018р. вказана квартира знову за договором купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_13 , продавалася ОСОБА_14 . За вказаний період часу потерпілий не проживав у вказаній квартирі, а ключи від вхідних дверей знаходилися у нього, однак 18.11.2018р. у квартирі з`явився новий власник ОСОБА_14 , який замінив вхідні двері.

Також ОСОБА_4 зазначив, що довіреність від імені його бабусі видавалася із зазначенням її паспортних даних, а саме паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм, НОМЕР_1 , орган видачі 5, дата оформлення 15.09.2017р., хоча останні 15 років ОСОБА_8 самостійно не рухалася та з квартири не виходила, а паспорт громадянина України останні декілька років був втрачений її сином ОСОБА_7 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.09.2018р. встановлено, що підставою виникнення права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , став договорів купівлі продажу, серія та номер: 1793, виданий 06.07.2018р., видавник: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_13 та станом на вказану дату власником квартири є ОСОБА_14 .

Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши прокурора, який підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у ньому, ОСОБА_4 , який також підтримав клопотання слідчого, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора за наступних підстав.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінального-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.
Згідно частини 2 вказаної статті, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 статті 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 Кодексу.

Керуючись ст.ст.176, 177, 183, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про арешт майна - задовольнити.
Накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Виконання ухвали доручити слідчому СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 .
Роз`яснити, що ухвала про арешт майна може бути скасована за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1