ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/3763/18
Провадження № 1-кс/636/1514/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М УКРАЇНИ
22 грудня 2018 року м. Чугуїв
Слідчий суддя Чугуївського міського суду Харківської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянув клопотання прокурора першого відділу військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_5 , по кримінальному провадженню № 0000053, внесеного 06 квітня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Поточище, Городенківського р-ну, Івано-Франківської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, 15 січня 2015 року призваного на військову службу під час мобілізації на особливий період Святинсько-Городенківським ОРВК Івано-Франківської області, старшини, головного сержанта 2 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,-

в с т а н о в и в:
25 липня 2015 року старшина ОСОБА_4 , на підставі Указу Президента України №15/2015 від 15 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію» призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №217 від 05 жовтня 2015 року старшину ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення військової частини, призначено на посаду головного сержанта 2 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону.
Відповідно до вимог ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», старшина ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.
Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок івійськову службу» старшина ОСОБА_4 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.
У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127 та 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-ХІУ (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-ХІУ, старшина ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.
Пунктом 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Згідно вимог ст.ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).
У відповідності до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а такожвиконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
У свою чергу, мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно- рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано (абз. 4 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).
Обставинами (умовами), що визначають момент настання особливого періоду є: або оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової), або доведення такого рішення до виконавців стосовно прихованої мобілізації, або момент введення воєнного стану в Україні чи окремих її місцевостях.
Таким чином, часткова мобілізація, яка оголошувалася Указами Президента України, є складовою частиною особливого періоду.
Згідно рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози та збереження територіальної цілісності України», уведеного в дію Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у Донецькій та Луганській областях проводиться антитерористична операція.
В силу положень Закону України «Про боротьбу з тероризмом» Збройні Сили України та інші військові формування приймають участь в антитерористичній операції визначеним складом сил і засобів.
У відповідності до абз. 8 ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Президент України приймає рішення про демобілізацію із внесенням відповідного Указу на затвердження Верховною Радою України.
Демобілізація - це комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.
За викладених обставин особливий період як часовий проміжок, що охоплює мобілізацію, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, на даний час не завершився.
Однак, старшина ОСОБА_4 під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях.
Згідно наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по стройовві частині) №34 від 12.02.2016 старшині ОСОБА_4 надано щорічну відпустку строком на 12 календарних днів, тобто з 12 по 23 лютого 2016 року.
Так, старшина ОСОБА_4 проходячи військову служба за призовом під час мобілізації на особливий період у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 (військова частина НОМЕР_2 ) на посаді головного сержанта 2 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону, діючи з прямим умислом, в умовах особливого періоду, бажаючи тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без поважних причин та відповідних дозволів командирів (начальників), 24 лютого 2016 року не з`явився вчасно з відпустки до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (військова частина НОМЕР_2 ), яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та посадові обов`язки не виконував, а час, що з`явився, використовував на власний розсуд не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби.
13 березня 2016 року старшина ОСОБА_4 повернувся до військової частини та продовжив проходження військової служби.
06 квітні 2016 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000053, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

У вчиненні даного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 якому 30.05.2016 року повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та 31.05.2016 року оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_4 , у зв`язку із невідомим його місцезнаходженням

Прокурор довів наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Також прокурором вважає необхідним застосування до підозрюваного ОСОБА_4 цілодобового домашнього арешту, а інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, на думку прокурора можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та його належну поведінку.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, ОСОБА_4 , який не заперечував проти задоволення клопотання, оскільки він має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, не оспорює обставини вчиненого кримінального правопорушення, вину визнає, у зв`язку з чим не має підстав впливати на свідків, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки прокурором доведено, що підозрюваний може переховуватися від слідства чи перешкоджати іншим чином, а тому доцільно застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вказане свідчить про наявність існування ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання, підтримує стійкі соціальні зв`язки, раніше не судимий.

Крім цього, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, суд вважає за необхідне покласти на підозрюваного додаткові обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, та зобов`язати підозрюваного: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду в зв`язку з реалізацією завдань кримінального провадження, зокрема проведення процесуальних дій; не відлучатися з населеного пункту, де він фактично проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду, не залишати цілодобово місце свого мешкання без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки інші, більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання підозрюваного процесуальних обов`язків і його належну поведінку.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 176-178, 184, 193, 196, 395 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в :
Клопотання прокурора першого відділу військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_5 , по кримінальному провадженню № 0000053, внесеного 06 квітня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Поточище Городенківського р-ну Івано-Франківської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, 15 січня 2015 року призваного на військову службу під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 , старшини, головного сержанта 2 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою, по якій він фактично проживає, строком 60 днів до 19 лютого 2019 року.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_6 цілодобово залишати своє місце проживання.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_6 додаткові обов`язки:

прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду в зв`язку з реалізацією завдань кримінального провадження, зокрема для проведення процесуальних дій;
не залишати межі с. Поточище, Городенківський район, Івано- Франківська область, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
не залишати цілодобово місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;
Дані зобов`язання застосовуються з дати винесення ухвали - тобто з 22.12.2018 року до 19.02.2019 року.

Порушення умов домашнього арешту має наслідком застосування більш суворішого запобіжного заходу.

Контроль за виконанням домашнього арешту підозрюваного ОСОБА_6 здійснює слідчий.

Копію ухвали направити до Городенківського відділення поліції Коломийського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області для негайного виконання та здійснення контролю за поведінкою ОСОБА_6 .
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя