Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4207/18
Провадження №: 1-кп/332/449/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2018 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 ;

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

за участю захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов вказаний обвинувальний акт. В підготовчому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, оскільки на сьогоднійшній день не перестали існувати ризики, які були враховані судом при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_6 проти клопотання прокурора заперечували, оскільки, на їх думку, на сьогоднішній день не існують підстави для тримання обвинуваченого під вартою.

Окрім того, прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку домашнього арешту, оскільки на сьогоднійшній день не перестали існувати ризики, які були враховані судом при обранні обвинуваченому цього запобіжного заходу. Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_7 проти клопотання прокурора не заперечували, але захисник відзначив, що його підзахисний влаштовується на роботу до заводу «Запоріжсталь», де планується робота в різні зміни, тому цей запобіжний захід може заважати працювати.

Дослідивши надані матеріали та вислухавши учасників процесу, суд прийшов до наступних висновків та міркувань.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд повинен врахувати наявність обставни, передбачених ст.178 КПК України, в т.ч. тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання особи винуватим; міцність соціальних зв`язків підозрюваного чи обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини, утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; майновий стан, наявність судимостей.

Серед ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зазначені запобігання можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, відсутність соціальних зв`язків, продовження протиправної поведінки.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Заводського районного суду м.Запоріжжя від 22.06.2018 року ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Але, ухвалою Запорізького апеляційного суду від 08.11.2018р. вказана ухвала суду першої інстанції була скасована, а ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід увигляді домашнього арешту. Мотивом цього рішення є в т.ч., те, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні злочину, який згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, не має офіційного джерела доходів, раніше не судимий в силу ст.89 КК України, з урахуванням ст.68 КК України за скоєння злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України не може бути призначене покарання у розмірі не більше двох третин від санкції цієї статті. Отже, прокурором не доведено наявність ризиків, які є підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказані вище обставини дали суду підстави для висновку, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, ,тому суд вважав за необхідне вказаною ухвалою обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

На сьогоднішній день суду не надано доказів того, що перестали існувати ризики, які були враховані при обранні обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, тому суд вважає, що клопотання прокурора відносно продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту підлягає задоволенню. Доказів про наявність роботи у обвинуваченого суду надано не було.

Стосовно клопотання прокурора відносно продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою суд прийшов до таких висновків та міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обидва обвинувачуються у скоєнні злочинів, вчинених разом, обидва визнавали себе винними та каялись. Обидва є особами, які не судимі в силу ст.89 КК України. Відносно обох обвинувачених ухвалами Заводського районного суду м.Запоріжжя від 22.06.2018 року було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Але ухвала відносно ОСОБА_7 була перевірена апеляційною інстанцією та скасована, оскільки апеляційний суд не вбачав наявність ризиків на обґрунтування тримання під вартою ОСОБА_7 . Ухвала відносно ОСОБА_6 не оскаржувалась. На сьогоднішній день згідно обвинувального акту стосовно ОСОБА_6 зазначені обставини, що пом`якшують його вину, а саме: щире каяття. Відносно ОСОБА_7 такі відомості відсутні. Але при цьому прокурор не заявляє клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу на більш тяжкий та ставить питання про продовження тримання під вартою тільки відносно ОСОБА_6 , який наразі, на думку суду, ніяким чином не може перешкоджати кримінальному процесу, оскільки досудове розслідування кримінального провадженя вже завершене. На думку суду така позиція прокурора є доволі не послідовною та не логічною. З урахуванням викладених обставин суд приходить до висновку, що прокурором не доведено наявність ризиків щодо продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Але суд вважає, що ризикі, визначені прокурором в клопотанні та передбачені п.1,5 ст.177 КПК України дійсно існують, тому суд вважає за необхідне обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з метою виключення поза процесуального спілкування обвинувачених та забезпечення належної процесуальної поведінки.
При вирішенні даного питання судом також враховано положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного та обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Керуючись ст.ст314-316, 176-178, 183 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задовольнити.
Продовжити строк домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на умовах та в порядку, які було визначено ухвалою Запорізького апеляційного суду від 08.11.2018р., на строк до 05 лютого 2019 року.
В задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з під варти в залі суду.
Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною залишати місце проживання цілодобово, окрім за викликом до суду, слідчого чи прокурора, на строк до 05 лютого 2019 року.
Роз`яснити обвинуваченим, що порушення перелічених умов домашнього арешту має наслідком застосування більш жорстокого запобіжного заходу.

Копію ухвали направити до Запорізького СІЗО.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1