Справа № 468/1520/18-к
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

іменем УКРАЇНИ

08.11.2018 року слідчий суддя Баштанського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , законного представника ОСОБА_7 , педагога ОСОБА_8 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду у місті Баштанка клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню №0000673 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Трояни Новобузького району Миколаївської області, неодруженого, непрацюючого, студента 1-го курсу ДНЗ «Баштанський професійний ліцей», з повною загальною середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділенням Баштанського ВП ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000673 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

07 листопада 2018 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Баштанського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно неповнолітнього ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Згідно з клопотанням, 04.11.2018 року близько 23.00 годин в м. Баштанка по вул. Промислова біля магазину «Смак» ОСОБА_5 в ході сварки наніс удари руками та ногами по різним частинам тіла ОСОБА_9 , чим заподіяв останньому тілесні ушкодження, від яких настала смерть останнього.

05.11.2018 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

06.11.2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Слідчий обґрунтовує клопотання наявністю ризиків, передбачених у пп.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності, оскільки усвідомлює, що вчинив тяжкий злочин, за який передбачено позбавлення волі на строк від семи до десяти років; може впливати на свідків з метою зміни ними своїх показань, оскільки знає їхнє місце проживання та свідок ОСОБА_10 є його близьким товаришем.

Крім того, на думку слідчого, слід врахувати тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, що він не має нерухомого майна та грошових банківських вкладів. Тому враховуючи вказані обставини, відносно ОСОБА_5 необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Заслухавши прокурора, слідчого, які підтримали клопотання, думку підозрюваного, його законного представника та захисника, які заперечували проти задоволення клопотання, вислухавши показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , дослідивши матеріали клопотання та додатково надані учасниками письмові матеріали, оглянувши матеріали кримінального провадження в частині відповідності оригіналам наданих слідчому судді копій документів, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити з наступних підстав.

З закріпленої в ст. 26 КПК України диспозитивності як загальної засади кримінального провадження слідує, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
При цьому, з врахуванням вимог ст. 184 КПК України відповідне обґрунтування необхідності обрання запобіжного заходу має бути викладене в письмовому клопотанні і слідчий суддя з врахуванням принципу диспозитивності обмежений виключно відповідним обґрунтуванням письмового клопотання, інші факти та обставини, які в клопотанні не відображені слідчий суддя оцінювати не в праві.
За такого в подібних клопотаннях недопустимо вказувати, що обґрунтованість клопотання підтверджується неконкретизованим переліком матеріалів.

При розгляді клопотання встановлено, що слідчим відділенням Баштанського ВП ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування за фактом умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , відомості про яке 05.11.2018 року внесено до ЄРДР за №0000673 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Відповідно до протоколу затримання - 05.11.2018 року о 20.10 годин ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

06.11.2018 року ОСОБА_5 оголошено підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність постійного місця проживання, репутацію підозрюваного, його майновий стан, наявність судимостей та інше.

При цьому, наявність відповідних ризиків того, що підозрюваний може вчинити певні дії, передбачені ст. 177 КПК України є припущенням, але з певною значною долею вірогідності. Натомість сторона обвинувачення має довести можливість такого припущення не загальними міркуваннями, а конкретними фактами та обставинами, які підтверджуються відповідними доказами.

Аналіз процитованих вище норм вказує на те, що для задоволення клопотання сторони обвинувачення про застосування заявленого в клопотанні запобіжного заходу вказана сторона має довести наявність всіх трьох критеріїв визначених ч.1 ст. 194 КПК України, перший з яких (обґрунтованість підозри) стосується самої події злочину та доказів причетності до нього особи, двоє інших (наявність ризиків та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів) стосується, в першу чергу, власне суб`єкта злочину, тобто даних про особу, її характеристики, міцність соціальних зв`язків, тощо. Сама по собі тяжкість злочину, в якому особа підозрюється, не може бути підставою для обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, особливо, якщо це стосується неповнолітньої особи.

При цьому, з врахуванням вказаних вище норм та положень ч.3 ст. 193 КПК України, за яким слідчий суддя має право дослідити будь-які додаткові матеріали, власне обґрунтованість підозри при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу оцінюється слідчим суддею саме станом на час такого розгляду, а не на час затримання особи чи повідомлення їй про підозру.

В даному випадку при розгляді клопотання слідчим суддею встановлено, що особа, стосовно якої розглядається клопотання, обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від семи до десяти років. Обґрунтованість підозри підтверджується матеріалами, в яких свідок при допиті та проведенні слідчого експерименту прямо вказує на можливу причетність ОСОБА_5 до злочину, а допитаний спеціаліст вказує на те, що у померлого були виявлені тілесні ушкодження та його смерть пов`язана з даними ушкодженнями, при цьому, обґрунтована підозра не вимагає доведення вказаних фактів поза розумним сумнівом та слідчий суддя, виходячи зі стадії розгляду та принципу диспозитивності не в праві оцінювати вказані докази на предмет достатності та допустимості.

Вказаний в клопотанні ризик щодо можливості підозрюваного ухилитись від слідства та суду слідчим та прокурором не доведений, жодних фактичних даних щодо таких спроб не наведено. Навпаки при розгляді клопотання з наданих слідчому судді характеристики та довідки про склад сім`ї підозрюваного встановлено, що ОСОБА_5 є неповнолітнім, має постійне місце проживання, проживає разом з матір`ю та сім`єю, є студентом 1 курсу ДНЗ «Баштанський професійний ліцей», має виключно позитивну характеристику, що вказує на міцність соціальних зв`язків підозрюваного. Крім того, стороною обвинувачення не надано жодних доказів, що ОСОБА_5 вчиняв чи очевидно вчинить будь-які дії, які б вказували на бажання ухилитись від слідства та суду.

Крім того, вказаний стороною обвинувачення ризик того, що саме підозрюваний може незаконно впливати на свідків не доведений стороною обвинувачення в судовому засіданні жодними доказами та є лише припущенням, оскільки матеріали клопотання не містять жодних фактичних даних того, що ОСОБА_5 може вчиняти подібні дії, а сам по собі факт того, що він знайомий та підтримує дружні стосунки зі свідком ОСОБА_10 , який до того ж в даному кримінальному провадження має захисника, ще не є підтвердженням того, що власне неповнолітній підозрюваний якось впливатиме на даного свідка.

Інших доказів, які б давали достатні підстави вважати, що підозрюваний може ухилитись від слідства та суду, незаконно впливати на свідків стороною обвинувачення надано не було.

Більш того, неповнолітній підозрюваний раніше не судимий та не притягувався до адміністративної відповідальності, що вказує на відсутність будь-яких фактичних підстав для обрання щодо нього виключного запобіжного заходу тримання під вартою.

Також посилання слідчого на необхідність обрання запобіжного заходу через відсутність у ОСОБА_5 міцних соціальних зв`язків, оскільки в останнього відсутнє нерухоме майно та грошові кошти на банківських рахунках не заслуговують на увагу, тому що наявність в неповнолітньої особи (якою є підозрюваний) власного нерухомого майна та банківських вкладів є радше винятком, аніж правилом, та вказані обставини не мають істотного значення для з`ясування наявності в конкретної особи міцних соціальних зв`язків. Натомість в судовому засіданні достеменно встановлено, що ОСОБА_5 проживає за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем свого проживання разом із сім`єю, є студентом ДНЗ «Баштанський професійний ліцей» та має виключно позитивну характеристику, що спростовує припущення сторони обвинувачення про відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків.

Згідно з ч. 2 ст. 1 КПК України Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При розгляді справи «Боротюк проти України», рішення від 16.03.2011 року, Європейський суд з прав людини у п. 62 наголосив, що «існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (див. рішення у справі «Смирнова проти Росії» (Smirnova v. Russia), заяви №№ 46133/99 і 48183/99, п. 63, ECHR 2003-IX (витяги)).».
Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

При розгляді клопотання стороною обвинувачення не доведено наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, що є підставою для відмови в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Оскільки при розгляді клопотання стороною обвинувачення не доведено наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, тому слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотанні про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та доцільність відповідно до ч.3 ст. 194 КПК України зобов`язати останнього прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та/або суду, що є необхідним та достатнім заходом для забезпечення належного розслідування вище вказаного кримінального провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.176, 177, 178, 179, 183, 193, 194, 196, 309 КПК України слідчий суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Баштанського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - відмовити.

Зобов`язати ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та/або суду.

Відповідно до ч.5 ст. 202 КПК України звільнити ОСОБА_5 з-під варти негайно в залі суду.

На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляція безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Слідчий суддя