ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 596/1146/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4817/29/18 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - в порядку виконання вироку
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2018 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора - ОСОБА_5 ;

засудженого - ОСОБА_6 в режимі відеоконференцзвязку;

захисника - ОСОБА_7 ,

при секретарі ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження № 11-кп/4817/29/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Старокостянтинів, Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , засудженого 31.12.2013 року Красилівським районним судом Хмельницької області за ч.2 ст.121 КК України на ухвалу Гусятинського районного суду Тернопільської області від 28 лютого 2017 року про відмову у умовно достроковому звільненні від відбування покарання,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні подання Державної установи Копчинська виправна колонія ( № 112) про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

В апеляції засуджений просить скасувати ухвалу суду та задовольнити подане виправною установою подання про умовно-дострокове звільнення його від подальшого відбування покарання посилаючись на те, що своєю поведінкою довів своє виправлення, оскільки неодноразово заохочувався адміністрацією колонії за сумлінну поведінку та роботу муляра на підсобних роботах, допомагу з благоустрої території, у 2016-2018 роках отримав 7 заохочень у виді подяк, а накладені на нього у 2014 році 4 дисциплінарні стягнення погашені, з цього часу не отримував жодних зауважень.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого та його захисника, які підтримали апеляцію з викладених у ній мотивів, прокурора, який вважає ухвалу суду законною та обгрунтованою та просить залишити її без змін, дослідивши наведені в апеляції доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт. службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні для військовслужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбуваня покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Крім того, ч.3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Згідно з п.п. 2,17 постанови № 2 від 26.04.2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне додержаня всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має грунтуватись на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 вироком Красилівського районного суду Хмельницької області визнаний винним за ч.2 ст.121 КК України та засуджений до 7 років позбавлення волі.

Після вступу вироку в закону силу ОСОБА_6 з 05.06.2014 року по даний час відбуває покарання у Копичиненцькій виправній колонії УДПтСУ в Тернопільській області № 112, закінченням строку відбування покарання є 26.04.2019 року. 27.12.2016 року він відбув 2/3 частини строку призначеного покарння В місцях позбавлення волі ОСОБА_6 . З 19.04.2013 року. В установах відбування покарань ОСОБА_6 характеризувався посередньо, у 2014 році допустив 4 порушення встановленого порядку відбування покарання, за які на нього були накладені дисциплінарні стягнення. Після проведеної профілактичної бесіди змінив свою поведінку, дотримується норм, які визначають порядок умов відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений 7 рази.

Н виробництві не працевлаштований, проте, працював з 15.09.2014 року по 05.04.2015 року, постійно приймає участь в роботах по благоустрою, працював муляром на підсобних роботах .

У відповідності до вимог ст.81 КК України після відбуття 2/3 частини призначеного судом строку покарання підлягав умовно-достроковому звільненню від відбування покарання з 27.12.2016 року.

Представик Копичинецької виправної колонії УДПтСУ в Тернопільській області № 112 вважає що з огляду назаохочення ОСОБА_6 свідчать про те, що його поведінка є підставою для умовно дострокового звільнення від відбування покарання.

Суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення виходив з того, що представник ДУ Копчинська виправна колонія (№112) не надав конкретних переконливих доказів того, що ОСОБА_6 не підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання у звязку з відсутністю однієї з обовязкових умов, передбачених ст.81 КК України - сумлінного ставлення до праці, оскільки він не працевлаштований на виробництві.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що засуджений не довів своє виправлення виходячи лише з останніх його заохочень, врахувавши при цьому наявні в матеріалах особової справи засудженого його посередні характеристики під час відбування покаранння та 4 дисциплінарних стягнення, а також за відсутності обовязкової ознаки умовно-дострового звільнення від відбування покарання-сумлінного ставлення до праці, оскільки згідно виписки з його медичної карти він є працездатною особою, оцінивши таким чином його поведінку за весь період відбування покарання, а не лише за час, що безапосередньо передував розгляду питання по умовно-дострокове звільнення.

А тому, ухвалу суду слід залишити без змін, а апеляцію засудженого без задоволення.

Керуючсь ст.ст.407,419,422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

В задоволенні апеляції засудженого відмовити.

Ухвалу Гусятинського районного суду Тернопільської області від 13 серпня 2018 року про відмову в умовно достроковому звільненні від відбування покарання засудженому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарження в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи