Справа №1-1/11
Провадження №1/672/2/18
ПОСТАНОВА

про продовження запобіжного заходу

23.05.2018 року Городоцький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

за участю адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9

підсудного ОСОБА_10

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в м. Городок кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 у вчиненні злочину передбаченому за ч.3 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Городоцьким районним судом Хмельницької області розглядається кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_10 за ч.3 ст.286 КК України.

Під час попереднього розгляду даної справи прокурором заявлено клопотання про продовження відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді взяття під варту строком до чотирьох місяців. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що 26.02.2008 року ОСОБА_10 пред`явлено обвинувачення за ч.3 ст.286 КК України та справу було передано на розгляд до суду. ОСОБА_10 близько 10 років ухилявся від суду та перебував у розшуку, виїхав за межі України з метою уникнення кримінальної відповідальності. Постановою Городоцького районного суду Хмельницької області від 30.03.2018 року відносно ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 26.05.2018 року. Просить задовольнити дане подання, оскільки більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належну явку підсудного до суду.

Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 заявили, що відносно ОСОБА_10 слід продовжити обраний запобіжний захід, оскільки вони бажають, щоб відбувся повний і справедливий розгляд даної справи. Оскільки ОСОБА_10 десять років скривався від суду, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать його належну явку до суду.

Захисники заявили, що в задоволенні даного подання слід відмовити з таких підстав. Відповідно до положень п. 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК, запобіжні заходи, що були обрані до 19 листопада включно, продовжують свою дію до моменту їх припинення і можуть бути змінені або скасовані лише в порядку, передбаченому КПК 1960 року.

26.11.2012 року, у зв`язку із набранням чинності Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК), прийнятим ВРУ 13 квітня 2012 року, з метою недопущення неоднакового застосування та неправильного тлумачення його положень було прийнято Інформаційний лист за №1735/0/4-12 «Про деякі питання застосування розділу XI «Перехідні положення» Кримінально-процесуального кодексу України» (надалі Лист ВССУ від 26.11.2012 року).

Так, зі змісту абзацу 5 пункту 9 Листа ВССУ від 26.11.2012 року передбачено, що під час здійснення судового провадження слід мати на увазі, що - запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади продовжують свою дію у порядку передбаченому КПК 1960 року. Зміна, скасування чи припинення (окрім продовження) таких запобіжних заходів, арешту майна, відсторонення від посади, незважаючи на набуття чинності новим процесуальним законом відбувається згідно з п. 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК у порядку передбаченому КПК 1960 року.

Таким чином, з метою єдності застосування апеляційними та місцевими судами практики розгляду питань щодо запобіжних заходів ВССУ визначив, що зміна, скасування чи припинення запобіжних заходів здійснюється на підставі КПК 1960 року, в той час як продовження відповідно до вимог КПК України.

Зі змісту подання від 21.05.2018 року за №1222-07 вбачається, що воно порушує питання щодо продовження запобіжного заходу для ОСОБА_10 строком до 4 місяців та подано відповідно до вимог КПК 1960 року (прокурор посилається на ст.148, 165-3, 237 КПК України в ред. 1960 року), а не за КПК України як цього вимагає законодавство.

Крім того аналіз подання, наданого прокурором до Городоцького районного суду Хмельницької області від 21.05.2018 року свідчить, що воно:

- не відповідає вимогам п.3 статті 199 КПК України, оскільки не містить виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою;

- всупереч вимогам статті 184 КПК України у поданні відсутні обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів;

- всупереч вимогам ч.2 статті 184 КПК України, копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу не надана обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання;

- всупереч вимогам ч.3 статті 184 КПК України, до подання не додавались копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; а також підтвердження того, що обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

Тому захист вважає, що відносно ОСОБА_10 слід обрати запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, оскільки він добровільно прибув на Україну, на даний час має постійне місце роботи та проживання та не буде перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що заявлене прокурором клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 16.05.2008 року прокуратурою Волочиського району Хмельницької області було затверджено обвинувальний висновок по кримінальній справі №3/5124 по обвинуваченню ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

21.05.2008 року дану кримінальну справу було передано на розгляд до Волочиського районного суду Хмельницької області.

Під час розгляду справи у суді підсудний ОСОБА_10 зник з місця постійного та тимчасового проживання, не повідомив суд про місце свого перебування, у зв`язку із чим постановою Волочиського районного суду Хмельницької області від 01.08.2008 року ОСОБА_10 було оголошено у розшук та відносно нього змінено запобіжний захід на взяття під варту, а провадження у справі зупинено.

28.03.2017 року о 14 год.40 хв. на території України (аеропорт Бориспіль) було затримано гр-на ОСОБА_10 .

Відповідно до п.4 ч.1 ст.237 КПК України (у редакції 1960 року) у справі, що надійшла від прокурора, суддя з`ясовує щодо кожного з обвинувачених питання чи немає підстав для зміни, скасування або обрання запобіжного заходу.

Судом встановлено, що ОСОБА_10 органом досудового слідства обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, в порушенні правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб, а саме: що він 23 грудня 2007 року, незважаючи на відсутність посвідчення на право керування транспортними засобами і відсутність навиків керування цими транспортними засобами, сів за кермо автомобіля «HYUNDAI» реєстраційний номер НОМЕР_1 (н.з. Чехії) та рухався по маршруту Івано-Франківськ - Миколаїв.

В цей же день біля 12.20 години на 219 км + 030 м автодороги М-12 Стрий - Тернопіль Кіровоград Знам?янка, біля повороту на с.Качуринці Волочиського району водій ОСОБА_10 , нехтуючи вимогами правил дорожнього руху України, перевищив допустиму для даних дорожніх умов швидкість руху, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем ГАЗ-24 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 , який рухався в зустрічному напрямку.

Внаслідок ДТП пасажир автомобіля ГАЗ-24 реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження, що спричинили її смерть, пасажир ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, а водій ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Пасажир автомобіля «HYUNDAI» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження, що спричинили її смерть, пасажири ОСОБА_7 та ОСОБА_13 отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.155 КПК України (у редакції 1960 року) взяття під варту як запобіжний захід може бути застосовано у справах про злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч.2 ст.155 КПК України (у редакції 1960 року) запобіжний захід у вигляді взяття під варту не може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, за винятком випадків, коли ця особа, перебуваючи на волі, переховувалася від органів дізнання, досудового слідства чи суду, перешкоджала встановленню істини у справі або продовжила злочинну діяльність.
Суд у відповідності до положень ст.148 КПК України (у редакції 1960 року) враховує, що ОСОБА_10 з 01.08.2008 року ухилявся від суду та перебував у розшуку, виїхав за межі України, чим перешкоджав встановленню істини у справі. Тому більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належну явку підсудного до суду.

Суд відхиляє посилання захисту на зміст абзацу 5 пункту 9 Листа ВССУ від 26.11.2012 року щодо необхідності розгляду даного подання за правилами нового КПК України, оскільки стороною захисту не у повному об`ємі скопійовано даний абзац, зокрема у ньому зазначено: - запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до набрання чинності КПК, продовжують свою дію у порядку КПК 1960 року. Зміна, скасування чи припинення (окрім продовження) таких запобіжних заходів, арешту майна, відсторонення від посади, незважаючи на набуття чинності новим процесуальним законом (тобто 20 листопада 2012 року чи пізніше), відбувається згідно з п. 9 розділу XI "Перехідні положення" КПК у порядку, передбаченому КПК 1960 року. Таким чином у зазначеному листі мова йде про порядок продовження запобіжних заходів, обраних під час досудового слідства. Відносно ОСОБА_10 запобіжний захід у виді взяття під варту обраний під час судового розгляду справи, тому зазначені норми не можуть до нього застосовуватись.
Що стосується питання ознайомлення стороною захисту з даним поданням за три години до його розгляду, то судом після вручення стороні захисту даного подання було оголошено перерву, після якої у захисту з`ясовувалось питання чи потрібно їм більшого часу для підготовки для розгляду даного подання, на що була надана відповідь, що сторона захисту готова для розгляду подання і більшого часу їм не потрібно.
Також суд при прийнятті рішення враховує думки потерпілих про необхідність тримання підсудного під вартою, оскільки вони за відсутністю ОСОБА_10 десять років чекали на судовий розгляд цієї справи.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підсудного, суд враховує вимоги п.п.3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Керуючись ст.ст.148, 155, 237, 347 КПК України (у редакції 1960 року), суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Відносно підсудного ОСОБА_10 продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою в СІЗО м.Хмельницького строком на шістдесят днів, тобто до 25.07.2018 р., включно.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1