Ухвала
Іменем України
31 жовтня 2018 року

м. Київ
справа № 263/11100/18

провадження № 51-8878 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 , яку він називає заявою, на судові рішення,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 31 липня 2018 року повернуто скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокуратури Донецької області на підставі пункту 2 частини 2 статті 304 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 13 серпня 2018 року скасовано ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 червня 2018 року, якою скаргу ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження № 0000128 було йому повернуто. Постановлено нову ухвалу, якою провадження за скаргою ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження № 0000128 направлено до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 серпня 2018 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_4 щодо зобов`язання прокурора вчинити певні дії.
Зі змісту касаційної скарги ОСОБА_4 убачається, що він не погоджується з судовими рішеннями.
Ухвалою Верховного Суду від 01 жовтня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_4 залишено без руху з наданням йому п`ятнадцятиденного строку для усунення недоліків з дня її отримання.
Зокрема, в цій ухвалі вказано, що ОСОБА_4 у своїй касаційній скарзі, посилаючись на такі рішення: ухвала слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 31 липня 2018 року, ухвала Апеляційного суду Донецької області від 13 серпня 2018 року, ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 серпня 2018 року та рішення від 29 травня 2018 року, не конкретизує, яке, з цих рішень, є, на його думку, незаконним та яке рішення є предметом оскарження.
Також, в ухвалі касаційного суду зазначено, що ОСОБА_4 , посилаючись на рішення від 29 травня 2018 року, не зазначає назву суду та не додає його до касаційної скарги, а також він не долучає до касаційної скарги копію рішення Апеляційного суду Донецької області від 13 серпня 2018 року, на яке також посилається у своїй касаційній скарзі.
При цьому, касаційний суд звертав увагу ОСОБА_4 на те, що відповідно до інформації наданої Апеляційним судом Донецької області, ухвали слідчих суддів Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 31 липня 2018 року та Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 серпня 2018 року в апеляційному порядку не переглядались.
Вказане позбавляло суд касаційної інстанції визначитись з предметом оскарження за касаційною скаргою ОСОБА_4 та прийняти остаточне рішення за наслідками її розгляду.
Крім того зміст касаційної скарги ОСОБА_4 зводився до вільних пояснень щодо сфабрикованого, на його думку, кримінального провадження щодо нього, незаконних дій прокурора, слідчого та суду, без врахування підстав для скасування або зміни судових рішень відповідно до положень статті 438 КПК.

Водночасвимоги ОСОБА_4 були викладені не у відповідності до статті 436 КПК.

Також у вказаній ухвалі ОСОБА_4 роз`яснювалися вимоги статті 427 КПК, відповідно до якої у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувались зі статтею 436 КПК.
При цьому ОСОБА_4 урезолютивній частині цієї ухвали визначено строк на усунення недоліків та роз`яснено порядок їх виконання.

В межах встановленого строку на усунення недоліків ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з повторною касаційною скаргою.
Проте скаржник повторно не дотримався вимог статті 427 КПК та не врахував вказівок суду касаційної інстанції.
Зокрема, у повторній касаційній скарзі ОСОБА_4 взагалі не зазначає яке судове рішення ним оскаржується, не додає до касаційної скарги жодних рішень, які, на його думку є незаконним та не наводить обґрунтувань щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень.
При цьому зміст касаційної скарги ОСОБА_4 зводиться лише щодо незгоди з ухвалою касаційного суду, якою залишено без руху його касаційну скаргу та надано строк на усунення недоліків.
Крім того, у повторній касаційній скарзі ОСОБА_4 відсутня прохальна частина до суду касаційної інстанції, а його вимоги, викладені у мотивувальній частині цієї скарги, а саме про розгляд касаційним судом його скарги в порядку статей 303 307 КПК не відповідають змісту статті 436 КПК.
Отже, скаржник не усунув недоліки, на які йому вказувалося в ухвалі касаційного суду, а відтак його касаційна скарга підлягає поверненню.
На підставі викладеного, керуючись пунктом 1 частини 3 статті 429 КПК, Суд
постановив:

Повернути ОСОБА_4 його касаційну скаргуна судові рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3