Справа № 208/3636/18
У Х В А Л А
іменем України
24 липня 2018 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

При секретарі судового засідання ОСОБА_4

За участі прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000129, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кам`янське, Дніпропетровської області, громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Прокурором до суду поданий обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000129, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

При проведенні підготовчого судового засідання встановлено, що зміст обвинувального акту не відповідає вимогам кримінально-процесуального закону.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

За викладом фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що діючи спільно з ОСОБА_9 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) та невстановленої в ході досудового розслідування особи (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) незаконно заволоділи автомобілем ВАЗ-2102, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився у фактичному володінні ОСОБА_10 , і під час незаконного заволодіння транспортним засобом в результаті умисних протиправних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_9 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) та невстановленої в ході досудового розслідування особи (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) потерпілому ОСОБА_10 були спричинені легкі, середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження. При цьому, зазначені особи почали діяли спільно з прямим умислом, спрямованим на незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, ще до того, як підішли до його автомобіля, тобто в обвинувальному акті фактично описано попередню змову осіб на вчинення злочину.
За правовою кваліфікацію кримінального правопорушення, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, а саме у незаконному заволодінні транспортним засобом, поєднаному з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Верховний Суд України у своїй постанові № 5-33кс12 від 31 січня 2013 року зазначив, що правильність застосування норми закону про кримінальну відповідальність (кваліфікація злочину) полягає у точності (адекватності) розуміння (визначення, тлумачення) змісту конкретної кримінально-правової норми, дійсності (об`єктивності) фактичних обставин певного суспільно небезпечного діяння та встановленні й визначенні співвідношення між фактичними ознаками суспільно небезпечного діяння та ознаками складу злочину, передбаченими кримінально-правовою нормою.

Основоположні засади кваліфікації кримінального правопорушення при складенні обвинувального акту прокурором було порушено, оскільки виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, і за якими ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні всіх діянь за попередньою змовою групою осіб не узгоджується з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, за якою ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину без такої попередньої змови.
Таким чином, обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Наведені істотні недоліки обвинувального акту перешкоджають призначенню судового розгляду на підставі такого обвинувального акту, оскільки незрозумілість обвинувачення перешкоджає суду визначити межі судового розгляду (ст. 337 КПК України), а обвинуваченому реалізувати своє право на захист (п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України).
Суд враховує, що прокурор під час судового розгляду в порядку ст. 338 КПК України має право змінити обвинувачення. Разом з тим, підставою для зміни прокурором обвинувачення в порядку ст. 338 КПК України є встановлення нових фактичних обставин, тоді як законодавець визначив обов`язком суду перевірки форми та змісту обвинувального акту на відповідність вимогам КПК України саме на стадії підготовчого судового засідання, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Так, ЄСПЛ у справі «Абрамян проти Росії» (рішення від 09 жовтня 2008 року) зазначив, що деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення». В цьому ж рішенні Суд нагадав, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду
З огляду на викладене, призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, який не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, може призвести до порушення права ОСОБА_7 на справедливий суд, гарантованого ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення … повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Головуючим поставлене на обговорення питання щодо можливості повернення обвинувального акту прокурору через невідповідність вимогам КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 просить вирішити це питання на розсуду суд, а захисник ОСОБА_6 вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону.

Прокурор ОСОБА_5 заперечив проти повернення обвинувального акту, оскільки вони попередню змову осіб не встановили.

Заперечення прокурора ґрунтуються на власній довільній оцінці приписів КПК України, спростовані вищенаведеними фактичними обставинами і з цих підстав судом відхиляються.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що за сукупності наведених істотних недоліків обвинувального акту останній підлягаєповерненню прокурору для приведення у відповідність до вимог КПК України.

Керуючись п. 5 ч. 2 ст. 291, п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000129, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, повернути прокурору для приведення у відповідність до вимог КПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

24.07.2018