Провадження № 1-кп/643/1047/18
Справа № 643/8508/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2018 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003298 від 12.06.2018року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Нікополь Дніпропетровської області, громадянки України, з середньою освітою, не заміжньої, яка має малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючої, в силу ст.89 КК України не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

09.06.2018року о 19год.00хв., ОСОБА_5 , знаходячись поблизу супермаркету «АТБ», розташованого за адресою: м.Харків, вул.Гвардійців Широнінців, 50/29 у м.Харкові, побачила незнайомого чоловіка в стані алкогольного сп`яніння з сумкою на плечі. В цей же час ОСОБА_5 діючи умисно за раптово виниклим умислом направленим на відкрите викрадення чужого майна, а саме чоловічої сумки з її вмістом, переслідуючи корисливу мету, скориставшись тим, що власник сумки ОСОБА_4 , знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, навмисно почала розмову з останнім з метою відволікти його пильність та усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, бажаючи діяти саме таким чином, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я несподівано для ОСОБА_4 , розкритою долонею правої руки, здійснила поштовх в область голови зліва, завдавши останньому фізичний біль, але не спричинивши тілесних ушкоджень. В результаті умисних, незаконних дій ОСОБА_5 , направлених на відкрите викрадення майна ОСОБА_4 упав на клумбу, а ОСОБА_5 , скориставшись його падінням, правою рукою схопила його сумку, яка була одягнена з ліва на право через плече ОСОБА_4 , тим самим відкрито нею заволоділа шляхом ривка. В сумці знаходились: грошові кошти в сумі 700грн., дві зв`язки ключів, зарядний пристрій для телефону, Bluetooth-гарнітура, дві запальнички, посвідчення учасника бойових дій на ім`я потерпілого, які матеріальної цінності для ОСОБА_4 не представляють. ОСОБА_5 бажаючи отримати можливість розпорядитись викраденою сумкою з її вмістом, утримуючи при собі в правій руці та не бажаючи бути застигнутою на місці скоєння злочину, з місця вчинення злочину зникла та розпорядилась викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 700грн.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 повністю визнала свою вину у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, надала пояснення про обставини його скоєння, а саме, що дійсно 09.06.2018року, приблизно о 19год.00хв. вона знаходячись поблизу супермаркету «АТБ», розташованого за адресою: м.Харків, вул.Гвардійців Широнінців, 50/29 у м.Харкові заволоділа майном потерпілого ОСОБА_4 , а саме сумкою з її вмістом при обставинах вказаних вище. Фактичних обставин справи не оспорювала. Зазначила, що скоїла злочин належного майна потерпілого із-за тяжкого матеріального становища. Щиро розкаялася у скоєнні злочину. Просила суд не карати її суворо, та врахувати добровільне відшкодування шкоди потерпілому.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підвередив факт заволодіння ОСОБА_5 09.06.2018року його майном за вказаних у вироку обставин. Крім того зазначив, що шкода йому відшкодована, до обвинуваченої претензій ні матеріального ні морального характере не має.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, враховуючи те, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_5 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченою кримінального правопорушення, підстав для самообмови судом не встановлено.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна - грабіж, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

При призначенні покарання суд у відповідності зі ст.65 КК України враховує обставини скоєння злочину, характер та ступінь його суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого.

Згідно класифікації злочинів, передбаченій ст.12 КК України, ОСОБА_5 вчинила злочин, який відноситься до категорії тяжких злочинів.

У відповідності до ст. 66 КК України суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, щире каяття у вчиненому та сприяння суду у встановленні істини по справі.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченої встановлено, що ОСОБА_5 в силу ст.89 КК України не судима, не працює, незаміжня, має малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер і ступінь його суспільної небезпеки, дані про її особу, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої, ставлення її до скоєного, та приходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення обвинуваченої можливо без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити їй покарання в межах санкції ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст.ст.75,76 КК України, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді від 23.06.2018року до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, термін дії якого 23.08.2018року закінчився і згідно ч. 6 ст.194 КПК України вважається скасованим.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186КК України та призначити їй покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, та встановити їй іспитовий строк тривалістю в 2 /два/ роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 протягом випробувального строку - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази по справі: чоловічу сумку, посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 , дві зв`язки ключів, зарядний пристрій для телефону Nokia, Bluetooth-гарнітура, дві запальнички, які передані потерпілому ОСОБА_7 згідно зберігальної розписки, залишити у власності останнього.

Вирок суду може бути оскаржений до Харківського Апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Роз`яснити учасникам судового провадження право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя - ОСОБА_1