Справа № 642/2332/18
Провадження №1кп/642/502/18
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 липня 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

законного представника обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

представника служби у справах дітей - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, закінчив 9-ї клас Пісочинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Харківської районної ради Харківської області, даний час не навчається і не працює, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

встановив:

Неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив умисне кримінальне правопорушення проти власності за таких обставин.

Так,14 листопада 2017 року приблизно о 10 години 30 хвилин неповнолітній ОСОБА_7 за проханням раніше незнайомої йому ОСОБА_6 про допомогу знаходився у будинку останньої, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

Перебуваючи у прихожій будинку, ОСОБА_7 помітив на полиці мобільний телефон потерпілої ОСОБА_6 марки «Fly IQ Silver» сріблястого кольору (S/n RmIQ 4413 HG 30112050, іmеі1: НОМЕР_1 , іmеі2: НОМЕР_2 ), в якому знаходилися сім-картки мобільних операторів «МТС» з номером НОМЕР_3 та «Київстар» з номером НОМЕР_4 , і в цей момент у нього раптово виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме вказаного мобільного телефону.

ОСОБА_7 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, що виник раптово, діючи таємно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи, що посягає на чужу власність та спричинить матеріальну шкоду потерпілій, бажаючи діяти саме таким чином та довести свій умисел то кінця, впевнившись та розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, взяв рукою з полиці мобільний телефон, належний потерпілій ОСОБА_6 марки «Fly IQ Silver» сріблястого кольору (S/n RmIQ 4413 HG 30112050, іmеі1: НОМЕР_1 , іmеі2: НОМЕР_2 ), в якому знаходилися сім-картки мобільних операторів «МТС» з номером НОМЕР_3 та «Київстар» з номером НОМЕР_4 , які не мають матеріальної цінності для потерпілої, та поклав у шкільний рюкзак, що знаходився при ньому.

Маючи при собі у шкільному рюкзаку вказаний мобільний телефон та не збираючись повертати його власнику, ОСОБА_7 вийшов з ним з будинку потерпілої ОСОБА_6 , таким чином покинув місце злочину. Після цього, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, з телефону вийняв та викинув сім - картки, акумуляторну батарею, яку поклав до кишені куртки, надягненої на ньому, а мобільний телефон поклав у свій шкільний рюкзак.

У подальшому неповнолітній ОСОБА_7 розпорядився викраденим майном, а саме: мобільним телефоном марки «Fly IQ Silver» сріблястого кольору (S RmIQ 4413 HG 30112050, іmеі1: НОМЕР_1 , іmеі2: НОМЕР_2 ), вартість якого на день скоєння кримінального правопорушення згідно з висновком судово - товарознавчої експертизи від 15.03.2018 за № 5212 склала 666 грн. 50 коп., в якому знаходилися сім-картки мобільних операторів «МТС» з номером НОМЕР_3 та «Київстар» з номером НОМЕР_4 , що не мають матеріальної цінності для потерпілої, на свій розсуд і обернув його на свою користь, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальний шкоду на вказану суму.

В цей же день, потерпіла ОСОБА_6 викликала працівників правоохоронних органів та звернулася із письмовою заявою про скоєння стосовно неї кримінального правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнав повністю, фактичних обставин справи не оспорював та пояснив, що 14 листопада 2017 року вранку він перебував на вулиці зі своїм товаришем, до них підійшла раніше незнайома потерпіла та попросила допомогти перемістити її хвору мати, яка була нерухомою. Вони погодились, прийшли в будинок потерпілої по пров. Червономорському. Перебуваючи у прихожій будинку, він помітив на полиці мобільний телефон марки «Fly» сріблястого кольору та вирішив його викрасти. В той час, коли його товариш разом з потерпілою були в кімнаті біля хворої, він вийшов у прихожу, непомітно взяв з полиці вказаний телефон, та поклав у свій шкільний рюкзак. Потім він разом з товаришем вийшов з будинку, витягнув з телефону та викинув дві сім - картки, а акумуляторну батарею поклав до кишені куртки. Коли його наздогнала потерпіла та просила повернути телефон, він не визнавав, що викрав його. На сайті «ОLX» він виставив телефон на продаж та продав його, отримані кошти витратив на власні потреби. Щиро розкаявся у скоєному.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що 14 листопада 2017 року о 10 год. 30 хвил. вона зустріла на вулиці раніше незнайомих двох хлопців, у тому числі ОСОБА_7 , та попросила їх допомоги їй перемістити її хвору паралізовану матір. Вони погодились, пішли до неї в будинок. Однак і втрьох їм не вдалось підняти матір. ОСОБА_7 раптом попросився до туалету, що здивувало її. Коли хлопці вийшли з будинку, вона хотіла зателефонувати та відразу помітила, що зник телефон, який був на полиці в прихожій. Вона вибігла за цими хлопцями, які ще не встигли далеко піти, догнала їх, та звернулась до ОСОБА_7 з проханням повернути їй телефон, оскільки була впевнена, що саме він його взяв, перебуваючи в прихожій. Запорожець заперечував, що брав телефон. Після цього вона звернулась до поліції та телефон було вилучено у особи, якій ОСОБА_10 його продав. Обвинувачений вибачався перед нею. Вона спілкувалась з його батьками, прийшла до висновку, що батьки у нього хороші, він з нормальної родини. Батьки повністю їй відшкодували шкоду. Вона вважає, що те, що сталося, стане хорошим уроком для обвинуваченого, та просить звільнити його від покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, його законного представника, потерпілої, представника служби у справах дітей, та дослідженням даних про особу обвинуваченого.

При цьому судом з`ясовано, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає; а також їм роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд приходить до висновку, що неповнолітній ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжку), та його вказані дії суд кваліфікує за ч.1 ст. 185 КК України.

Вивченням даних про особу ОСОБА_7 встановлено, що він на обліку у нарколога та психіатра не перебуває. Раніше не судимий. Закінчив 9 класів загальноосвітньої школи.

На обліку у службі у справах дітей та в ювенальній поліції Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області не перебував.

За місцем навчання характеризувався як такий, що безвідповідально відновися до обов`язків учня, порушував дисципліну, мав пропуски занять, як учень,схильний до проявів девіантної поведінки, з 1 вересня 2017 року перебував на внутрішкільному профілактичному обліку. За характером врівноважений, спокійний. Має авторитет серед товаришів.

Згідно з характеристикою школи, батьки з порозумінням ставляться до проблем у вихованні сина, підтримують вимоги школи.

Батьки розлучені. ОСОБА_7 проживає періодично з батьком та матір`ю, у зв`язку з виїздом матері на заробітки, більше з батьком. В даний період він проживає з батьком.

Згідно з досудовою доповіддю, складеною Харківським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області від 2 липня 2018 року, соціально-побутові умови проживання ОСОБА_7 відповідають нормам. Фізично розвинений. Має хронічне захворювання на бронхіальну астму. В оточенні не має осіб з антисоціальною поведінкою.

З боку сусідів характеризується позитивно, у побуті ввічливий, тактовний та працелюбний. Вину у скоєному визнав повністю та щиро покаявся. ОСОБА_7 може виправитись без ізоляції від суспільства, за умови здійснення інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_8 - батько обвинуваченого, зазначив, що він посилив контроль над поведінкою сина. Син закінчив 9 класів, має намір отримати середньою спеціальну освіту, планує поступати до Харківського державного політехнічного коледжу для навчання за фахом «технік програміст». Він - ОСОБА_8 є приватним підприємцем, здійснює ремонт автотранспортних засобів, та після закінчення школи син весь час перебуває під його наглядом, допомагає йому в роботі та дома по господарству. Син є працьовитим, та вже багато чому навчився. Син усвідомив скоєне, щиро покаявся, та його поведінка після вказаних подій є бездоганною.

Представник служби у справах дітей ОСОБА_9 зазначила, що ОСОБА_7 на обліку не перебував, усвідомив свою вину, та його можливо звільнити від покарання.

Захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_7 від покарання на підставі ст. 105 КК України їз застосуванням примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд батьку ОСОБА_8 . В обґрунтування клопотання послався на те, що неповнолітній ОСОБА_7 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся. Матеріальні та моральні збитки потерпілій повністю відшкодовано. Після неодноразових профілактичних бесід з батьком ОСОБА_11 змінив своє ставлення до навчання, допомагає батькам, що свідчить про його виправлення та бездоганну поведінку. Він закінчив навчання у школі, отримавши базову загальну середню освіту. Планує поступати до Харківського державного політехнічного коледжу для навчання за фахом «технік - програміст». Крім того, у досудовій доповіді органу пробації зазначено, що у нього прослідковується мотивація до позитивних змін та самовдосконалення.

Прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти звільнення обвинуваченого від покарання на підставі ст. 105 КК України, посилаючись на відсутність підстав.

Потерпіла ОСОБА_6 підтримала клопотання захисника, зазначила,що ОСОБА_7 на даний час покарання не потребує.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання, просив передати його під нагляд батька, пояснив, що вину усвідомив, покаявся, змінив поведінку, слухається батька та обіцяє, що більше не буди вчиняти правопорушень.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 підтримав клопотання, пояснив, що здатен впливати на поведінку сина, посилив контроль над його поведінкою та просить передати йому сина під нагляд.

Представник служби у справах дітей ОСОБА_9 також підтримала клопотання захисника, вважає, що наявні всі підстави для звільнення неповнолітнього від покарання.

При вирішенні даного клопотання суд виходить з такого.

Відповідно до ст.105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього один із зазначених в ч.2 ст.105 КК України видів примусових заходів виховного характеру, в тому числі передачу під нагляд батьків за їх згодою.

Згідно вимог ст.12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст. 185 КК України, належить до категорії злочинів середньої тяжкості.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», в кожному випадку вирішення питання про відповідальність неповнолітнього за злочин невеликої або середньої тяжкості суду необхідно обговорити можливість застосування до нього примусових заходів виховного характеру замість кримінального покарання.

Відповідно до пункту 10 Зауважень загального порядку №10 (2007) Комітету ООН з прав дитини «Права дітей у системі юстиції щодо дітей», у всіх рішеннях, які ухвалюються у контексті здійснення юстиції щодо дітей, головним міркуванням має бути якнайкраще забезпечення інтересів дитини. Найкраще забезпечення інтересів дитини означає, що традиційні цілі кримінального правосуддя, такі як покарання, повинні поступатися місцем реабілітаційним та відновним цілям правосуддя у справах дітей-правопорушників. Згідно з пунктом 23.2. Рекомендацій CM/Rec(2008)11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам «Про Європейські правила стосовно неповнолітніх правопорушників, щодо яких застосовуються санкції або заходи», перевагу слід надавати таким санкціям та заходам, які можуть мати виховний вплив, а також сприяти відшкодуванню збитків, завданих правопорушенням, яке вчинила неповнолітня особа.

В інформаційному листі ВССУ від 16 січня 2017 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх» роз`яснено, що, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч.2 ст.373 КПК України, суд постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст.105 КК звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 року «Про практику розгляду справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою.
Посилання прокурора на те, що в характеристиці зі школи за місцем колишнього навчання обвинуваченого зазначено і про його негативну поведінку, не є перешкодою для звільнення ОСОБА_7 від покарання, оскільки за змістом ч.1 ст. 105 КК України при розгляді даного питання суд надає оцінку саме подальшій поведінці обвинуваченого. Навчання у загальноосвітній школі ОСОБА_7 закінчив, а інші встановлені в суді дані свідчать про те, що його подальша поведінка є бездоганною.
Суд також враховує, що згідно з положеннями розділу ХY КК України щодо особливостей кримінальної відповідальності та покарання неповнолітніх ОСОБА_7 , окрім позбавленні волі, неможливо призначити будь-яке інше, більш м`яке покарання, передбачене санкцією ст. 185 ч.1 КК України, а позбавлення волі, на думку суду, враховуючи дані про особу обвинуваченого, його вік, є занадто суворим видом.

Батько обвинуваченого - ОСОБА_8 є приватним підприємцем, за місцем проживання характеризується позитивно, займається вихованням сина, здатен здійснювати позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою.

Суд враховує і вік обвинуваченого - злочин ним вчинено у віці 14 років.

З досудової доповіді, пояснень законного представника ОСОБА_8 , представника служби у справах дітей, потерпілої ОСОБА_12 судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_7 щиро покаявся в вчиненому, повністю усвідомив скоєне, вибачився перед потерпілою, та його подальша поведінка стала бездоганною.

Суд, оцінюючи встановлені обставини в сукупності, враховуючи наведені дані про особу неповнолітнього, умови його життя, наявність контролю з боку батька, дійшов висновку, що ОСОБА_7 на час постановлення вироку не потребує застосування покарання та його можливо звільнити від покарання із застосуванням примусового заходу виховного характеру, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України, у виді передачі під нагляд батька.

На думку суду, у даному випадку судовий процес з винесенням обвинувального вироку з подальшою передачею неповнолітнього ОСОБА_7 під нагляд батька буде мати достатній виховний вплив на неповнолітнього, що відповідає наведеним міжнародним стандартам при розгляді кримінальних справ щодо неповнолітніх.

Цивільний позов не заявлений.Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи №5212 від 15.03.2018 у розмірі 858 грн. 00 коп. слід стягнути з законного представника неповнолітнього ОСОБА_7 його батька ОСОБА_8 на користь держави, оскільки неповнолітній не має самостійного доходу та власних коштів для відшкодування вказаних витрат.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не обирався.

Керуючись ст.ст. 373-374, 484 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

На підставі ч.1 ст. 105 КК України звільнити ОСОБА_7 від покарання із застосуванням до нього відповідно до п.3 ч.2 ст.105 КК України примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд батька - ОСОБА_8 , строком на 2 (два) роки.

Речовий доказ - мобільний телефон марки «Fly IQ Silver» сріблястого кольору,S/n НОМЕР_5 , іmеі1: НОМЕР_1 , іmеі2: НОМЕР_2 , переданий на зберіганні в камеру схову речових доказів Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області за квитанцією № 1847 від 25.04.2018, повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Стягнути з законного представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 процесуальні витрати в розмірі 858 грн. 00 коп. (вісімсот п`ятдесят вісім грн. 00 коп.) на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, однак відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, його законному представнику та прокурору.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1