БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 497/1149/16-к
Провадження № 1-кс/497/552/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.10.2018 року м. Болград

Слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
заявника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград скаргу ОСОБА_4 , від 04.10.2018 року про визнання дій прокурора неправомірними, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді 04.10.2018 року зі скаргою на дії прокурора що стосуються невнесення відомостей в ЄРДР відносно прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_5 .
В обґрунтування скарги зазначає, що 23.08.2018 року він подав заяву на ім`я Генерального прокурора України, в якій виклав обставини фальсифікації кримінального провадження відносно його сина ОСОБА_6 , який звинувачується у вчиненні злочину за ст.286 ч.1 КК України, та просив: - зобов`язати розглянути цю заяву на підставі Закону України «Про звернення громадян» в його присутності; - внести відомості в ЄРДР відносно заступника прокурора Одеської області ОСОБА_7 , прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , судді Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_8 .
На цю заяву, він заявник отримав 03 жовтня 2018 року поштовим листом відповідь за підписом виконуючого обов`язки керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , з роз`ясненням, що оцінку доказів, які зібрані в ході досудового розслідування, буде надано судом після завершення розгляду кримінального провадження № 0000301 від 03.06.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_10 за ст. 286 ч.1 КК України.
Заявник не погодившись з отриманою відповіддю, подав дану скаргу якою просить внести відомості в ЄРДР відносно прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_5 за ст. 372 КК України.
В судовому засіданні заявник пояснив, що будучи присутнім під час судового розгляду обвинувального акту в кримінальному провадженні відносно його сина ОСОБА_10 за ст. 286 ч.1 КК України, ним встановлено, що:
- план-схема ДТП є підробленою, відсутній на ній особистий підпис сина ОСОБА_10 ;
- свідок ОСОБА_11 дає покази, що вона кричала ОСОБА_12 проте що рухається машина, і сама потерпіла ОСОБА_12 підтвердила, що вона машину бачила;
- ОСОБА_12 коли перебувала в лікарні після ДТП, то про нею говорили виключно погані речі;
- а ні слідчий, а ні прокурор, а також суд не встановив та не з`ясував звідки у потерпілої ОСОБА_12 з`явилися такі важкі переломи аж на четвертий день після ДТП, і чому вони не були виявлені в час, коли вона була доставлена у лікарню;
- син ОСОБА_10 ніколи не звертався до лікаря-психіатра Болградської ЦРЛ Суворової, навіть картки його не має, а лікар дає неправдиві пояснення;
- в третє призначена в справі судова психіатрична експертиза відносно сина ОСОБА_10 , якщо суд сумнівається у стані здоров`я сина, то виникає питання чому не допустили до участі у цій справі його, заявника або мати, що б мати можливість захищати інтереси сина;
- до теперішнього часу судом не витребувано документи на підтвердження правомірності облаштування пішохідного переходу на якому відбулася ДТП;
- він, заявник переконаний, що його син ОСОБА_10 не винний у вчиненні ДТП, але висновку відповідної експертизи так і не має, лише виключно експерт може надати відповідь щодо обставин ДТП;
- суд відмовляється приймати для дослідження флеш-накопичувач з відеозаписом ДТП;
- під час ДТП йшов мілкий дощ, що вбачається з відеозапису, однак про це ніде не зазначено і не звернуто увагу;
- на думку заявника судять не його сина, а судять прізвище « ОСОБА_13 ».
Таким чином, надаючи пояснення по суті скарги, заявник виключно посилався на оцінку доказів на власний розсуд по кримінальному провадженню №0000302 від 03.06.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_10 за ст. 286 ч.1 КК України.

Прокурор Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернув увагу на те, що усі пояснення заявника стосуються виключно судового процесу в кримінальному провадженні №0000301 від 03.06.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_10 за ст. 286 ч.1 КК України. Однак усі ці доводи заявника можуть слугувати у подальшому доводами апеляційної скарги на прийняте судом рішення.
Заявник таким чином не просто оскаржує дії посадових осіб: слідчого, прокурора судді, а намагається в такий спосіб вчиняти тиск, аби мати рішення яке б його задовольнило.
Жодних обставин, фактів щодо нового злочину заявником не наведено і не надано слідчому судді.
Тому скарга є необґрунтованою та безпідставною, і в її задоволенні слід відмовити.

Вивчивши суть та доводи скарги та ознайомившись з документами доданими до скарги, заслухавши пояснення усіх учасників судового розгляду, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить: здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Скарга в кримінальному провадженні це засноване на законі звернення суб`єктів кримінального процесу до органу державної влади або посадової особи, службової особи, уповноваженої на її прийом і вирішення, із приводу передбачуваного або дійсного порушення прав або законних інтересів, обмеження свобод, допущеного в процесі кримінального провадження, із вимогою про його усунення.
Предметом скарги в досудовому провадженні є незаконні й (або) необґрунтовані дії, бездіяльність, рішення суб`єктів, які наділені владними повноваженнями у кримінальному провадженні.
Статтею 303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження.
Тобто, частина 1 ст. 303 КПК України наводить вичерпний перелік випадків і суб`єктів оскарження рішень, дій чи бездіяльності сторони обвинувачення виключно на досудовому розслідуванні.
Під час розгляду скарги заявника ОСОБА_4 встановлено, що усі доводи скарги зводяться до оцінки доказів досліджених під час судового слідства в кримінальному провадженні №0000301 від 03.06.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_10 за ст.286 ч.1 КК України.
Дійсно, з травня 2017 року Болградським районним судом Одеської області (головуючий суддя ОСОБА_8 ) розглядається обвинувальний акт в кримінальному провадженні ЄРДР № 0000302 від 02.06.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_10 за ст.286 ч.1 КК України, судове слідство триває, рішення за наслідками судового розгляду ще не постановлено.
Враховуючи, що усі доводи заявника ОСОБА_4 зводяться до оцінки доказів, отриманих органом досудового розслідування, і наданих стороною обвинувачення в кримінальному провадженні № 0000302 від 02.06.2016 року за обвинуваченням його сина ОСОБА_10 за ст.286 ч.1 КПК України, то вони не можуть піддаватися оцінці при розгляді даної скарги, оскільки КПК України визначено певний порядок їх дослідження та оцінки.
Що стосується вимоги заявника про внесення відомостей в ЄРДР відносно прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_5 за ст. 372 КК України, то а ні в скарзі, а ні в судовому засіданні заявником не наведено жодних обставин, доводів, підстав вчиненого злочину відносно заявника ОСОБА_4 , та не надано ніяких доказів.

Подаючи заяву на ім`я Генерального прокурора України від 23.08.2018 року, сам заявник просить її розглянути на підставі Закону України «Про звернення громадян».
Заяви (повідомлення) про кримінальні правопорушення ідентифікуються правоохоронними органами як звернення і розглядаються за правилами зазначеного Закону, а не Кримінального процесуального кодексу.
Однак очевидно, що особа, яка заявляє (повідомляє) про вчинення злочину і та особа, яка звертається відповідно до Закону «Про звернення громадян» з клопотанням, скаргою або пропозицією, переслідують різні цілі, а тому правове реагування на ці заяви має бути відповідним.
Положеннями ст.2 КПК України визначено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування.
У відповідності до ст. 22 ч. 6 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу заявника на положення ст. 214 КПК України «Початок досудового розслідування» та ст.216 КПК України «Підслідність».
Так ст. 214 ч.1 КПК України визначено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Вимогами статті 216 КПК України чітко визначені органи, які вносять відомості про конкретні злочини, вчинені конкретними особами, і здійснюють досудове розслідування.
Відповідно до ч. 1 ст. 216 КПК України слідчі органів Національної поліції здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, крім тих, які віднесені до підслідності інших органів досудового розслідування.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 216 КПК України, який набрав чинності 19.11.2012 року, слідчі органів Державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування злочинів, вчинених, у тому числі, працівником правоохоронного органу.
Згідно п. 1 Розділу X «Прикінцеві положення» КПК України, положення ч. 4 ст. 216 цього Кодексу вводяться в дію з дня початку діяльності Державного бюро розслідувань України, але не пізніше п`яти років з дня набрання чинності цим Кодексом.
Абзацом 2 пункту 1 Розділу XI «Перехідні положення» КПК визначено, що після введення в дію положень частини четвертої статті 216 цього Кодексу кримінальні провадження, розпочаті слідчими органів прокуратури, продовжують здійснюватися слідчими органів прокуратури, які користуються повноваженнями слідчих, визначеними цим Кодексом, до закінчення досудового розслідування, але не довше двох років. Після закінчення дворічного строку кримінальні провадження, розпочаті слідчими органів прокуратури, у тримісячний строк передаються слідчим органів Державного бюро розслідувань.
Іншими словами, в кримінальному процесуальному законодавстві України міститься низка норм, в яких прямо згадується термін «підслідність». До таких норм, зокрема, відносять ст.ст.216, 218 КПК України. Є й інші норми, котрими регулюються кримінальні процесуальні відносини між органами досудового розслідування й посадовими особами при вирішенні ними питань, пов`язаних із підслідністю, але сам термін не використовується. Те, що кримінальне процесуальне право вивчає певну кількість норм, які регламентують підслідність кримінальних проваджень, є свідченням наявності й самостійності відповідного правового інституту. Норми даного інституту визначають повноваження органів досудового розслідування з розслідування певної категорії кримінальних проваджень. При цьому норми інституту підслідності в основному регламентують відносини, що виникають в ході досудового розслідування між процесуальними особами, уповноваженими на його здійснення. Поза досудовим розслідуванням не може бути і підслідності. Проте низка питань, пов`язаних із підслідністю, виникає як в досудовому розслідуванні, так і в судовому провадженні.
Термін «підслідність» має два значення: сукупність правил, що забезпечують віднесення кримінальних проваджень до відання конкретної посадової особи, яка наділена владними повноваженнями з проведення досудового розслідування й прийняття відповідних процесуальних рішень; якісна ознака процесу досудового розслідування, що закріплена у кримінальному процесуальному законодавстві, за якою визначається конкретний слідчий підрозділ, компетентний здійснювати дізнання та досудове слідство щодо кримінальних правопорушень.
А відтак, дотримання вимог щодо підслідності забезпечує швидке реагування на кожний вчинений або такий, що готується, злочин чи кримінальний проступок, а також якнайповніше розслідування кримінального правопорушення з урахуванням специфіки діяльності різних правоохоронних відомств.

Згідно ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
У відповідності до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно п. 8 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні…
Частинами першою та другою статті 370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, скарга ОСОБА_4 від 04.10.2018 року з огляду на ті доводи, що в ній викладені задоволенню не підлягає.
За наслідками розгляду названої скарги заявника ОСОБА_4 в рамках діючого кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя зобов`язаний постановити рішення, чітко визначені ст. 307 КПК України.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307, 309 ч.2, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_4 від 04 жовтня 2018 року відмовити.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1