У Х В А Л А
02.11.2018 р.
Слідчий суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 ;
із участю: - секретаря ОСОБА_2 ,
- заявника ОСОБА_3 ,
- слідчого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого,
УСТАНОВИВ :
ОСОБА_5 30.10.2018 року звернувся до Жмеринського мыськрайонного суду з цією скаргою, за вимогами якої просив скасувати постанову слідчого СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 29.10.2018 року про закриття кримінального провадження, мотивуючи тим, що його доводи та докази, на які він посилається, як на підставу закриття провадження, спростовуються постановою Верховного Суду від 24.07.2018 року у справі №221/2222/16-к.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримав скаргу з викладених в ній обгрунтувань. Пояснив, що слідчим ОСОБА_4 неповно проведено досудове розслідування та не виконано усі отримані ним вказівки прокурора та слідчого судді. Зауважив, що слідчим враховані довідки про заборгованість по аліментам, що є відмінними від наданих безпосередно йому державним виконавцем. Вважає, що заборгованость, яка значно перевищуе суму боргу за три місяці, а також приховування боржником ОСОБА_5 місця своєї роботи та місця проживання, визначають підстави притягнення його до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів. Уточнив, що борг по аліментам на утримання сина ОСОБА_5 він має перед йго матір`ю. Просив задоволити скаргу.
Слідчий ОСОБА_4 заперечив проти доводів заявника, не погодившись із ними, оскільки злісне ухилення від сплати аліментів не визначається лише наявністю заборгованості, що перевищує їх суму затри місяці поспіль. Зазначив, що в ході досудового розслідування встановлені обставини того, що боржник ОСОБА_5 лише на початковій стадії сплачував на користь його батька ОСОБА_3 аліменти у меншому від присудженого розмірі, оскільки не мав власного доходу, Проте, вже понад рік він сплачує їх регулярно у належному розмірі, а останнім часом навід у більшому розмірі, заборгованість по сплаті аліментів має стійку тенденцію до зменшення. На виконання вказівок прокурора до матеріалів справи здобуто копію матеріалів виконавчого провадження, додатково допитано боржника ОСОБА_5 , яким вкотре повідомлено його дійсне місце проживання. Допит державного виконавця не здіснений, так як останній не з`явився за викликом до слідчого, а за результатами спрямування доручення про його допит за місцем проживання ніяких відомостей отримано не було. Щодо остаточного вирішення скарги висловився на розсуд суду.
Заслухавши пояснення заявника та слідчого, дослідивши матеріали скарги, оглянувши матеріали судового провадження №1-кс/130/796/2018 та матеріали кримвнального провадження №0000020 слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Відповідно до вимог ст.110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення, зокрема, органів досудового розслідування. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне. Постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови. Постанова слідчого, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення. Постанова слідчого, прокурора, прийнята в межах компетенції згідно із законом, є обов`язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується.
Згідно ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:
1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна;
2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;
4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;
6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;
7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;
8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником.
У відповідності до вимог ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення слідчого, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, а якщо рішення слідчого оформлюється постановою - з дня отримання особою її копії.
Згідно положень ч.3 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:
1) скасування рішення слідчого чи прокурора;
2) зобов`язання припинити дію;
3) зобов`язання вчинити певну дію;
4) відмову у задоволенні скарги.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги, зокрема, на рішення слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Так, в судовому засіданні встановлено, що вимоги скарги ОСОБА_3 пред`явлені стосовно рішення слідчого, а саме: постанови слідчого СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 29.10.2018 року про закиття кримінального провадження №0000020 від 12.08.2016 року.
При цьому з доданої копії оскаржуваної постанови (а.с.3-4) вбачається, що слідчим вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.165 КК України.
В обгрунтуванні вказаного висновку слідчим наведено твердження про те, що заборгованість боржника ОСОБА_5 по сплаті за рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 12.10.2015 року аліментів на утримання батька ОСОБА_3 станом на 01.01.2018 року складала 7400 грн., станом на 01.03.2018 року - 7300 грн., а з урахуванням додаткових відомостей про сплату коштів станом на 20.10.2018 року становить 6500 грн. З урахування відповідних пояснень боржника ОСОБА_5 слідчим визначено відсутність умислу останнього на злісне ухилення від сплати коштів на утримання непрацездатного батька, ним не вчинено відповідних дій, які б свідчили про це. Він не приховує своє місце проживання, що відоме державному виуонавцю та стязувачу, періодичсно з`являється до органів державної виконавчої служби, представляє відомості про сплату аліментів, під час допиту пояснив причини свого непрацевлаштування, наразі почав вживати дієвих заходів до зменшення суми заборгованості.
Слідчим суддею не приймаються до уваги доводи заявника ОСОБА_3 стосовно невідповідності врахованих слідчим сум заборгованості, оскільки згадувана ним сума боргоу 9300 грн. була розрахована станом на липень 2017 року, а дата 16.03.2018 року є лише датою самого документу. Також слідчим суддею визначаються безпідставними твердження завника щодо зняття божника ОСОБА_5 з реєстрації за місцем проживання в АДРЕСА_1 , оскільки визначальним для питань здійснення виконавчих дій є місце проживання боржника. При цьому положеннями ч.6 ст.29 ЦК України визначено право фізичної особи мати кілька місць проживання. Втім з матеріалів копії виконавчого провадження не вбачається встановлення державним виконавцем іншої від останньої відомої адреси проживання боржника ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 , також немає відомовтей про оголошення розшуку боржника.
Разом з тим, слідчим суддею визнається помилковим самостійне визначення слідчим суми заборгованості станом на 20.10.2018 року із посиланням на сплачені кошти, оскільки додатково представлені під час допиту 10.04.2018 року боржником ОСОБА_5 квитанції перехахування ним коштів передують наявному в матеріалах розрахунку заборгованості станом на серпень 2018 року, яким вони охоплюються та згідно якого визначено суму боргу 6700 грн. Натомість будь-яких інші відомості щодо сплати аліментів, у тому числі за вересень та жовтень, відсутні.
Також з огляду матеріалів криміналного провадження вбачається неналежне виконання слідчим вказівок прокурора, востаннє отриманих ним за вихідним повідомленням від 05.03.2018 року, оскільки не вирішено питання про витребування у визначеному кримінальним процесуальним законом порядку отримання доступу до матеріалів виконавчого провадження, яким вочевидь не є долучені наразі його вибіркові копії, що не описані та не систематизовані; належно не здійснені слідчі дії щодо допиту державного виконавця відділу Солом`янського районого відділу ДВС м.Київа; не встановлено обставини того, чи працював у відповідний період боржник ОСОБА_5 та чи отримував дохід, оскільки запити до органів доходів і зборів, а також до органів ПФУ слідчим не направлялись. Однак, ці слідчі дії окрім відповідного обов`язку слідчого щодо неухильного викнання вказівок прокурора, мають суттєве значення щодо встановлення обставин кримінального правопорушення, яке є предметом досудового розслідування, а саме щодо встановлення відомостей щодо можливостей боржника викнувати рішення суду про стягнення з нього коштів на утримання батька з часу набрання рішенням суду законної сили, стосовно сумлінного інформування ним державних виконавців про своє місце проживання, його зміну тощо, об`єктивну обізнаність про це безпосередньо бержавним виконавцем та джерела отримання ним таких відомостей, лише із врахуванням яких можливе прийняття остаточного рішення стосовно наявності або відсутності певного умислу в діях чи бездіяльності боржника ОСОБА_5 .
Наведена сукупність обставин визначає поверховість та необ`єктивність висновків рішення слідчого ОСОБА_4 в межах здійснюваного досудового розслідування кримінального провадження №0000020, викладених у постанові від 29.10.2018 року про його закриття, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню за наслідком її оскарження потерпілим ОСОБА_3 .
Враховуючи викладене, керуючись ст.9, 56, 110, 220, 242, 303-307 КПК України, -
УХВАЛИВ :
Скаргу задоволити.
Скасувати постанову слідчого СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 29.10.2018 року про закриття кримінального провадження №0000020 від 12.08.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.165 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1