УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №292/107/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.122 КК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
07 серпня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_3 ,
суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
секретаря ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі в кримінальне провадження №292/107/18 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Червоноармійського районного суду Житомирської області від 26 лютого 2018 року відносно
ОСОБА_8 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить змінити вирок суду першої інстанції, як незаконний та необґрунтований, застосувавши ст.69 КК України, призначити йому покарання у виді штрафу. Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що призначене обвинуваченому покарання за ч.1 ст.122 КК України не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, за своїм розміром є явно несправедливим через суворість. Вважає, що призначаючи покарання ОСОБА_8 суд належним чином не врахував ст.65 КК України та п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 та тяжкість вчиненого злочину. Крім того, ОСОБА_8 на утриманні має малолітню доньку, відсутні скарги за місцем приживання, наявність пом?якшуючих обставин, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також молодий вік обвинуваченого та те, що потерпіла ОСОБА_10 при призначенні покарання покладалась на розсуд суду.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , просить апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Червоноармійського районного суду Житомирської області від 26 лютого 2018 року без змін.
Згідно вироку Червоноармійського районного суду Житомирської області від 26 лютого 2018 року ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначено йому покарання за цим Законом у виді обмеження волі строком 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст.76 КК України покладено на засудженого ОСОБА_8 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 не обрано.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, 19 грудня 2017 року близько 19 години ОСОБА_8 , знаходячись за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_2 , у ході сімейної суперечки з дружиною ОСОБА_10 , яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, наблизився до ОСОБА_10 спереду та наніс їй один удар долонею правої руки по обличчю, чим спричинив останній тілесне ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи в ділянці 8-го зуба зліва, яке відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили апеляційну скаргу задовольнити, думку прокурора, яка просила вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 , правильність встановлених фактичних обставин кримінального провадження, правова кваліфікація його дій за ч.1 ст.122 КК України, в апеляційній скарзі не оскаржуються, визнавались обвинуваченим під час судового розгляду в суді першої інстанції, а тому наведені обставини апеляційним судом не перевіряються.
Як передбачено ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Згідно з вимогами ст.50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.
Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
За ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Так, ОСОБА_8 по місцю проживання характеризується позитивно, на наркологічному та психіатричному обліку не перебуває, офіційно не працює, одружений, має на утримані малолітню дитину, раніше не судимий.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості. Відповідно до ст.66 КК України обставиною, що пом?якшує покарання, суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання дотримався вище наведених вимог закону.
Апеляційні доводи захисника ОСОБА_7 про неналежне врахування судом при призначенні обвинуваченому покарання ступеня тяжкості вчиненого правопорушення, особи останнього та необхідність застосування до нього покарання у виді штрафу, є необґрунтованими і безпідставними.
Так, вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 , відповідно до вимог ст.75 КК України, звільнено від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням.
Захисник ОСОБА_7 просить в апеляційній скарзі призначити обвинуваченому більш м`який вид покарання - штраф.
Проте, звільнення від відбування покарання у виді штрафу статтею 75 КК України не передбачено. Призначення більш м`якого виду покарання, від відбування якого особу не може бути звільнено з підстав, передбачених ст.75 КК України, і яке буде підлягати реальному виконанню, у даному випадку, буде безумовним погіршенням становища обвинуваченого.
При цьому, відповідно до роз`яснень, які містяться в п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 15 травня 2006 року «Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку», погіршення становища засудженого можливе лише при постановленні апеляційним судом свого вироку.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався загальних засад призначення покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, а також наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих вину обставин та цілком обґрунтовано призначив покарання у межах санкції ч.1 ст.122 КК України. Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства на умовах застосування положень ст.75 КК України.
За таких обставин, ухвалений судом першої інстанції вирок в частині призначення обвинуваченому покарання є законним, обґрунтованим і вмотивованим. Підстави для його скасування чи зміни відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд -
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а вирок Червоноармійського районного суду Житомирської області від 26 лютого 2018 року відносно обвинуваченого ОСОБА_8 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.
Судді: