Номер провадження: 11-сс/785/1597/18
Номер справи місцевого суду: 492/1401/18, 1-кс/492/525/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 , за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

адвоката - ОСОБА_7 ,

слідчого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу заявника ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Арцизького районного суду Одеської області від 05.09.2018 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 000470 від 01.09.2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 01.09.2018 р. до чергової частини Арцизького ВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення про те, що на полі, розташованому на північно-східної околиці села Теплиця Арцизького району Одеської області невідомі особи збирають врожай соняшнику.

Вказане повідомлення зареєстроване в ЄРДР за №0000470 від 01.09.2018 року з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 185 Кримінального Кодексу України - тобто крадіжка, вчинена групою осіб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що з осені 2017 року, ОСОБА_9 на підставі тимчасового договору оренди земельної ділянки №12 від 28.05.2014 року обробляється земельна ділянка площею 19.7871 гектарів, яка знаходиться на території Теплицької сільської ради Арцизького району Одеської області за межами населеного пункту, на вказаній земельній ділянці проводилися ряд комплексних робіт, пов`язаних з обробкою землі та було засіяно насіння соняшнику.

31.08.2018 року мешканці міста Арциз Одеської області, з якими в 2012 році укладався тимчасовий договір оренди цієї земельної ділянки на один рік, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 використовували найману техніку та збирали врожай соняшнику. На момент прибуття поліції вони скосили біля 8 гектарів та продали 21 тонну зерна соняшнику ПП «Стасій», в іншому автомобілі марки «Камаз» /державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепі державний реєстраційний номер НОМЕР_2 перебувало близько 3.5 - 4 тон насіння соняшнику.

Т.в.о. начальника СВ Арцизького ВП ГУНП в Одеській області звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене в ході огляду місця події, а саме на зернову культуру у вигляді насіння соняшнику, що знаходиться в кузові автомобіля «Камаз» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепі державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , загальною вагою приблизно 5.5 тон., яку просив повернути під охоронну розписку ОСОБА_9 , та накласти арешт на вказаний автомобіль марки «Камаз» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , жовтого кольору, власником якого є ОСОБА_12 та на причеп державний реєстраційний номер НОМЕР_3 /, користувачем якого є ОСОБА_13 , - до часу розвантаження зернової культури з автомобіля та причепа.
Ухвалою слідчого судді Арцизького районного суду Одеської області від 05.09.2018 року в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна було відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, потерпілий ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, та доповнення до неї, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки участі в судовому засіданні він не приймав через те, що не був сповіщений про дату та час проведення засідання, і не був обізнаний про прийняте рішення, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на насіння соняшника, посилаючись на те, що він є належним орендарем, транспортні засобі були повернуті володільцям, а зібране насіння здано до хлібоприймального пункту, тож суд, з незрозумілих причин, відмовив в накладенні арешту саме на насіння, враховуючи, що друга сторона у справі в суді пояснювала, що соняшник вони не сіяли, а врожай збирали, тому, що вважали себе належними власниками землі.

Заслухавши доповідача, прокурора, який вважав за можливе поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки момент звернення ОСОБА_9 з апеляційною скаргою не було повного тексту ухвали слідчого судді, та зазначив, що договір оренди з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 не пройшли реєстрацію, ОСОБА_14 не сплачував належні платежі, як учасник бойових дій, адвоката, який вважав, що ОСОБА_10 користувався зазначеною землею, та має право збирати врожай, хоча соняшнику і не сіяв, в суді він право користування ОСОБА_9 землею не оспорює, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя послався, зокрема, на те, що не було надано доказів, які свідчать про легітимний статус орендованого майна, а саме зареєстрований у передбачений законом спосіб тимчасовий договір оренди земельної ділянки №12 від 28.05.2014 р., підписаний між фізичною особою ОСОБА_9 та Арцизькою районною державною адміністрацією Одеської області, та на те, що орган досудового розслідування не надав жодного доказу, який свідчить про те, що саме з поля ОСОБА_9 збирався врожай соняшнику, крім того, належних доказів того, що сільськогосподарська культура є власністю останнього, до суду не було надано.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно статті 98 КПК України речовим доказом є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідноч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Враховуючи, що 03.09.2018 року ОСОБА_9 був визнаний потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, та був допитаний в якості потерпілого та пояснив, що саме він восени 2017 року здійснював обробіток зазначеної земельної ділянки, вказав спосіб і строки обробітку землі, саме він весною 2018 року посіяв на цій земельній ділянці соняшник, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов передчасного висновку про необхідність відмови в арешті майна на підставі того, що до суду не було надано доказів, які свідчать про легітимний статус орендованого майна, а також що сільськогосподарська культура є власністю ОСОБА_9 , та погоджується з доводами ОСОБА_9 , викладеними в апеляційній скарзі про те, що арешт майна, а саме, насіння соняшника, повинен бути накладений з метою забезпечення кримінального провадження, та вважає вимоги заявника про накладення арешту обґрунтованими, оскільки не накладення арешту на вказане майно може призвести до настання негативних наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та порушить майнові права потерпілої сторони.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор надала додаткові докази того, що саме ОСОБА_9 здійснювався обробіток зазначеної у клопотанні земельної ділянки восени 2017 року та весною 2018 року протоколи допиту свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

В ході розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно слідчий суддя не взяв до уваги ту обставину, що особами, які не брали жодної участі в обробітку земельної ділянки, чого не заперечували в суді, зібрано врожай із більшої частини земельної ділянки та присвоєно урожай, та прийняв рішення, яке суперечить передбаченим ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження.

Аналізуючи матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують накладення арешту на майно, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно, у тому числі щодо заборони користування і розпорядження вказаним майном.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу заявника слід задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді скасувати та, у відповідності до ч. 3 ст. 407 КПК України, постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого про арешт майна, в частині накладення арешту на насіння соняшнику вагою, як встановлено в судовому засіданні апеляційного суду, 6300 кг. Оскільки прокурор в ході апеляційного розгляду не підтримав клопотання слідчого в частині накладення арешту на автомобіль, в цій частині клопотання не може бути задоволеним.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню.

Керуючись ст. 171-174, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 частково задовольнити, ухвалу слідчого судді Арцизького районного суду Одеської області від 05.09.2018 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 000470 від 01.09.2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України скасувати, постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого і накласти арешт на 6300 кг. насіння соняшнику шляхом заборони користування і розпорядження.

В решті клопотання - відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3