Справа № 362/317/18
Провадження № 1-кп/362/190/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.06.2018 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, -
12.12.2011 р. ОСОБА_5 , будучи засудженим Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 263 КК України на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, а також 29.01.2014 р. Білоцерківським міськрайонним судом Київської області на підставі ст. 81 КК України будучи умовно-достроково звільненим з невідбутим терміном покарання 1 рік 6 місяців 1 день, на шлях виправлення не став та систематично порушував громадський порядок, за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності.
Так, згідно ухвали слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24.11.2016 р., відповідно до ст. 158 КВК України, ст. 3 п. «В», ст.ст. 5- 6, 10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, що звільнені з місць позбавлення волі», щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було встановлено адміністративний нагляд терміном 1 рік.
Відповідно до Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» ОСОБА_5 встановлено обмеження, у вигляді заборони залишення будинку (квартири) за місцем свого постійного проживання, починаючи з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. ранку наступного дня, заборони відвідування місць (кафе, барів, ресторанів та інших закладів), де продаються алкогольні напої на розлив, зобов`язання періодично з`являтися на реєстрацію до Васильківського ВП ГУНП в Київській області кожну суботу місяця з 09 год. 00 хв. до 11 год. 00 хв., заборони виїзду за межі с. Устимівка Васильківського району без дозволу Васильківського ВП ГУНП в Київській області.
З вказаною ухвалою слідчого судді про встановлення адміністративного нагляду, ОСОБА_5 особисто ознайомився, про що свідчить його розписка про отримання ухвали суду.
Відповідно до ст. З Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» - адміністративний нагляд встановлюється з метою запобігання вчиненню злочинів окремими особами, звільненими з місць позбавлення волі, і здійснення виховного впливу на них. Відповідно до ст. 7 вищевказаного Закону - працівники поліції зобов`язані систематично контролювати поведінку цих осіб, запобігати порушенням ними громадського порядку та прав інших громадян і припиняти їх, проводити розшук осіб, які уникають адміністративного нагляду.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» - особи, щодо яких встановлено адміністративний нагляд, зобов`язані вести законослухняний спосіб життя, не порушувати громадський порядок і додержувати таких правил: прибути у визначений установою виконання покарань термін в обране ними місце проживання і зареєструватися в органі Національної поліції; з`являтися за викликом органу Національної поліції у вказаний термін і давати усні та письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням правил адміністративного нагляду; повідомляти поліцейських, які здійснюють адміністративний нагляд, про зміну місця роботи чи проживання, а також про виїзд за межі району (міста) у службових справах; в разі від`їзду в особистих справах з дозволу поліцейського в інший населений пункт та перебування там більше доби зареєструватися у відповідному органі Національної поліції.
Не зважаючи на роз`яснення та попередження представників Васильківського ВП ГУНП в Київській області, у ОСОБА_5 виник умисел порушити правила адміністративного нагляду. Реалізуючи свій злочинний умисел, грубо ігноруючи порядок та умови відбування покарання, без будь-яких поважних на те причин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, з метою ухилитися від адміністративного нагляду, ОСОБА_5 самовільно залишив місце свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , тобто усупереч покладеним на нього обов`язкам без дозволу Васильківського ВП виїхав за межі с. Устимівка, що виключило можливість здійснення щодо нього адміністративного нагляду та був відсутній за місцем свого проживання 05.10.2017 р., 10.10.2017 р., 14.10.2017 р., 20.10.2017 р., 27.10.2017 р., 05.11.2017 р., 12.11.2017 р., 17.11.2017 р., 20.11.2017 р. та 23.11.2017 р., чим порушив правила адміністративного нагляду.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, визнав повністю та показав, що ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області, відносно нього було встановлено адміністративний нагляд терміном 1 рік, коли він не пам`ятає. Йому було відомо про наслідки порушення правил адміністративного нагляду,був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, про те, що потрібно реєструватись. Він не виїжджав з місця проживання, тільки клали плитку за Ірпінем. Працювали з ранньої весни і до пізньої осені. Потім не повідомляв про своє місцезнаходження.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів у кримінальному провадженні щодо тих обставин, які ніким з учасників судового розгляду не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники кримінального провадження зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи вище вказане, суд приходить до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_5 у самовільному залишенні особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, а його дії правильно кваліфіковані за ст. 395 КК України.
Визнаючи винним обвинуваченого ОСОБА_5 і обираючи йому міру покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що відноситься, відповідно до ст. 12 КК України, до злочинів невеликої тяжкості, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого: відповідно до вимоги ІП Васильківського ВП ГУНП ву Київській області ОСОБА_5 раніше судимий, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.
Судом, відповідно до ст. 66 КК України, беруться до уваги обставини, пом`якшуючі відповідальність обвинуваченого ОСОБА_5 : щире каяття.
Обставини, що обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.
Підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 положень ст. 69 КК України судом не вбачається.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому призначене покарання ОСОБА_5 буде відповідати його особі і вчиненому ним кримінальному правопорушенню.
Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30.06.2017 р. ОСОБА_5 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 р., у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р., невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати, зокрема, покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням (статті 75, 79, 104 КК), за винятком тримання під вартою в порядку запобіжного заходу або затримання, перебування в медичному закладі тощо.

Відповідно до ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи посередню характеристику на ОСОБА_5 за місцем його проживання, те, що він раніше судимий, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції ст. 395 КК України у виді арешту на певний строк.

Враховуючи вищезазначене, суд при призначенні остаточного покарання ОСОБА_5 застосовує вимоги ч. 1 ст. 71 КК України щодо часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30.06.2017 р., яка становить 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі, до покарання, призначеного за даним вироком, і призначає йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк, оскільки ОСОБА_5 , будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став, а вчинив новий умисний злочин під час іспитового строку, а тому його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Обрати стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винним за ст. 395 КК України і призначити йому покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці.

На підставі ч.1 ст. 71, ст. 72 КК України остаточне покарання ОСОБА_5 призначити, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком у виді 3 (трьох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі.

Обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду негайно, з поміщенням його до Державної установи Київський слідчий ізолятор Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 відраховувати з дня його затримання, а саме: з 21.06.2018 р.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1