Справа № 576/1552/18
Провадження № 1-кп/576/226/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.18 Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

у судовому засіданні приймали участь:

секретар: ОСОБА_2 ,

прокурори: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинувачена: ОСОБА_5 ,

адвокат: ОСОБА_6 ,

потерпіла: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду в м. Глухів кримінальне провадження за № 0000457 від 03.07.2018 р. про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Слоут Глухівського району Сумської області, українки, громадянки України, заміжньої, з середньою спеціальною освітою, працюючої швачкою у ТОВ «Ісо груп», проживаючої у АДРЕСА_1 , в порядку ст. 89 КК України не судимої,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

встановив:

ОСОБА_5 02.05.2018 р. близько 21 год. 30 хв. знаходячись за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , отримала від ОСОБА_8 , який був в неї у гостях, належну його матері ОСОБА_7 банківську картку та пін-код до неї для купівлі продуктів. У подальшому, ОСОБА_5 шляхом зняття готівки з вказаної картки у банкоматі АТМ UKR GLUKHIV BRANCH 10018-073 959557, таємно викрала грошові кошти ОСОБА_7 в сумі 10000 грн., завдавши потерпілій матеріального збитку на вказану суму.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнала і з посиланням на право, передбачене статтею 63 Конституції України, відмовилась надати покази.

Незважаючи на невизнання обвинуваченою своєї провини, її вина у вчиненні інкримінованого їй злочину доводиться наступними дослідженими у судовому засіданні доказами.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 показала, що в неї є банківська картка «Ощадбанку», на якій вона зберігає гроші. Ця картка постійно знаходиться вдома. Інколи карткою користується її син ОСОБА_8 , який знає пін-код до неї. В травні 2018 р. вона помітила, що на картці знаходяться не всі гроші і пішла до банку, щоб перевірити це. В банку вона взяла виписку по рахунку і помітила, що хтось зняв 10 тис. грн. Вона розповіла про це сину. Той пішов до ОСОБА_9 та розповів про те, що з картки були зняті 10 тис. грн. У відповідь на це ОСОБА_10 зізналась, що гроші із картки зняв її син, після чого вона віддала 2 тис. грн. та пообіцяла також віддати решту грошей. Але та не віддала решту грошей і вона звернулась до поліції. Коли, кому і за яких обставин син передавав її картку їй невідомо.

Свідок ОСОБА_8 у суді надав свідчення про те, що 1 чи 2 травня 2018 р. близько до обіду він пішов в гості до ОСОБА_9 . З собою він взяв банківську картку матері, щоб купити пива. Вдома у ОСОБА_11 були ОСОБА_10 , її чоловік та син, а також його дядько ОСОБА_12 . Вдома у ОСОБА_11 , вони випивали. Коли на вулиці було ще світло, він дав ОСОБА_10 картку, щоб та пішла і купила пива, але дозволу, щоб зняти гроші не давав. Картку для покупки пива давав ОСОБА_10 разів 2 чи 3, повідомляв їй пін-код і та ходила до магазину. Близько 23-ї години ОСОБА_10 сказала, що загубила його картку. Вони всі разом її шукали, але не знайшли. У зв`язку з цим він залишився до ранку вдома у ОСОБА_11 . Вранці ОСОБА_10 сказала, що знайшла картку в огороді. Пізніше матір сказала, що хтось зняв з картки гроші. Він пішов до ОСОБА_10 і та зізналась, що знімала гроші із картки.

Свідок ОСОБА_13 показала, що десь 2 місяці тому вона була на роботі у магазині в с. Слоут. Приблизно о 16-й годині прийшла ОСОБА_9 з карткою і розрахувалась нею за покупку. Пізніше вона ще раз приходила і розраховувалась тією ж карткою. Товар брала на суму 100-200 грн. Казала, що картка не її і комусь дзвонила та питала про пін-код. Приходила у той день за продуктами разів 2 чи 3, але точно не пам`ятає.

Випискою по картковому рахунку ОСОБА_7 , стверджується, що з її рахунку 02.05.2018 р. були проведені транзакції видачі готівки через АТМ UKR GLUKHIV BRANCH 10018-073 959557, а саме: о 22:13 на суму 7500 грн., о 22:14 на суму 500 грн., о 22:18 на суму 2000 грн. Крім того цією випискою підтверджуються й факти розрахунку карткою за товари у магазині в с. Слоут 02.05.2018 р.

Аналізуючи надані докази, суд, перш за все, зазначає, що надана стороною обвинувачення виписка є належним і допустимим доказом, отриманим у порядку ст. 93 КПК України. Ця виписка про залишок коштів отримана шляхом роздрукування інформації про рух операцій з електронного кабінету рахунку користувача і містить відомості про рух коштів за відповідний період. Достовірність проведення транзакцій у дати, що зазначені у виписці, стороною захисту не оспорювались і сумніву не піддавались.

З показів допитаних у суді свідків слідує, що ОСОБА_8 передав 02.05.2018 р. банківську картку своєї матері саме обвинуваченій. Їй же він і повідомив пін-код від цієї картки. З часу передання картки і до ранку наступного дня, ця картка знаходилась у віданні обвинуваченої, яка була обізнана про код доступу до неї, і саме у той час коли картка була у розпорядженні обвинуваченої, з неї було проведено зняття коштів у сумі 10000 грн.

Отже, суд доходить до висновку, що саме обвинувачена вчинила крадіжку грошей, що знаходились на рахунку ОСОБА_7 .

При встановлених обставинах, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй злочину є доведеною, а її дії кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні ОСОБА_5 виду та міри покарання, суд не знаходить пом`якшуючих покарання обставин. Водночас зазначену у обвинувальному акті обтяжуючу покарання обставину вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, суд не приймає оскільки це не було підтверджено належним чином.

Також суд приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченої, яка не має судимості, має постійне місце проживання, де характеризується з позитивного боку, під наглядом у лікаря-психіатра, нарколога не перебуває, за висновком органу пробації має середній ризик небезпеки для суспільства.

Враховуючи викладене, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченої і попередження скоєння нею нових злочинів є покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вирішуючи заявлений потерпілою цивільний позов про стягнення з обвинуваченої матеріальної шкоди суд виходить з того, що за змістом ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, а згідно з ч. 2 ст. 127 та ч. 1 ст. 128 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Оскільки, як свідчать матеріали справи, обвинувачена відшкодувала потерпілій частину збитків в сумі 2000 грн., то позов слід задовольнити частково на суму 8000 грн.

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити їй покарання за цим законом у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 8000 грн. матеріальної шкоди.

Вирок суду може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Сумської області через Глухівський міськрайонний суд Сумської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1