Подільський районний суд міста Києва
Провадження № 1-КП/758/816/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.08.2018 року Подільський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Подільського районного суду міста Києва кримінальне провадження № 0002117, яке надійшло від прокурора ОСОБА_3 з обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, востаннє 20.08.2012 року Долгінцевським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч.1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі; на підставі ст. 70 ч.4 КК України остаточне покарання 7 років позбавлення волі; 25.02.2016 звільнений за відбуттям покарання, ідентифікаційний код НОМЕР_1 ,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, маючи не погашену в установленому законом порядку судимість, належних для себе висновків не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став та повторно вчинив умисний, корисливий злочин при наступних обставинах.
У невстановлений досудовим розслідуванням час, в ніч з 27.05.2018 на 28.05.2018 року ОСОБА_4 перебував у спальному вагончику на території автомийки, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Ярославська, 55-А. У цей момент у нього виник злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення, а саме майна потерпілого ОСОБА_6 , яке зберігалось у приміщенні автомийки.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_4 , з метою власного збагачення , скориставшись відсутністю сторонніх осіб та впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, підійшов до вхідних дверей вказаного приміщення автомийки, які були зачинені на навісний замок, після чого, маючи при собі ключ від даного замка, який раніше йому надав потерпілий ОСОБА_6 відчинив його, тим самим проник в приміщення.
Перебуваючи у середині приміщення автомийки, ОСОБА_4 взяв з каси, яка не була зачинена, грошові кошти у сумі 5000 гривень. У подальшому, зайшов до кімнати, де знаходився металевий сейф і використовуючи металевий лом та автогенний різак, які знайшов на території автомийки, пошкодив зазначений сейф шляхом зрізання дверцят з петель, після чого відчинив сейф та викрав з нього грошові кошти у сумі 4000 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на момент вчинення кримінального правопорушення еквівалентно 104 430 гривень 07 копійок.
Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.
В результаті злочинних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 були завдані матеріальні збитки на загальну суму 109 430 гривень 07 копійок.

Ці дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст.185 КК України.

26 червня 2018 року між прокурором і ОСОБА_4 , у присутності захисника, за згодою потерпілого укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 470 та 472 КПК України.
Згідно даної угоди прокурор та ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст.185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у виді позбавлення волі. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч.3 ст.185 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином. У суді останній визнав свою вину. Потерпілий ОСОБА_6 надав прокурору згоду на укладення цієї угоди. У суді потерпілий підтримав цю угоду.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п.п. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_4 і призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Питання долі речових доказів вирішити згідно ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

затвердити угоду від 26.06.2018 р. про визнання винуватості укладену між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту обрання запобіжного заходу по цьому кримінальному провадженню, а саме з 13.06.2018 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної залишити без змін тримання під вартою.

Згідно ст.100 КПК України речові докази, а саме 5 слідів папілярних узорів, поміщених до паперового конверту, долучено до матеріалів провадження, яке знаходиться у прокурора залишити там же зберігати; металевий лом, автогенний різак, які належать потерпілому ОСОБА_6 і в нього знаходяться на відповідальному зберіганні повернути потерпілому ОСОБА_6 .

На вирок до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва може бути подано апеляційну скаргу протягом 30 діб із моменту проголошення вироку, а обвинуваченим у цей же строк з моменту одержання копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1