Провадження № 1-кс/734/1178/18 Справа № 734/2778/18
У х в а л а

іменем України

11 вересня 2018 року смт. Козелець

Слідчий суддя Козелецького районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання про арешт майна по кримінальному провадженню, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000008 від 12 лютого 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор військової прокуратури Деснянського гарнізону підполковник юстиції ОСОБА_3 звернувся до суду в рамках кримінального провадження №0000008 від 12 лютого 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України з клопотанням про накладення арешту.

Клопотання мотивоване тим, що 12 лютого 2018 року до військової прокуратури Деснянського гарнізону надійшло повідомлення заступника начальника 8 управління Головного управління військової контррозвідки Департаменту контррозвідки Служби безпеки України щодо протиправної діяльності військової службової особи спеціального правоохоронного формування у складі Збройних Сил України, яке дислокується на території Деснянського гарнізону.

Досудовим розслідуванням встановлено, що Відповідно до ст. 1 Закону України Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України - Військова служба правопорядку у Збройних Силах України - спеціальне правоохоронне формування у складі Збройних Сил України, призначене для забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців Збройних Сил України у місцях дислокації військових частин, у військових навчальних закладах, установах та організаціях, військових містечках, на вулицях і в громадських місцях; для запобігання злочинам, іншим правопорушенням у Збройних Силах України, їх припинення; для захисту життя, здоров`я, прав і законних інтересів військовослужбовців, військовозобов`язаних під час проходження ними зборів, працівників Збройних Сил України, а також для захисту майна Збройних Сил України від розкрадання та інших протиправних посягань.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів - Військова служба правопорядку у Збройних Силах України відноситься до правоохоронного органу.

У свою чергу, військовослужбовці Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, як представники правоохоронного органу, відповідно до пунктів 7-9 ст. 7 Закону України Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України мають право, окрім іншого, складати протоколи про адміністративні правопорушення стосовно військовослужбовців у випадку та в порядку, передбачених законами України, а також у разі вчинення адміністративних правопорушень іншими особами; у випадках та в порядку, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення передавати матеріали про адміністративні правопорушення на розгляд органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про такі адміністративні правопорушення; передавати матеріали про дисциплінарні правопорушення, вчинені військовослужбовцями і військовозобов`язаними під час проходження ними зборів, на розгляд відповідних командирів (начальників) військових частин.

Відповідно до положень ст. 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення, уповноважені на те посадові особи органів управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України мають право складати протоколи про правопорушення, вчинені військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків, передбаченими ст. 44, ч. 2-3 ст. 123, ст. 172-10-172-20, 173, 174, 178, 182, 184-1, 185 і 185-7 КУпАП.

Таким чином, підполковник ОСОБА_4 являється працівником правоохоронного органу, який наділений функціями і повноваженнями на складання відносно військовослужбовців протоколів про вчинення військових адміністративних правопорушень.

Також, ОСОБА_4 проходить військову службу у спеціальному правоохоронному формуванні у складі Збройних Сил України у військовому званні підполковник.

На час проходження військової служби у складі Збройних Сил України на підполковника ОСОБА_4 розповсюджується дія військових Статутів Збройних Сил України, які визначають загальні права та обов`язки військовослужбовців і їх взаємовідносини.

Зокрема, відповідно до ст. 4 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV (із змінами), повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV (із змінами), кожного військовослужбовця зобов`язано додержуватися Конституції України та Законів України, Військової присяги.

Відповідно до вимог ст.ст. 4, 11, 16, 32, 58-59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, підполковник ОСОБА_4 у своїй діяльності повинен керуватися Конституцією України, законами України та іншими нормативно-правовими актами України, він несе повну та одноособову відповідальність за роботу з особовим складом, дотримання підпорядкованим особовим складом законності, правопорядку та дисципліни, здійснює управління довіреним підрозділом, являється прямим начальником для усього особового складу відділення Військової служби правопорядку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язаний встановлювати у підрозділі такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень Статутів Збройних Сил України, показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, бути ввічливим і справедливим у ставленні до підлеглих, запобігати надзвичайним подіям і злочинам серед особового складу.

Також, відповідно до ст.ст. 7-8 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України підполковник ОСОБА_4 має право заохочувати та притягувати до дисциплінарної відповідальності підлеглих йому військовослужбовців.

Враховуючи вищевикладене, підполковник ОСОБА_4 , будучи прямим начальником по відношенню до військовослужбовців ввіреного йому підрозділу, має право та обов`язок подавати старшому начальнику пропозиції щодо розміру місячного грошового преміювання або депреміювання підлеглих, може особисто накладати та знімати дисциплінарні стягнення, а також подавати старшому начальнику відповідні пропозиції.

Статтями 6, 20 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу визначено, що військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством.

Також, відповідно до примітки 1 до ст. 425 КК України, під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків.

Таким чином, підполковник ОСОБА_4 обіймає посаду, пов`язану з постійним виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно- господарських функцій, а тому являється військовою службовою особою.

У свою чергу, на військових посадових осіб поширюються вимоги та обмеження, встановлені Законом України Про запобігання корупції.

Так, згідно положень ст.ст. 3, 22, 24 Закону України Про запобігання корупції, військовим посадовим особам Збройних Сил України забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, а у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, такі особи зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: відмовитись від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому Числі з числа співробітників правоохоронних органів; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника або керівника відповідного органу, спеціально уповноваженого суб`єкту у сфері протидії корупції.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у порушення вищевказаних вимог законодавства, підполковник ОСОБА_4 вирішив у протиправний спосіб використати надані йому владні повноваження та користуючись наданими йому службовими повноваженнями вимагав та отримав неправомірну вигоду за наступних обставин.

Так, 05.08.2018 військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) сержант ОСОБА_5 виконував обов`язки відповідального по контролю за розпорядком дня в 3 навчальній танковій роті. Приблизно о 18 год. 15 хв. ОСОБА_5 виявив відсутність у підрозділі одного військовослужбовця строкової служби про що встановленим порядком доповів старшому начальнику та негайно організував пошуки військовослужбовця. Цього ж дня, близько 20 год. 30 хв. зниклий військовослужбовець строкової служби був виявлений патрулем Військової служби правопорядку у житловій зоні АДРЕСА_1 в нетверезому стані.

Наступного дня, 06.08.2018 приблизно о 08 год., начальник відділення Військової служби правопорядку ( АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковник ОСОБА_4 викликав сержанта ОСОБА_5 до зонального відділення та, без з`ясування обставин самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 солдатом строкової служби та вжитих для його розшуку дій з боку ОСОБА_5 , вказав останньому на необхідність надання пояснень на ім`я ОСОБА_4 , в яких ОСОБА_5 повинен визнати себе винуватим у неналежному виконання посадових обов`язків, що призвело до самовільного залишення місця служби солдатом строкової служби.

Після цього, ОСОБА_4 , отримавши письмове пояснення ОСОБА_5 , повідомив останньому, що відносно нього буде складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення Недбале ставлення до військової служби.

При цьому, підполковник ОСОБА_4 , як працівник правоохоронного органу, який повинен виявляти та попереджувати правопорушення, будучи військовою службовою особою, діючи з корисливих мотивів, висунув сержанту ОСОБА_5 вимогу про передачу йому неправомірної вигоди у сумі 1200 (одна тисяча двісті) грн. за не складання ОСОБА_4 відносно ОСОБА_5 адміністративного протоколу.

В подальшому, 09 серпня 2018 року приблизно о 16 год., на виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_4 , перебуваючи на території відділення Військової служби правопорядку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомив ОСОБА_5 , що у разі складання відносно останнього адміністративного протоколу, ОСОБА_5 , окрім накладення на нього адміністративного стягнення, буде притягнутий ще і до дисциплінарної та матеріальної відповідальності владою командира військової частин шляхом зменшення розміру щомісячної премії, сума якої в рази перевищує суму неправомірної вигоди, необхідної для передачі ОСОБА_4 . Водночас, у разі передачі ОСОБА_4 раніше обумовленої суми неправомірної вигоди, ОСОБА_5 уникне адміністративної, матеріальної та дисциплінарної відповідальності.

10 серпня 2018 підполковник ОСОБА_4 приблизно о 16 год. 45 хв., на території відділення Військової служби правопорядку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , що дислокується у АДРЕСА_1 (території військової частини НОМЕР_2 ), отримав від сержанта ОСОБА_5 раніше обумовлену суму неправомірної вигоди у розмірі 1200 гри.

Цього ж дня, у ході проведення огляду місця події у відділенні Військової служби правопорядку ( АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 , що дислокується у АДРЕСА_1 (територія військової частини НОМЕР_2 ), в кабінеті №3, виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 1200 (одна тисяча двісті) гривень, які ОСОБА_4 10 серпня 2018 року отримав від сержанта ОСОБА_5 .

10 серпня 2018 року підполковнику ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та останнього затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Органом досудового розслідування встановлено що, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта у власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , перебувають земельні ділянки:

- земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, яка знаходиться за адресою: Чернігівська область, Козелецький район, сільська рада Бірківська (кадастровий номер :67:069:0003)

- земельна ділянка для індивідуального садівництва площею 0,12 га, розташована за адресою: Чернігівська область, Козелецький район, с. Морівськ (кадастровий номер :25:042:0036).

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально- правового характеру у виді конфіскації майна.

Підозрюваний ОСОБА_4 , будучи повідомлений про звернення сторони обвинувачення з клопотанням про накладення арешту на його майно, яке може бути конфіскованим за рішенням суду, з метою уникнення таких кримінальних заходів примусу щодо нього, зможе продати вище зазначене майно до накладення арешту. Таким чином сторона обвинувачення вбачає наявність підстав для розгляду даного клопотання без участі підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України.

Враховуючи зазначене, а також те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, санкція якої передбачає конфіскацію майна, а також те, що не накладення арешту на вказані вище земельні ділянки призведе до неможливості виконання рішення суду в частині конфіскації майна.

Прокурор в судове засідання не з`явився але попередньо надав суду заяву про проведення судового засідання без його участі.

Згідно ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Підозрюваний ОСОБА_4 , будучи повідомлений про звернення сторони обвинувачення з клопотанням про накладення арешту на його майно, яке може бути конфіскованим за рішенням суду, з метою уникнення таких кримінальних заходів примусу щодо нього, зможе продати вище зазначене майно до накладення арешту. Таким чином, слідчий суддя погоджується зі стороною обвинувачення, щодо наявності підстав для розгляду даного клопотання без участі підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню із наступних підстав.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Статтею 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, а заходами забезпечення кримінального провадження, в тому числі, є арешт майна.

Отже на вказане в клопотанні майно необхідно накласти арешт, так-як в разі не накладення на нього арешту воно може мати наслідки зникнення, втрати, пошкодження майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати встановлення істини в кримінальному провадженні.

Таким чином, проаналізувавши доводи клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання.

Враховуючи викладене, клопотання про накладення арешту на майно, а саме на ділянки: земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, яка знаходиться за адресою: Чернігівська область, Козелецький район, сільська рада Бірківська (кадастровий номер :67:069:0003), земельна ділянка для індивідуального садівництва площею 0,12 га, розташована за адресою: Чернігівська область, Козелецький район, с. Морівськ (кадастровий номер :25:042:0036), підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 167, 168, 170, 171, 173 КПК України, слідчий суддя:-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора військової прокуратури Деснянського гарнізону підполковника юстиції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню №0000008 від 12.02.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3ст.368 КК України задовольнити.

Накласти арешт на земельні ділянки, які належать на праві приватної власності громадянину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , а саме на ділянки:

- земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, яка знаходиться за адресою: Чернігівська область, Козелецький район, сільська рада Бірківська (кадастровий номер :67:069:0003)

- земельна ділянка для індивідуального садівництва площею 0,12 га, розташована за адресою: Чернігівська область, Козелецький район, с. Морівськ (кадастровий номер :25:042:0036).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Чернігівської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1