Справа № 145/795/18
Провадження №1-кс/145/402/2018
У Х В А Л А

"22" серпня 2018 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
заявника ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши в смт. Тиврів Вінницької області в залі суду заяву ОСОБА_4 про відвід головуючого судді ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.03.2013 року за № 0000108 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, -
в с т а н о в и в:
20.08.2018 року до Тиврівського районного суду Вінницької області надійшла заява обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід головуючого судді ОСОБА_6 у кримінальному провадженні про обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.
У обґрунтування заяви заявник вказує, що вважає, що головуючий суддя ОСОБА_6 упереджено ставиться до нього або його ставлення є необ`єктивним, що викликає сумнів у його неупередженості, оскільки в 2016році вказаним суддею його було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і засуджено до 3- х років 10 місяців позбавлення волі. Апеляційний суд Вінницької області даний вирок скасував за відсутності в його діях складу даного злочину. Верховний Суд вказані висновки Апеляційного суду підтримав, про що надав копію ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 16.02.2017року та постанови Верховного Суду від 31.05.2018 року ( справа№ 145/1573/15-к).
У судовому засіданні заяву заявник ОСОБА_4 заяву про відвід підтримав, просить її задоволити.
Прокурор ОСОБА_3 та представник потерпілого ОСОБА_5 заперечували щодо задоволення заяви, посилаючись на те, що факти наведені в ній факти не можуть бути підставою для відводу головуючого судді від розгляду кримінального провадження.
Суддя ОСОБА_6 та представник потерпілого ТОВ "Гніванський шиноремонтний завод" Моралєвич на виклик суду не з`явились, про розгляд відводу повідомлені в установленому законом порядку, клопотань про відкладення розгляду заяви не подали.
З огляду на вказане їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно до ч. 1ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьоюстатті 35 цього Кодексу.
Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши подані матеріали, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Суд вважає заяву обвинуваченого про відвід та висловлені ним доводи у ній, за своєю суттю такими, що не ґрунтуються на вимогах ст. 75 КПК України, тобто є сумнівними, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (див. рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства", п. 161), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту" (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" від 21 липня 2011 року).
Як вбачається з рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" від 10 грудня 2009 року, зокрема у п.66, наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" від 24 лютого 1993 року, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії", п. 42). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" від 10 червня 1996 року, п. 38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайн проти Швейцарії п. 43).
При цьому, ЄСПЛ у справі "Ушаков та Ушакова проти України" 18 червня 2015 року п.78 вказав на те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності "поза розумним сумнівом". Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, слід нагадати, що під час провадження на підставі Конвенції застосовується принцип (той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження) (див. також рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"; рішення ЄСПЛ у справі "Коробов проти України" від 21.07.2011 року).
Розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст. 190 КК України судом ще не розпочинався.
У даному випадку, на думку заявника, підставою відводу є наявність у провадженні передумов регламентованих ст. 75 КПК України. Проте вказані доводи ході судового розгляду заяви по суті не були підтвердженні належними та допустимими доказами, у розумінні ст.ст. 85, 86 КПК України, а наявність скасованого судового рішення, що ухвалене вказаним суддею в іншій справі, не свідчить про його упереджене ставлення до обвинуваченого як до особи взагалі чи в даній справі.
При цьому, внутрішні емоційно-вольові відчуття заявника з того чи іншого питання без наявності з цього питання певних доказів чи інформації не є достатньою підставою для констатації факту наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.
За таких обставин, суд вважає заяву обвинуваченого та висловлені ним доводи у ній і в судовому засіданні, за своєю суттю такими, що не ґрунтуються на вимогах ст. 75 КПК України, є неспроможними та сумнівними за своєю суттю, оскільки не "випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-2,7-29,75, 80, 81, 369-372 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід головуючого судді ОСОБА_6 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 190 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.03.2013 року за №0000108 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення щодо неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення у справі. Ухвала, яка не може бути оскаржена, в силу вимог ч.5 ст.532 КПК України, набирає законної сили з моменту її оголошення.
Суддя: ОСОБА_1