У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.10.2018 місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна Ужгородської міської ради ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Ужгородської місцевої прокуратури юриста 1 класу ОСОБА_3 про арешт майна у рамках кримінального провадження № 0000102, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.10.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді надійшло клопотання прокурора Ужгородської місцевої прокуратури юриста 1 класу ОСОБА_3 про арешт майна у рамках кримінального провадження № 0000102, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.10.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що відповідно до матеріалів кримінального провадження 16 жовтня 2018 року до Ужгородської місцевої прокуратури надійшло звернення ГО «Антикорупція» про те, що 11 жовтня 2018 року Ужгородською міською радою прийнято рішення «Про демонтаж» (проект № 1298) щодо демонтажу об`єктів нерухомого майна комунальної власності м. Ужгорода, а саме будівель та споруд літ. Б, Г, Г, Д, Д, К, що знаходяться за адресою м. Ужгород, вул. Руська, 13, які на даний час належать до єдиного комплексу Ужгородської міської друкарні. З тексту вказаного рішення вбачається, що підставою для його прийняття є висновки «Заключення за результатами обстеження технічного стану нежитлових приміщень будівель КП «Ужгородська міська друкарня» по вул. Руській, 13 у м. Ужгороді» № 07-1/2018-3, 07-2/2018-3, 07-3/2018-3, 07-4/2018-3. Разом із цим, візуальний огляд вказаних приміщень об`єктивно говорить про те, що на фоні «загального занедбаного стану Ужгородської міської друкарні» вказані приміщення не носять статусу аварійних, не несуть загрозу життю та здоров`ю громадян, а їх нормальна експлуатація можлива за умов здійснення певних ремонтних робіт, вартість яких значно менша за проведення демонтажу.

Також з вказаної заяви вбачається, що відповідно до відомостей державного реєстру речових прав на нерухоме майно за Ужгородською міською радою зареєстровано право власності (реєстраційний номер 101) на об`єкти нерухомого майна за адресою м. Ужгород вул. Руська, 13, а саме: будівля літ. Б 168,0 кв.м., будівля літ. ГГ 360,4 кв.м., будівля літ. ДД 279,6 кв.м., будівля літ. К 76,8 кв.м., що в загальному складає 884,8 кв.м.

Згідно з інформацією агентств нерухомості м. Ужгорода мінімальна вартість квадратного метру нежитлової нерухомості центральної частини міста складає 8400 гривень, що є еквівалентом 300 доларів США.

Мінімальна вартість затрат на демонтаж об`єктів нерухомого майна будівельними організаціями на території м. Ужгород складає 1200 гривень за квадратний метр об`єкта.

Таким чином, сума прямих матеріальних збитків та шкоди територіальній громаді міста Ужгорода внаслідок виконання прийнятого рішення, буде складати 8494080 гривень.

Крім того, у відповідному зверненні йдеться мова про те, що в разі проведення демонтажу будівель літ. Б, Г, Г, Д, Д, К, земельна ділянка площею 0,5266 га за кадастровим номером :10:002:0003 за адресою: м. Ужгород, вул. Руська, 13, буде звільнена від додаткових обтяжень об`єктами нерухомого майна комунальної власності, крім будівель літ. АА, В, М, що у відповідності до прийнятого проекту рішення № 1306 підлягають приватизації шляхом викупу ТОВ «Торгбудсервіс Плюс». За умов приватизації вказаних об`єктів комунальної власності у товариства «Торгтранс Плюс» в такому випадку виникне право на приватизацію земельної ділянки площею 0,5266 га. Таким чином, реальною метою прийняття та виконання рішення міської ради про демонтаж будівель Ужгородської міської друкарні є створення передумов для подальшого оформлення права власності на земельну ділянку, що поєднана із завданням шкоди та збитків інтересам територіальної громади.

Як вбачається з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Ужгород, вул. Руська, 13, а саме будівель літ. АА, Б, В, ГГ, ДД, Е, М, К, Л, Ж, є Ужгородська міська рада, , що розташована за адресою: м. Ужгород, пл. Поштова, 3.

За твердженням прокурора вищевказане нерухоме майно за адресою: м. Ужгород, вул. Руська, 13, а саме будівлі літ. АА, Б, В, ГГ, ДД, Е, М, К, Л, Ж, має значення у кримінальному провадженні як речовий доказ, оскільки містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи, що нерухоме майно за адресою: м. Ужгород, вул. Руська, 13, може бути в подальшому знищено власником (будівлі літ. Б, ГГ, ДД, К), передано у власність іншої особи (будівлі літ. АА, В, М), чи можуть бути вчинені щодо нього інші дії, які унеможливлять його збереження як речового доказу в кримінальному провадженні, прокурор вважає, що існують достатні підстави для накладення на нього арешту.

Крім того, прокурор вказує, що враховуючи, що підставами накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів, існують достатні підстави для розгляду клопотання прокурора про арешт майна без повідомлення власника майна.

Враховуючи вищенаведене та те, що вищевказане нерухоме майно має значення речового доказу у кримінальному провадженні, існують обґрунтовані ризики його незаконного вчинення дій, які унеможливлять його збереження, а також для проведення всіх необхідних експертиз та задля всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, прокурор просить накласти арешт на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , а саме будівлі літ. АА, Б, В, ГГ, ДД, Е, М, К, Л, Ж та заборонити власнику даної квартири, а саме: Ужгородській міській раді, її структурним підрозділам та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження, розпорядження вказаним нерухомим майном, проводити будь-які роботи з демонтажу даного нерухомого майна чи його частин, проводити ремонтні роботи чи його реконструкцію, а також проводити будь-які нотаріальні та реєстраційні дії щодо вказаного нерухомого майна.

Прокурор у судовому засіданні просив клопотання про арешт майна задовольнити, посилаючись на викладені у клопотанні та доповненні до нього доводи, а також на долучені до клопотання документи.

Представник власника майна Ужгородської міської ради ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання про арешт майна заперечив та просив відмовити, зазначивши, що прокурором не доведено необхідності такого арешту.
Заслухавши пояснення прокурора та представника власника майна, вивчивши клопотання, доповнення до клопотання та дослідивши долучені до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Витягом з кримінального провадження № 0000102 підтверджено, що органом досудового розслідування Ужгородським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області розпочато розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.10.2018 року, за правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.

Згідно зі ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При цьому, за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Як вбачається із змісту внесеного клопотання, прокурор просить накласти арешт на нерухоме майно за адресою: м. Ужгород, вул. Руська, 13, а саме будівлі літ. АА, Б, В, ГГ, ДД, Е, М, К, Л, Ж, та заборонити власнику даної квартири Ужгородській міській раді, її структурним підрозділам та іншим особам вчиняти певні дії щодо цього майна, посилаючись на те, що вказане нерухоме майно має значення речового доказу у кримінальному провадженні, існують обґрунтовані ризики незаконного вчинення дій щодо нього, які унеможливлять його збереження, а також з метою проведення всіх необхідних експертиз у кримінальному провадженні.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки у відповідності до п. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Між тим, прокурор, обґрунтовуючи клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не навів у ньому достатніх і належних доказів тих обставин, які є визначальними та необхідними для накладення арешту за адресою: м. Ужгород, вул. Руська, 13, а саме будівлі літ. АА, Б, В, ГГ, ДД, Е, М, К, Л, Ж, що перебуває у комунальній власності та власником якого є Ужгородська міська рада.

Як зазначено у клопотанні, прокурором ставиться питання про заборону власнику даної квартири Ужгородській міській раді, її структурним підрозділам та іншим особам вчиняти певні дії щодо цього майна. Однак, з долученої до клопотання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки 141346084 від 16.10.2018 року), вбачається, що будівлі за літерами АА, Б, В, ГГ, ДД, Е, М, К, Л, Ж не є об`єктами житлової нерухомості та відомостей про те, що Ужгородська міська рада є власником квартири, відповідна інформаційна довідка не містить.

З копії проекту рішення Ужгородської міської ради «Про демонтаж», що долучено до клопотання, вбачається, що враховуючи висновки «Заключення за результатами обстеження технічного стану нежитлових будівель КП «Ужгородська міська друкарня» по вул. Руській, 13 у м. Ужгороді» № 07-1/2018-3, 07-2/2018-3, 07-3/2018-3, 07-4/2018-3 міською радою вирішено демонтувати споруди під літерами Б, Г, Г, Д, Д, К за адресою м. Ужгород, вул. Руська, 13. Проте, у внесеному клопотанні не зазначено відповідного обґрунтування та підстав щодо накладення арешту саме на будівлі під літерами АА, Б, В, ГГ, ДД, Е, М, К, Л, Ж, з огляду на те, що останні не включені до проекту вказаного рішення міської ради про демонтаж.

Разом з тим, прокурором як у самому клопотанні, так і в судовому засіданні, не доведено, що майно, про арешт якого ставиться питання, має значення доказу в даному кримінальному провадженні і підпадає під критерії, визначені у ст. 98 КПК України, зокрема, не обґрунтовано в достатній мірі, що воно є об`єктом вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди, і які інші відомості можна отримати за його допомогою, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження № 0000102 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених саме ч. 1 ст. 366 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів, а також ч. 2 ст. 364 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є зловживання владою або службовим становищем, яке спричинило тяжкі наслідки.

Також стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, визначених у абзаці другому ч. 1 ст. 170 КПК України або достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце, як і не обґрунтовано належним чином мету застосування такого заходу забезпечення в даному кримінальному провадженні.

Крім того, матеріали провадження не містять будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого сторона кримінального провадження звернулася до суду з клопотанням про накладення арешту на дане конкретне майно, відтак, доводи прокурора щодо необхідності накладення арешту з метою забезпечення збереження майна як речового доказу, є немотивованими та недоведеними.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
З урахуванням наведеного слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні внесеного клопотання прокурора про арешт майна слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 175, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Ужгородської місцевої прокуратури юриста 1 класу ОСОБА_3 про арешт майна у рамках кримінального провадження № 0000102, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.10.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 22 жовтня 2018 року о 16 год. 50 хв.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1