АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1613/404/2012 Номер провадження 11/786/9/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.2 ст.286 КК України Т.З.
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарями ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
за участю прокурора ОСОБА_9
захисників адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_12 ,
потерпілого - ОСОБА_13 ,
виправданого ОСОБА_14

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляційними скаргами прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області, потерпілого ОСОБА_13 на вирок Ленінського районного суду м.Полтави від 04 квітня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Комсомолець Городовицького району республіки Калмикії, громадянин України, освіта середня спеціальна, одружений, пенсіонер, приватний підприємець, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий:

у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.286 КК України визнаний невинуватим і по суду виправдним.

Цивільні позови, заявлені прокурором та потерпілим ОСОБА_13 , на підставі вимог ст.328 КПК України (1960 року) залишено без розгляду.

Заходи забезпечення відшкодування збитків по кримінальній справі скасовано.

Вирішено питання щодо долі речових доказів.

Органами досудового слідства, ОСОБА_14 обвинувачується у вчиненні умисних дій, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_13 , які він скоїв за таких обставин.

17.12.2010 року, близько 17.30 год., в порушення вимог п.2.9 (а) Правил дорожнього руху, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, керуючи власним автомобілем „NISSAN TEANA 350 XV, д.н.з. НОМЕР_1 , та перебуваючи один в салоні автомобіля, рухався по автодорозі „Суми-Полтава зі сторони смт.Котельва у напрямку м.Полтава. Позаду вказаного автомобіля в попутному з ним напрямку рухався автомобіль „FORD TRANSIT CONNECT, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням власника ОСОБА_13 , в салоні якого на передньому пасажирському сидінні знаходилась пасажир ОСОБА_15 дружина останнього.

В цей час по вказаній автодорозі „Суми-Полтава у зустрічному напрямку, зі сторони м.Полтава, рухався автомобіль „КАМАЗ 5320, д.н.з. НОМЕР_3 , з причепом „ГКБ 8350, д.н.з. НОМЕР_4 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_16 , під керуванням, на підставі нотаріально посвідченої довіреності, водія ОСОБА_17 , котрий знаходився в салоні автомобіля сам.

Рухаючись по 137 км. вказаної автодороги, водій автомобіля „NISSAN TEANA 350 XV, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_14 , в порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху, перед початком зміни напрямку руху керованого ним автомобіля, виконання маневру виїзду на смугу зустрічного руху, не переконався в безпечності виконання маневру, що це не буде безпечним та не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, в порушенням п.11.3 Правил дорожнього руху, не надав перевагу у русі зустрічному автомобілю „КАМАЗ 5320, д.н.з. НОМЕР_3 , з причепом „ГКБ 8350, д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_17 , на яку виїздив, у результаті чого, виїхавши на його смугу створив йому небезпеку для руху та допустив зіткнення з ним на смузі руху автомобіля „КАМАЗ 5320, д.н.з. НОМЕР_3 , передніми лівими частинами автомобілів. У результаті вказаного зіткнення некерований автомобіль „КАМАЗ 5320, д.н.з. НОМЕР_3 , з причепом „ГКБ 8350, д.н.з. НОМЕР_4 , виїхав на смугу руху автомобіля „FORD TRANSIT CONNECT, д.н.з. НОМЕР_2 , де відбулось перекидання причепа автомобіля „КАМАЗ 5320, та зіткнення передньою частиною автомобіля „КАМАЗ 5320, д.н.з. НОМЕР_3 , та передньою частиною автомобіля „FORD TRANSIT CONNECT, д.н.з. НОМЕР_2 , на смузі руху останнього.

В результаті даних порушень Правил дорожнього руху, наслідком яких стала дорожньо-транспортна пригода, водій автомобіля „FORD TRANSIT CONNECT, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_13 , згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №150 від 21.09.2011 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: політравма закрита черепно-мозкова травма забій головного мозку легкого ступеня, забій м`яких тканин лівої половини обличчя з ранами та гематомою; закритий осколковий через суглобовий перелом ліктьового відростку ліктьової кістки зі зміщенням, косо поперечний перелом проксимальної третини діалізу лівої ліктьової кістки зі зміщенням, вивих проксимальної головки променевої кістки; закритий осколковий перелом правої стопи: п`яткової, таранної та латеральної клиноподібної кісток; багато осколковий через суглобовий перелом проксимального мета епіфізу лівої великогомілкової кістки, розрив переднього рогу латерального меніска лівого колінного суглобу, садна колінних суглобів. Політравма супроводжувалась розвитком травматичного шоку тяжкого ступеня явищем небезпечним для життя. У послідуючому виявлені тілесні ушкодження причинили постійну (стійку) втрату працездатності на 50%, а тому отримані в результаті ДТП тілесні ушкодження відносяться до тяжких за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення та за ознакою розладу здоров`я поєднаного зі стійкою втратою працездатності не менше ніж на одну третину.

Пасажир автомобіля „FORD TRANSIT CONNECT, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_15 , згідно висновку судово-медичної експертизи №135 від 28.01.2011 року отримала легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

ОСОБА_14 , згідно висновку судово-медичної експертизи №161 від 28.01.2011 року отримав легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Причиною дорожньо-транспортної пригоди та наступивших наслідків, згідно висновку авто-технічної експертизи №960 від 09.12.2011 року, стали порушення п.п. 10.1 та 11.3 Правил дорожнього руху України з боку автомобіля „NISSAN TEANA 350 XV, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_14 .

Виправдовуючи та визнаючи ОСОБА_14 невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, суд першої інстанції вказав, що обвинувачення ОСОБА_14 базується лише на припущеннях, які не можуть бути покладені судом в основу обвинувального вироку. Беззаперечних же доказів винуватості ОСОБА_14 в умисному порушенні правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_13 не встановлено.

Зазначив, що в обвинувальному висновку вірно зроблено висновок про доведеність першочергового зіткнення автомобілів „КАМАЗ 5320, д.н.з. НОМЕР_3 , з причепом „ГКБ 8350, д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_17 , та „NISSAN TEANA 350 XV, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_14 , та подальше зіткнення автомобілів „КАМАЗ 5320, д.н.з. НОМЕР_3 , з причепом „ГКБ 8350, д.н.з. НОМЕР_4 , та „FORD TRANSIT CONNECT, д.н.з. НОМЕР_2 , однак дані обставини не визнано достатніми для того, щоб зробити беззаперечний і єдиновірний висновок про те, що дане зіткнення сталося саме у зв`язку з порушенням вимог п.п. 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України безпосередньо з боку водія ОСОБА_14 . Неможливість порушення Правил дорожнього руху України з боку інших водіїв учасників ДТП обґрунтовується у обвинувальному висновку місцем зіткнення автомобілів „КАМАЗ та „NISSAN TEANA 350 XV на смузі зустрічного руху, тобто на смузі руху автомобіля „КАМАЗ. Такий висновок обвинувачення невірний та не знаходить свого належного підтвердження в матеріалах справи, зроблений на припущеннях.

Ні на стадії попереднього розслідування, ні в ході судового слідства не було зібрано доказів того, чому, враховуючи наявність різних суперечливих вихідних даних ДТП без належної фіксації слідової інформації на ділянці скоєння даної ДТП, без встановлення видимості елементів дороги, ширини асфальтного дорожнього полотна та відповідно до нього ширини розчищеного від снігу дорожнього полотна, відсутності фіксації в протоколі огляду місця ДТП, виключалась можливість наявності вини в діях інших осіб водіїв учасників ДТП, що виражалась в порушенні правил безпеки дорожнього руху, яка знаходилась в причинно-наслідковому зв`язку між діянням та його наслідками.

Суд не взяв до уваги показання потерпілого ОСОБА_13 та свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , які в ході досудового розгляду давали інші показання стосовно стану дорожнього покриття, вказуючи, що воно було засніженим та неочищеним, йшов сніг. Зміну показань суд розцінив, як спробу довести перед судом те, що ОСОБА_14 було різко змінено напрямок руху з пересіканням розділової смуги, в результаті чого і сталась дана ДТП, а дані показання, як зазначив суд першої інстанції, є надуманими та такими, що не відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи в сукупності.

Висновки експертів, за результатами проведення комплексної судової транспортно-трасологічної та авто-технічної експертизи №5885/5886/13-52 від 23.12.2013 року, всебічно мотивовані і науково обґрунтовані, тому ніяких сумнівів в їх об`єктивності та правильності суд не віднайшов, в зв`язку з чим врахував показання підсудного та твердження його захисників щодо місця першочергового зіткнення транспортних засобів „Ніссан та „КАМАЗ на проїзній частині саме автомобіля „Ніссан, та зазначив, що у водія ОСОБА_14 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР, які могли б спричинити виникнення ДТП.

Водночас, суд не погодився з висновком судової авто-технічної експертизи №225/226 від 26.04.2011 року, оскільки його об`єктивність викликає сумнів у зв`язку з тим, що висновки є недостатньо мотивованими та базуються на суперечливих вихідних даних ДТП, котрі не були зафіксовані належним чином і не можуть вважатися достовірними, належними, беззаперечними і достатніми.

Висновок судово-автотехнічної експертизи №960 від 09.12.2011 року, згідно якого в діях водія ОСОБА_14 вбачаються невідповідності вимогам п.10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху, які знаходяться в причинному зв`язку з виникненням ДТП та її наслідками, також не прийнято судом до уваги, оскільки судом було визнано неспроможним висновок експерта ОСОБА_18 , який по відношенню до даних висновків експерта є основним.

В свою чергу, матеріали кримінальної справи містять і висновок судової авто-технічної експертизи №8 від 09.02.2011 року, з яким суд категорично не погодився, оскільки висновки експерта базуються виключно на показаннях учасників ДТП ОСОБА_19 та Овсяника, зі слів яких і було взято вихідні дані для проведення експертних досліджень, не зважаючи на те, що вказані показання є суперечливими за своїм змістом по відношенню до показань підсудного, а спроможність тих чи інших показань, з технічної точки зору з урахуванням слідової інформації та всіх обставин скоєння ДТП, на час проведення даних досліджень визначено взагалі не було, тобто є передчасними, що вказує на їх неналежність та недопустимість як доказу в цілому.

Окрім того, посилання на наявність в діях підсудного, як обставини, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, не підтвердилося в судовому засіданні показаннями потерпілого ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_20 та інших свідків, які вказували на дану обставину лише в ході досудового розслідування.

В принесеній апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та постановити новий вирок, яким ОСОБА_14 засудити за ч.2 ст.286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки та задовольнити позови: 1) прокурора Полтавської області в інтересах держави в особі ДЗ „Відділкової клінічної лікарні ст.Полтава СТГО „Південна залізниця на суму 1 094, 52 грн.; 2) прокурора Полтавської області в інтересах держави в особі Диканської ЦРЛ відділу охорони здоров`я Диканської РДА на суму 204, 23 грн.; 3) прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Полтавської обласної клінічної лікарні ГУ охорони здоров`я Полтавської ОДА на суму 2 326, 86 грн.

Вказав, що в основу виправдувального вироку судом безпідставно покладено висновок судової транспортно-трасологічної та авто-технічної експертизи №5885/5886/13-52 від 23.12.2013 року, які є необґрунтованими та такими, що суперечать фактичним обставинам кримінальної справи, однобічно оцінено показання потерпілого ОСОБА_13 та свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_17 .

Потерпілий ОСОБА_13 в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та постановити новий вирок, яким ОСОБА_14 засудити за ч.2 ст.286 КК України на 5 років позбавлення волі та задовольнити заявлений потерпілим цивільний позов в повному обсязі, оскільки судом безпідставно взято до уваги висновки судової транспортно-трасологічної та авто-технічної експертизи №5885/5886/13-52 від 23.12.2013 року, які не відповідають фактичним обставинам справи та є суперечливими. Водночас, при оцінці вказаних експертиз судом не враховано показань слідчого ОСОБА_21 , якого було допитано під час судового засідання, та однобічно оцінено показання потерпілого ОСОБА_13 та свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_17 .

Інші учасники судового розгляду вирок суду не оскаржили.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, прокурора, потерпілого ОСОБА_13 та його представника адвоката ОСОБА_12 , які підтримали подані ними апеляційні скарги з підстав в них зазначених, виправданого ОСОБА_14 та в його інтересах захисників адвокатів ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які заперечили проти задоволення поданих апеляційних скарг, прохали виправдувальний вирок щодо ОСОБА_14 залишити без змін, перевіривши їх доводи та матеріали кримінальної справи, провівши часткове судове слідство, приходить до висновку, що апеляції прокурора та потерпілого підлягають до часткового задоволення з таких підстав.

Апеляційні доводи прокурора та потерпілого про необґрунтованість виправдання ОСОБА_14 заслуговують на увагу.
Колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.ст. 323, 334-335 КПК України (1960р.).
Висновок суду про виправдання ОСОБА_14 за відсутністю в його діянні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України не відповідає фактичним обставинам справи, що відповідно до ст. 367 ч. 1 п. 2 КПК України (1960р.) є підставою для скасування виправдувального вироку і постановлення нового вироку апеляційним судом.
Дослідивши в апеляційній інстанції докази в справі, оцінивши їх в сукупності, колегія суддів прийшла до переконання, що судом першої інстанції дано неправильну оцінку доказам, які підтверджують винуватість ОСОБА_14 .
Колегія суддів встановила, що ОСОБА_14 вчинив злочин за наступних обставин.
17.12.2010 року, близько 17.30 год. ОСОБА_14 , керуючи власним автомобілем „NISSAN TEANA 350 XV, д.н.з. НОМЕР_1 , та перебуваючи один в салоні автомобіля, рухався по автодорозі „Суми-Полтава зі сторони смт.Котельва у напрямку м.Полтава. Позаду вказаного автомобіля в попутному з ним напрямку рухався автомобіль „FORD TRANSIT CONNECT, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням власника ОСОБА_13 , в салоні якого на передньому пасажирському сидінні знаходилась пасажир ОСОБА_15 дружина останнього.

В цей час по вказаній автодорозі „Суми-Полтава у зустрічному напрямку, зі сторони м.Полтава, рухався автомобіль „КАМАЗ 5320, д.н.з. НОМЕР_3 , з причепом „ГКБ 8350, д.н.з. НОМЕР_4 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_16 , під керуванням, на підставі нотаріально посвідченої довіреності, водія ОСОБА_17 , котрий знаходився в салоні автомобіля сам.

Рухаючись по 137 км. вказаної автодороги, водій автомобіля „NISSAN TEANA 350 XV, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_14 , в порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху, перед початком зміни напрямку руху керованого ним автомобіля, виконання маневру виїзду на смугу зустрічного руху, не переконався в безпечності виконання маневру, що це не буде безпечним та не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, в порушенням п.11.3 Правил дорожнього руху, не надав перевагу у русі зустрічному автомобілю „КАМАЗ 5320, д.н.з. НОМЕР_3 , з причепом „ГКБ 8350, д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_17 , на яку виїздив, у результаті чого, виїхавши на його смугу створив йому небезпеку для руху та допустив зіткнення з ним на смузі руху автомобіля „КАМАЗ 5320, д.н.з. НОМЕР_3 , передніми лівими частинами автомобілів. У результаті вказаного зіткнення некерований автомобіль „КАМАЗ 5320, д.н.з. НОМЕР_3 , з причепом „ГКБ 8350, д.н.з. НОМЕР_4 , виїхав на смугу руху автомобіля „FORD TRANSIT CONNECT, д.н.з. НОМЕР_2 , де відбулось перекидання причепа автомобіля „КАМАЗ 5320, та зіткнення передньою частиною автомобіля „КАМАЗ 5320, д.н.з. НОМЕР_3 , та передньою частиною автомобіля „FORD TRANSIT CONNECT, д.н.з. НОМЕР_2 , на смузі руху останнього.

В результаті даних порушень Правил дорожнього руху, наслідком яких стала дорожньо-транспортна пригода, водій автомобіля „FORD TRANSIT CONNECT, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_13 , згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №150 від 21.09.2011 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: політравма закрита черепно-мозкова травма забій головного мозку легкого ступеня, забій м`яких тканин лівої половини обличчя з ранами та гематомою; закритий осколковий через суглобовий перелом ліктьового відростку ліктьової кістки зі зміщенням, косо поперечний перелом проксимальної третини діалізу лівої ліктьової кістки зі зміщенням, вивих проксимальної головки променевої кістки; закритий осколковий перелом правої стопи: п`яткової, таранної та латеральної клиноподібної кісток; багато осколковий через суглобовий перелом проксимального мета епіфізу лівої великогомілкової кістки, розрив переднього рогу латерального меніска лівого колінного суглобу, садна колінних суглобів. Політравма супроводжувалась розвитком травматичного шоку тяжкого ступеня явищем небезпечним для життя. У послідуючому виявлені тілесні ушкодження причинили постійну (стійку) втрату працездатності на 50%, а тому отримані в результаті ДТП тілесні ушкодження відносяться до тяжких за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення та за ознакою розладу здоров`я поєднаного зі стійкою втратою працездатності не менше ніж на одну третину.

Причиною дорожньо-транспортної пригоди та наступивших наслідків, згідно висновку авто-технічної експертизи №960 від 09.12.2011 року, стали порушення п.п. 10.1 та 11.3 Правил дорожнього руху України з боку автомобіля „NISSAN TEANA 350 XV, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_14 .

Допитаний як в суді першої, так і апеляційної інстанції ОСОБА_14 свою вину у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин не визнав, пояснив, що дійсно 17.12.2010 року у вечірній час доби рухався, керуючи власним автомобілем «NISSAN TEANA 350 XV», з смт.Котельва до м.Полтави, при цьому рухався з невеликою швидкістю, з ввімкненим ближнім світлом фар. Впродовж всього руху йшов сніг із сильним поривчатим вітром, дорога була засніжена та слизькою. За с.Лихачівка Котелевського району, після заокруглення дороги, помітив, що йому назустріч рухається вантажний автомобіль з причепом. При зближенні з вантажівкою зрозумів, що їх автомобілям буде важко розминутися, оскільки зустрічний автомобіль рухався не на своїй смузі руху, він почав знижувати швидкість шляхом гальмування, приймаючи при цьому вправо. В той момент, коли він майже зупинився, а можливо рухався з невеликою швидкістю, відчув удар в ліву сторону автомобіля, від чого його автомобіль «кинуло» та спрацювали подушки безпеки. Вважає, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія вантажного автомобіля КАМАЗ, який виїхав на його смугу руху та не зміг впоратися з керуванням вантажного транспортного засобу в складних погодних умовах.
Проте такі показання ОСОБА_14 спростовуються наступними доказами, дослідженими судом першої інстанції та під час часткового судового слідства в суді апеляційної інстанції.
Так, потерпілий ОСОБА_13 суду пояснив, що 17.12.2010 року приблизно о 17 год. керуючи належним йому автомобілем «FORD TRANSIT CONNECT» рухався з смт.Котельва до м.Полтави, при цьому разом з ним в автомобілі на передньому пасажирському сидінні знаходилася його дружина ОСОБА_15 Рухався з ввімкненим ближнім світлом фар, зі швидкістю приблизно 50 км/год. та місцями, можливо, і з більшою швидкістю. При під`їзді до с.Лихачівка Котелевського району, попереду нього в попутному напрямку рухався легковий автомобіль «NISSAN TEANA» темного кольору, водій якого поводився неадекватно, то різко гальмуючи, то прискорюючись, а також змінюючи напрямок свого руху то вліво, то вправо. При цьому вони з дружиною вирішили навмисно відстати від нього, щоб уникнути небезпеки. При виїзді з с.Лихачівка їм назустріч, по своїй смузі руху рухався автомобіль КАМАЗ, при зближенні з яким водій автомобіля «NISSAN TEANA» несподівано частково виїхав на смугу зустрічного руху та допустив з ним зіткнення та проїхав далі вперед, а автомобіль КАМАЗ від зіткнення в ліве переднє колесо винесло на зустрічну смугу руху, де він зіткнувся з автомобілем потерпілого. При цьому потерпілий зазначив, що гальмував та вивернув кермо вправо. Щодо погодних умов на час його руху потерпілий зауважив, що починав йти сніг та був сильний вітер, який часткового здував сніг з дороги. Розподільчу смугу під час руху можливо було побачити, видимість була приблизно 70 м.
Свідок ОСОБА_15 повністю підтвердила показання потерпілого ОСОБА_13 щодо обставин за яких сталася дорожньо-транспортна пригода та погодних умов на момент пригоди, зазначивши, що після дорожньо-транспортної пригоди погодні умови значно погіршилися. Окрім того, зауважила, що під час їх руху, до ДТП, проїхавши с.Лихачівку вони були очевидцями, як водій автомобіля «NISSAN TEANA» ледь не зіткнувся з іншим вантажним автомобілем, що рухався їм назустріч.
Допитаний в суді свідок ОСОБА_17 пояснив, що, керуючи автомобілем КАМАЗ 5320 д.н.з. НОМЕР_3 , з причепом ГКБ 8350 д.н.з. НОМЕР_4 він рухався по автодорозі Полтава-Суми з с.Баранівка Шишацького району, де завантажився зерном кукурудзи, в напрямку Краснокутського району Харківської області. Попереду нього, на певній відстані, за кермом іншої вантажівки з місця відвантаження їхав і водій ОСОБА_20 . Зазначив. що дорожнє покриття було засніжене, але дорожню розмітку місцями було видно, як і можна було розгледіти межі дороги та обочини. Перед с.Лихачівка Котелевського району, по прямій дорозі йому назустріч рухалися два легкові автомобілі. При зближенні з першим автомобілем він прийняв правіше і рухався правими колесами по правому краю проїзної частини дороги. Зустрічний автомобіль на відстані між автомобілями близько 10 м. раптово змінив напрямок свого руху і став виїздити на його смугу. Щоб уникнути зіткнення свідок почав різко з`їжджати на узбіччя, але уникнути зіткнення не вдалося, він відчув удар в ліву сторону кабіни, а саме в переднє ліве колесо автомобіля, через що кермо автомобіля різко вивернуло вліво від удару та вивернуло колеса вліво. Після удару автомобіль перестав бути керованим, так як причіп почало носити по дорозі і автомобіль виїхав на зустрічну смугу руху. Він намагався вивернути кермо вправо, гальмував, але сталося лобове зіткнення з автомобілем «Форд», який рухався йому на зустріч, за автомобілем Ніссан.

За даними висновку комісійної судово-медичної експертизи №150 від 21.09.2011 року у потерпілого ОСОБА_13 виявлено такі тілесні ушкодження: політравма закрита черепно-мозкова травма забій головного мозку легкого ступеня, забій м`яких тканин лівої половини обличчя з ранами та гематомою; закритий осколковий через суглобовий перелом ліктьового відростку ліктьової кістки зі зміщенням, косо поперечний перелом проксимальної третини діафізу лівої ліктьової кістки зі зміщенням, вивих проксимальної головки променевої кістки; закритий осколковий перелом правої стопи: п`яткової, таранної та латеральної клиноподібної кісток; багато осколковий черезсуглобовий перелом проксимального метаепіфізу лівої великогомілкової кістки, розрив переднього рогу латерального меніска лівого колінного суглобу, садна колінних суглобів. Політравма супроводжувалась розвитком травматичного шоку тяжкого ступеня явищем небезпечним для життя. Механізмом заподіяння даних тілесних ушкоджень була взаємодія з тупими предметами, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля «Форд-Транзит» під час ДТП, що могло мати місце в строк та при обставинах, тобто 17.12.2010 р. приблизно о 17.30 год. У послідуючому виявлені тілесні ушкодження причинили постійну (стійку) втрату працездатності на 50%, а тому отримані в результаті ДТП тілесні ушкодження відносяться до тяжких за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення та за ознакою розладу здоров`я поєднаного зі стійкою втратою працездатності не менше ніж на одну третину.

За даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди з доданою схемою та фототаблицею відповідно до яких зафіксовано місце пригоди, виявлені на місці залишки дзеркала, осип частин автомобіля. Окрім того, за змістом протоколу зазначено загальний стан видимості дороги 100 м., зона видимості елементів проїжджої частини з робочого місця водія 70 м.

В ході проведених за участю потерпілого ОСОБА_13 , свідка ОСОБА_15 та ОСОБА_17 відтворення обстановки та обставин події злочину, було визначено місце зіткнення автомобілів Ніссан та КАМАЗ саме на смузі руху автомобіля КАМАЗ.

За даними висновку судової транспортно-трасологічної експертизи за №225/226 від 26.11.2011 року в момент початкового контактування автомобіль КАМАЗ-5320 д.н. НОМЕР_3 з причепом ГКБ -8350 д.н. НОМЕР_4 своєю передньою частиною був повернений до передньої частини автомобіля НІССАН ТЕАНА д.н. НОМЕР_1 і контактував лівою частиною переднього бамперу з лівою фарою автомобіля НІССАН ТЕАНА, при цьому ширина перекриття транспортних засобів під час контактування становила величину порядку 23 см. В момент початкового контактування автомобіль КАМАЗ своєю передньою частиною був повернений до передньої частини автомобіля НІССАН ТЕАНА, а кут між їх повздовжніми осями (векторами направлення швидкості) становив величину біля 175 … 180 градусів. Місце зіткнення автомобіля КАМАЗ-5320 і автомобіля НІССАН ТЕАНА знаходилося на проїзній частині в районі розташування осипу уламків дзеркала заднього виду, тобто в повздовжньому напрямку на відстані біля 17.1 м. до дорожнього знаку 1.22 по напрямку руху автомобіля НІССАН ТЕАНА та на відстані порядку 3.8 м. в поперечному напрямку від правого краю проїзної частини. В момент зіткнення автомобіль НІССАН ТЕАНА знаходився в русі. Величина швидкості руху автомобіля НІССАН ТЕАНА під час зіткнення, з врахуванням показів водія ОСОБА_17 в частині вказаної ним швидкості його автомобіля, могла становити величину порядку 70…87 км/год. При цьому експерт визначив, що покази водія ОСОБА_17 в частині вказаного ним розташування місця зіткнення на смузі руху його автомобіля КАМАЗ-5320 та в частині виїзду зустрічного автомобіля НІССАН ТЕАНА на смугу руху автомобіля КАМАЗ-5320 не позбавлені технічної спроможності. Покази ж водія ОСОБА_14 в частині вказаного ним розташування місця зіткнення на смузі руху його автомобіля та механізму пригоди в цілому позбавлені технічної спроможності.

За даними висновку судової авто технічної експертизи за №960 від 09.12.2011 р. у даній дорожній обстановці дії водія автомобіля НІСАН ТІАНА ОСОБА_14 не відповідали вимогам п.п.10.1,11.3 Правил дорожнього руху і з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням події даної пригоди. В даній дорожній обстановці водій автомобіля НІССАН ТЕАНА ОСОБА_14 мав технічну можливість уникнути вказаної ДТП.

Слід зазначити, що показання потерпілого ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_17 є стабільними протягом досудового розслідування та судового розгляду, узгоджуються між собою та підтверджені висновками експертиз, проведених в рамках даної кримінальної справи. Окрім того, такі показання потерпілого та свідків щодо виїзду автомобіля під керуванням ОСОБА_14 на смугу зустрічного руху підтверджуються і показаннями свідка ОСОБА_20 про те, що під час роз`їзду із зустрічним легковим автомобілем темного кольору, який рухався майже посередині дороги, ледь не зіткнувся з ним. Зазначив, що в подальшому було встановлено, що автомобіль з яким він ледь розминувся, був саме НІССАН ТЕАНА під керуванням ОСОБА_14 .

Враховуючи наведене, оцінивши вищенаведені докази, які об`єктивно узгоджуються між собою та відображають реальну картину дорожньо-транспортної пригоди, перевіривши доводи апеляцій в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_13 та прокурора є обґрунтованими, тому підлягають частковому задоволенню, виправдувальний вирок суду скасуванню з ухваленням нового обвинувального вироку.
При цьому, колегія суддів не приймає до уваги висновок судової транспортно-трасологічної та авто технічної експертизи №5885/5886/13-52 від 23.12.2013 року, оскільки її висновки не відповідають встановленим обставинам кримінальної справи, зокрема, розташування транспортних засобів в момент початкового контактування автомобілів КАМАЗ та НІССАН ТЕАНА, встановленого за даними висновку №225/226 від 26.04.2011р. з огляду на виявлені пошкодження транспортних засобів, розташування на проїзній частині зафіксованої на схемі пригоди слідової інформації, кінцевого розташування транспортних засобів. Окрім того, у висновку експертизи за №5885/5886/13-52 експерти визначають область найбільш ймовірного розташування місця зіткнення автомобілів КАМАЗ та НІССАН в місці, позначеному на схемі №3 «осип частин автомобіля», початок якого з відліком в напрямку м.Полтава знаходиться на відстані 17.1 м. до умовної лінії розташування дорожнього знаку 1.23.2, а закінчення на рівні кінцевого розташування передньої частини автомобіля Нісан, який, до речі, після зіткнення з автомобілем КАМАЗ продовжував рух. Водночас, як вбачається зі схеми місця пригоди під №2 зафіксовано наявність залишків дзеркала на відстані 18.4 м. до умовної лінії розташування дорожнього знаку 1.23.2. Як зазначили самі експерти у висновку №5885/5886/13-52 аналіз пошкоджень автомобіля Нісан вказує на те, що на ньому повністю відсутнє ліве дзеркало заднього виду, однак, на їх думку це означає, що інші частини цього дзеркала знаходяться в межах основної маси уламків відокремлених частин автомобіля Нісан, не акцентуючи при цьому увагу та не надаючи відповіді чи аналізу щодо наявності під №2 залишків дзеркала, яке знаходиться за 1,3 м. до початку області ймовірного, на думку експертів, розташування місця зіткнення автомобілів.
За встановлених обставин, апеляційний суд вважає, що дії ОСОБА_14 слід кваліфікувати за ч.2 ст. 286 КК України, оскільки він, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілому ОСОБА_13 тяжкі тілесні ушкодження.
Призначаючи обвинуваченому покарання, колегія суддів відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує, що ним вчинено тяжкий необережний злочин, його наслідки, особу винного, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем проживання характеризується позитивно. Обставин, які б пом`якшували чи обтяжували покарання колегією суддів не встановлено.
Так, сторона обвинувачення зазначила про наявність обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_14 вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, водночас, матеріали справи не містять об`єктивних даних, які б це підтверджували, а ґрунтуються лише на свідченнях свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_20 , за відсутності відповідних письмових доказів щодо перебування особи в стані алкогольного сп`яніння.
За таких обставин колегія суддів вважає, що ОСОБА_14 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України. З огляду на те, що ОСОБА_14 раніше до кримінальної відповідальності за порушення правил безпеки руху не притягувався, як і не притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень на транспорті, вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння в ході судового розгляду не знайшло свого підтвердження, колегія суддів не вбачає підстав для призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
В ході апеляційного розгляду ОСОБА_14 заперечуючи проти задоволення апеляцій прокурора та потерпілого під час судових дебатів та під час звернення до суду з останнім словом заявив клопотання про звільнення його від покарання, в разі визнання винуватим в скоєнні інкримінованого злочину, на підставі положень п. ґ ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році». Колегія суддів дійшла висновку, що таке клопотання підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до положень п. ґ ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до положень ч.1 ст.26 вказаного Закону зазначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років.
Так, на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_14 досяг повних 64 років, вчинений ним необережний злочин, відповідно до положень ст.12 КК України, не є особливо тяжким. З огляду на відсутність обставин, визначених в ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» та ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», клопотання ОСОБА_14 є обґрунтованим та підлягає до задоволення.
Цивільні позови прокурора про стягнення з ОСОБА_14 на користь держави витрат, понесених лікувальними закладами на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_13 підлягають до задоволення, оскільки такі витрати повністю підтверджені документально.
Підлягає до задоволення і заявлений потерпілим ОСОБА_13 цивільний позов про стягнення з підсудного на його користь матеріальної шкоди та завданої моральної шкоди з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч.1 ст.28 КПК України (1960р.) особа, яка зазнала матеріальної шкоди від злочину, вправі при

провадженні в кримінальній справі пред`явити до обвинуваченого або

до осіб, що несуть матеріальну відповідальність за дії

обвинуваченого, цивільний позов, який розглядається судом разом з

кримінальною справою.

Частина 2 статті 1187 ЦК України визначає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно ж до положень п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України - шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Так, потерпілий ОСОБА_13 поніс витрати в сумі 11511 грн. 51 коп. на лікування травм, отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини ОСОБА_14 . Вказана сума коштів повністю підтверджується товарними і фіскальними чеками. Окрім того, згідно наданих до цивільного позову письмових доказів, потерпілий сплатив кошти в сумі 2500 грн. за надання йому юридичної допомоги, за висновком експертного, авто товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку завданого власнику пошкодженого при ДТП транспортного засобу №0702 від 14.02.2011 року, вартість якої складає 800 грн., вартість відновлюваного ремонту автомобіля FORD TRANSIT CONNECT, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, що сталася 17.12.2010 року складає 216 025 грн.45 коп., що також підлягає стягненню з ОСОБА_14 на користь потерпілого ОСОБА_13 .

Щодо вирішення цивільного позову в частині стягнення моральних збитків завданих злочином, колегія суддів виходить з наступного.
Так, згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 року з наступними змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Винними діями ОСОБА_14 потерпілому ОСОБА_13 заподіяна моральна шкода, яка полягає в моральних переживаннях і стражданнях, що їх зазнав потерпілий внаслідок отриманих травм, тривалість лікування в зв`язку з цим, те, що внаслідок цього потерпілий втратив працездатність не менш ніж на одну третину, тяжкість вимушених змін в його житті в зв`язку з цим. Тому, з урахуванням характеру та обсягу моральних страждань і переживань, глибини фізичних страждань, порушення звичного способу та ритму життя ОСОБА_13 , завдана йому моральна шкода підлягає відшкодуванню в розмірі, визначеному потерпілим 100 000 грн., що в повній мірі відповідатиме засадам розумності, виваженості та справедливості.
Керуючись п.15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, ст.ст. 365, 366, 378 КПК України (1960 року), колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляції прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області та потерпілого ОСОБА_13 задовольнити частково.

Виправдувальний вирок Ленінського районного суду м.Полтави від 04 квітня 2016 року відносно ОСОБА_14 скасувати, постановити новий вирок, яким ОСОБА_14 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

Звільнити ОСОБА_14 від відбування призначеного покарання на підставі п. ґ ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Стягнути з ОСОБА_14 :

- на користь НДЕКЦ при УМВС України в Полтавській області 412 грн.80 коп. та на користь Полтавського відділення при Харківському науково-дослідному інституті судових експертиз ім.Засл.проф. М.С.Бокаріуса 4219 грн.20 коп. витрат, понесених на проведення судових експертиз;

- на користь ДЗ „Відділкової клінічної лікарні ст.Полтава СТГО „Південна залізниця витрат, понесених на лікування потерпілого в сумі 1 094, 52 грн.;

- на користь Диканської ЦРЛ відділу охорони здоров`я Диканської РДА на суму 204, 23 грн.;

- на користь Полтавської обласної клінічної лікарні ГУ охорони здоров`я Полтавської ОДА на суму 2 326, 86 грн.

Стягнути з ОСОБА_14 на користь потерпілого ОСОБА_13 230836 грн.96 коп. завданої матеріальної шкоди та 100 000 грн. моральної шкоди, а всього стягнути з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_13 330 836 грн.96 коп.

Речові докази по справі : автомобілі NISSAN TEANA 350 XV, д.н.з. НОМЕР_1 , КАМАЗ -5320 д.н.з. НОМЕР_3 з причепом ГКБ 8350 д.н.з. НОМЕР_4 та автомобіль FORD TRANSIT CONNECT д.н.з. НОМЕР_2 повернути їх законним володільцям.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку протягом одного місяця з моменту його проголошення через Апеляційний суд Полтавської області.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4