Ухвала
Іменем України
03 вересня 2018 р.

м. Київ
провадження № 51-6120 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року та вирок Апеляційного суду міста Києва від 14 лютого 2018 року та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
Суть питання та встановлені судом обставини
Своє клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження засуджений ОСОБА_4 мотивує тим, що він перебував на лікуванні та долучає відповідні довідки.
Зазначені причини пропуску процесуального строку колегія суддів вважає поважними, тому засудженому необхідно поновити строк на подачу касаційної скарги.
ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою, у якій порушує питання про скасування рішень суду першої та апеляційної інстанції, просить направити на новий розгляд в суді першої інстанції.
Мотиви Суду
Статтею 427 КПК України встановлено вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга. Зокрема, у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. При цьому відповідно до ст. 438 КПК України підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, передбачені ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Усупереч наведених положень, ОСОБА_4 у своїй касаційній скарзі не наводить правового обґрунтування незаконності вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року та вироку Апеляційного суду міста Києва від 14 лютого 2018 року.

При цьому, посилаючись на незаконність, на його думку, постановлених судових рішень, наводить доводи, які стосуються лише фактичних обставин кримінального провадження, а також оцінки доказів, що, з огляду на вимоги як ст. 438, так і ст. 433 КПК України, не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу ОСОБА_4 без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків п`ятнадцять днів з дня отримання копії цієї ухвали.
З цих підстав Суд постановив:
Клопотання засудженого ОСОБА_4 задовольнити, поновити строк касаційного оскарження вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року та вироку Апеляційного суду міста Києва від 14 лютого 2018 року.
Касаційнускаргузасудженого ОСОБА_4 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року та вирок Апеляційного суду міста Києва від 14 лютого 2018 року залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_5