Постанова

Іменем України
31 травня 2018 року

м. Київ
справа № 227/3383/16-к
провадження № 51-1574км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального

суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового
засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора ОСОБА_7 , котра брала участь у розгляді кримінального провадження

в суді першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Донецької області

від 29 серпня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000683, за обвинуваченням
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Октябрського Первомайського району Автономної Республіки Крим, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого, останнього разу засудженого за вироком Первомайського районного суду Автономної Республіки Крим від 31 серпня

2009 року за ч. 2 ст. 297, ч. 2 ст. 121, статями 70, 71 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 4 місяці; ухвалою Вольнянського районного суду Запорізької області від 21 грудня 2015 року звільненого 29 грудня 2015 року умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 9 місяців 15 днів,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені
судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Згідно з обвинувальним актом та зміненим прокурором обвинувальним актом дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК як незакінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншої людини.
За вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 10 квітня 2017 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років. На підставі ч. 1 ст. 71 цього Кодексу за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Первомайського районного суду Автономної Республіки Крим від

31 серпня 2009 року ОСОБА_8 призначено остаточне покарання

у виді позбавлення волі на строк 9 років. На підставі ч. 5 ст. 72 КК йому зараховано у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 15 червня 2016 року по 10 квітня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Питання щодо речових доказів вирішено судом відповідно до вимог закону.
Згідно з вироком суду 22 квітня о 20:00 ОСОБА_8 перебував у гостях у свого знайомого ОСОБА_9 ( АДРЕСА_2 ), де в кухні разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 та

ОСОБА_9 вживав спиртні напої. В указаній квартирі також знаходився ОСОБА_11 , який із ОСОБА_9 в кухні розпивав спиртні напої. Між ОСОБА_11 та ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин відбувся словесний конфлікт, у ході якого в ОСОБА_8 виник умисел на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 . Близько 23:00 ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно з метою вбивства, взяв ніж, підійшов до ОСОБА_11 , котрий сидів на стільці за кухонним столом, і завдав ним останньому одного удару в життєво важливу частину тіла в область передньої поверхні шиї. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_8 потерпілий ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаної рани передньої поверхні шиї вище яремної вирізки з пошкодженням передньої стінки трахеї між 3-м та 4-м напівкільцями, яка проникає в її просвіт, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя. Проте смерть ОСОБА_12 не настала з причин, що не залежали від волі ОСОБА_8 . Виконавши всі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, ОСОБА_8 не зміг його закінчити з причин, що не залежали від його волі, у зв`язку з тим, що ОСОБА_9 побачив, як засуджений потерпілого ударив ножем, став кричати й виганяти ОСОБА_8 з квартири, а потерпілий у цей час її залишив.
Апеляційний суд Донецької області ухвалою від 29 серпня 2017 року задовольнив апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 .. Вирок районного суду змінив, перекваліфікував дії засудженого з ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 на ч. 1 ст. 121 КК. Призначив ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 121 КК покарання у виді позбавлення волі

на строк 7 років. На підставі ч. 1 ст. 71 цього Кодексу за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Первомайського районного суду Автономної Республіки Крим від 31 серпня

2009 року ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років. На підставі ч. 5 ст. 72 КК зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 15 червня 2016 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно з ухвалою апеляційного суду дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК як завдання умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 11 вересня 2017 року виправлено описку, допущену в мотивувальній частині ухвали цього ж суду

від 29 серпня 2017 року щодо ОСОБА_8 . Викладено абзац мотивувальної частини ухвали, в якому викладено суть пояснень учасників судового розгляду,

в такій редакції: «Заслухавши доповідача, обвинуваченого, який підтримав доводи апеляційної скарги, захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги обвинуваченого. Прокурора, який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченого, а вирок залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за такими підставами».
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому суді. Вказує на те, що апеляційний суд, частково дослідивши матеріали кримінального провадження, не допитав засудженого, потерпілого та свідка ОСОБА_9 , прийняв рішення на підставі показань зазначених осіб, які вони дали в суді першої інстанції. Також суд,

не дослідивши безпосередньо зібраних у провадженні доказів, дав їм іншу оцінку

і безпідставно перекваліфікував дії ОСОБА_8 . З урахуванням викладеного ухвала суду не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК і підлягає скасуванню.
В запереченнях на касаційну скаргу прокурора засуджений ОСОБА_8 наголошує на її необґрунтованості і просить залишити оскаржуване судове рішення без зміни.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 підтримала касаційну скаргу і просила її задовольнити. Захисник ОСОБА_6 просив залишити касаційну скаргу прокурора без задоволення як необґрунтовану.
Мотиви Суду
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини вчиненого діяння, дав неправильну правову оцінку діям засудженого ОСОБА_8 , визнавши його винуватим

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК, а саме у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство, тим самим допустив порушення кримінального закону, які істотно вплинули на правильність судового рішення.
Апеляційний суд перекваліфікував дії ОСОБА_8 на ч. 1 ст. 121 КК, навівши

в ухвалі переконливі мотиви прийняття такого рішення.
Так, суд апеляційної інстанції, не погоджуючись із висновками про те, що засуджений діяв саме з прямим умислом на вбивство потерпілого, зазначив, що надані місцевому суду докази свідчать про відсутність обставин, які завадили б довести свій умисел на вбивство потерпілого ОСОБА_11 до кінця, оскільки він, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, завдаючи одного удару ножем в область передньої поверхні шиї, передбачав, що внаслідок таких дій буде заподіяно шкоди здоров`ю, однак не конкретизував у своїй свідомості, якої саме шкоди здоров`ю потерпілого буде заподіяно.
При цьому суд зазначив, що ОСОБА_8 , завдавши одного удару і поранивши потерпілого, бачив, що ОСОБА_11 не втратив свідомості, продовжував діяти обдумано, послідовно. Поранення не призвело до такого стану потерпілого, яке б давало ОСОБА_8 підстав вважати, що він досяг злочинної мети, заподіявши смертельного поранення. Крім того, ні потерпілий, ні інші особи, що знаходилися

на масці скоєння злочину, не вчиняли жодних дій, які б можна було розцінити як активну протидію злочинним діям, що завадили ОСОБА_8 довести свій умисел на вбивство до кінця.
Враховуючи наведене й виходячи зі встановлених місцевим судом фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_8 не мав прямого умислу на вбивство ОСОБА_11 .
У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2017 року № 5-465(15)16 викладено висновок про застосування норми права, згідно з яким наявність підстав для зміни вироку або ухвалення апеляційним судом нового вироку не породжує для цього суду обов`язку досліджувати всю сукупність доказів із дотриманням засади безпосередності, якщо він по-новому (інакше) не тлумачить докази, оцінені судом першої інстанції.
Разом із цим, у межах фактичних обставин, установлених місцевим судом апеляційний суд не дав доказам у справі іншої оцінки, а зазначив про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність судом першої інстанції в частині кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК. Тобто цей суд не порушив кримінального процесуального закону, коли дійшов висновку про перекваліфікацію дій засудженого.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у кримінальному провадженні Судом не встановлено. Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам статей 370, 419 КПК, тому касаційна скарга прокурора задоволенню

не підлягає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 29 серпня 2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3