Номер провадження: 11-кп/785/170/18
Номер справи місцевого суду: 496/825/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Одесі апеляційну скаргу прокурора на вирок Біляївського районного суду Одеської області від 07.09.2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Чорне Окнянського району Одеської області, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, житель АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз 07.12.2012 року Біляївським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 03.07.2014 року на підставі ЗУ «Про амністію у 2014 році,
визнаний винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки з іспитовим строком, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України на 3 роки,
ВСТАНОВИЛА:
Відповідно до вироку суду, ОСОБА_7 в період часу з 24 по 28 грудня 2016 року таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_8 з території домоволодіння по АДРЕСА_2 на загальну суму 8265 грн.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Одеської області, не оскаржуючи доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильність його кваліфікації, вказує, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і даним про особу обвинуваченого та є явно несправедливим через свою м`якість. Просить суд вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним за ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. При цьому зазначає, що ОСОБА_7 неодноразово судимий, останній злочин вчинив в період незнятої судимості, тобто належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став, не одружений, не працює.
Вислухавши доповідача, прокурора про задоволення апеляції, обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляції прокурора, вивчивши викладені в апеляції доводи та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляція прокурора не підлягає задоволенню.
Суд першої інстанції, з`ясувавши,думку учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження доказів відносно тих обставин справи, які ніким не оспорюються і обмежився допитом обвинуваченого в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. Згідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги. Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК Українив апеляційній скарзі не оспорюються, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції у відповідності зі ст. 404 КПК України, рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє. Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України. Апеляційний суд вважає, що вказані вимоги кримінального Закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі, а висновки суду належним чином мотивовані. При призначенні покарання судом першої інстанції враховано характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного, та ступінь тяжкості злочину, особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, повністю визнав свою вину, розкаявся, враховано обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання. За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що перевиховання і виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства. Крім того, колегія суддів також враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 хоч офіційно і не одружений, проте має цивільну дружину, працює за наймом, потерпілому викрадене майно повернено і претензій до обвинуваченого потерпілий ОСОБА_8 не має. З огляду на викладене, давність вчиненого, колегія суддів вважає,що призначене обвинуваченому покарання, в повній мірі відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченого, призначено у відповідності до ст. 65 КК України, за своїм видом та за розміром призначене покарання є законним і справедливим, а доводи апеляційної скарги прокурора щодо надмірної м`якості призначеного покарання не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду. За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування вироку суду. Керуючись ст. ст. ст.405, 407,409, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Біляївського районного суду Одеської області від 07.09.2018 року відносно ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 185 КК України - без змін. Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4