Справа №481/1325/171 10.05.2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження №0000635 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_5 на вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 30 листопада 2017р., стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Баштанка, Миколаївської області, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, одруженої, дітей не маючої, не працюючої, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої,
- обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
обвинувачена ОСОБА_5
захисник ОСОБА_7
встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі обвинувачена просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити їй покарання яке буде відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Короткий зміст вироку.
Вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України і призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
Відповідно до вимог ст.71 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 30.03.2015 року і остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 04 (чотири) роки і 04 (чотири) місяці з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі.
Строк покарання засудженій ОСОБА_5 обчислювати з дня проголошення вироку.
Вирішено питання щодо речових доказів по справі.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі обвинувачена не погоджуючись із призначеним покаранням вважає його занадто суворим.
Вказує, що суд хоча і вказав пом`якшуючи обставини проте не надав їм належної правової оцінки та призначив їй покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та її особі.
Обставини встановлені судом першої інстанції.
Суд визнав доведеним, що ОСОБА_5 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за наступних обставин, 23.09.2017 року у вечірній час обвинувачена ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_8 разом відпочивали на весіллі, яке відбувалось по АДРЕСА_2 . Близько 23:00 години обвинувачена та потерпіла разом підійшли до туалету, який знаходився на території даного домоволодіння. Потерпіла ОСОБА_8 поклала свій мобільний телефон «ErgoA-502» на собачу будку, яка стояла поруч і зайшла до туалету. Побачивши мобільний телефон у обвинуваченої ОСОБА_5 раптово виник умисел на його викрадення. Після того, як потерпіла вийшла з туалету, то відразу ж пішла до гостей, при цьому забувши телефон на будці, а обвинувачена не повідомила їй про це. Близько 23:30 год обвинувачена ОСОБА_5 повернулась до собачої будки, на якій лежав мобільний телефон «ErgoA-502» потерпілої ОСОБА_9 , реалізуючи свій умисел на його таємне викрадення. Переконавшись у відсутності сторонніх осіб обвинувачена ОСОБА_5 таємно викрала мобільний телефон «ErgoA-502».
Даною крадіжкою обвинувачена ОСОБА_5 завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальні збитки на загальну суму 815 грн 00 коп.
За таких обставин суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 185 КК України, як умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При обранні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, прийняв до уваги те, що вона вчинила злочин середньої тяжкості, особу обвинуваченої, яка перебуває на обліку у лікаря нарколога Баштанської ЦРЛ з діагнозом «Розлад психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю ( синдром залежності)», раніше неодноразово судима, її ставлення до вчиненого та обставини, що пом`якшують покарання суд визнав щире каяття, вибачення перед потерпілою, обставин які обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено. Вважав, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 30.03.2015 року за яким їй було призначене покарання у виді 04 років 03 місяця позбавлення волі та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі.
Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_7 , які частково підтримали апеляційну скаргу та просили вирок скасувати, призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції, думку прокурора, який підтримав позицію сторони захисту щодо скасування вироку, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Проте, зазначених вимог закону, судом першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження не дотримано.

Згідно зі ст. 63 Конституції України підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист.

Підозрюваний, обвинувачений у кожний конкретний момент кримінального провадження щодо нього повинен мати змогу правильно зрозуміти, що саме відбувається у цьому провадженні і своєчасно та повною мірою скористатися своїми процесуальними правами для захисту своїх законних інтересів, тому не тільки повне незнання, а й недостатнє знання та розуміння ним законів, є підставою негайно вжити заходів до забезпечення участі у провадженні захисника.

Як вбачається з вироку Суворівського районного суду м. Херсона та із мотивувальної частини оскаржуваного вироку, обвинувачена ОСОБА_5 перебуває на обліку у лікаря нарколога Баштанської ЦРЛ з діагнозом «Розлад психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю (синдром залежності)»

Проте, ані слідчий, який проводив досудове розслідування та склав обвинувальний акт, ані прокурор ОСОБА_10 , який затвердив обвинувальний акт, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 КПК України, не залучили захисника, участь якого у даному кримінальному провадженні є обов`язковою, оскільки, ОСОБА_5 має психічні вади, які перешкоджають їй повною мірою реалізувати свої права.

Суд першої інстанції також залишив зазначене поза увагою і не перевірив обставини провадження щодо особи обвинуваченої та забезпечив реалізацію права обвинуваченої ОСОБА_5 на захист.

Відповідно даним технічного носія інформації, судовий розпорядник хоча і вручив обвинуваченій пам`ятку про її права та обов`язки, а головуючий з`ясовував у ОСОБА_5 , чи зрозумілі їй її права та обов`язки як обвинуваченої та чи є необхідність їй їх роз`яснювати, проте, на порушення вимог ст. 345 КПК України, суддя не впевнився чи дійсно обвинувачена зрозуміла зміст викладеного та чи потребує вона участі захисника. Зазначене свідчить про те, що суд першої інстанції істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, які визначають процедуру судового розгляду, які пов`язані із забезпеченням права обвинуваченої на захист. Більш того, суд прийняв відмову ОСОБА_5 від захисника, проте не звернув увагу на діагноз обвинуваченої, на який сам же посилався у вироку «Розлад психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю (синдром залежності)», та в порушення вимог ст. 52 КПК України не забезпечив участь захисника в розгляді даного кримінального провадження.

Між тим, обвинувачена не могла сама скористатися правом на захист в силу, поставленого їй діагнозу, як людина, яка має певні розлади психіки.

Разом з тим, суд першої інстанції дані обставини залишив поза увагою, розглянув справу за відсутності захисника, чим порушив право обвинуваченої ОСОБА_5 на захист.

Зазначене є істотним порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 412 КПК України, таке порушення є істотним, оскільки перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є безумовною підставою для скасування вироку відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст. 409, п.4 ч.2 ст. 412 КПК України.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду першої інстанції і призначає новий розгляд в суді першої інстанції, якщо встановлені порушення, передбачені п. п. 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч. 2 ст. 412 КПК України.

З урахуванням викладеного, вирок суду першої інстанції відносно обвинуваченої ОСОБА_5 підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції в іншому складі суду.

У зв`язку із скасуванням вироку з процесуальних підстав, судом апеляційної інстанції не перевіряються доводи обвинуваченої ОСОБА_5 по суті ухваленого судового рішення. Однак, її апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки в ній оскаржується законність прийнятого судом рішення.

При новому судовому розгляді даного кримінального провадження суду першої інстанції слід врахувати вищенаведене, усунути вказані в ухвалі порушення, розглянути кримінальне провадження відповідно до встановленої законом процедури судового розгляду та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення у відповідності до вимог кримінального процесуального та кримінального законів.

Керуючись ст. ст. 52, 405, 407, 409, 412, 415, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 30 листопада 2017 року відносно ОСОБА_5 скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: