г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/606/17
Номер провадження 1-кп/213/19/18
В И Р О К
Іменем України

30 травня 2018 року Інгулецький районний суд м.Кривого Рогу

Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 , він же цивільний позивач,

обвинуваченого ОСОБА_8 , він же цивільний відповідач,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 , він же цивільний відповідач.

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 , він же законний представник цивільного відповідача,

представника служби у справах дітей виконкому Інгулецької районної у місті ради - ОСОБА_11 ,

представника ювенальної превенції Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 ,

представника потерпілого: ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Інгулецького районного суду в м.Кривому Розі кримінальне провадження № 0000931 від 29.06.2016 року у відношенні

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився: с. Степове Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, не працює, освіта: професійно-технічна, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 30.01.2018 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, раніше судимого:

-30 січня 2018 року Жовтневим районним судом м.Кривого Рогу за ст.185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народився: м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, не працює, освіта: базова загальна середня, навчається: ДНЗ «Криворізький професійний транспортно-металургійний ліцей», зареєстрований та проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_8 29.06.2016 року приблизно о 01 годині 00 хвилин, проходячи по вулиці Збагачувальна в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, разом з неповнолітнім ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , побачили на переході трамвайної колії біля будинку № 66 по вулиці Збагачувальна в м. Кривий Ріг раніше незнайомого їм ОСОБА_7 . Після чого у ОСОБА_9 безпричинно, з хуліганських спонукань, раптово виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , реалізуючи який ОСОБА_9 , для досягнення свої мети, запропонував ОСОБА_8 спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_7 разом з ним, на що ОСОБА_8 погодився, тим самим вступивши з ОСОБА_9 у злочинну змову та об`єднавшись з ним єдиним злочинним умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень раніше незнайомому їм ОСОБА_7 .
Так, ОСОБА_8 , діючи спільно з ОСОБА_9 , реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, без розподілу функцій виконання злочину, пішли на зустріч ОСОБА_7 та перестріли його на переході трамвайних колій, де почали з ним розмовляти. Після короткої розмови ОСОБА_8 випрямленою правовою взутою ногою умисно наніс ОСОБА_7 один удар в область стегна, даючи ОСОБА_9 зрозуміти про початок реалізації їх спільних злочинних дій. Після чого, ОСОБА_9 умисно зі значною силою наніс правою та лівою руками, стиснутими у кулак, не менше трьох ударів в область обличчя потерпілого ОСОБА_7 , від яких останній впав на грунт та знаходився у положенні лежачи на правому боці. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_9 , стоячи над потерпілим ОСОБА_7 , користуючись тим, що ОСОБА_7 знепритомнів та не міг чинити опір, наніс йому один удар правою ногою в область обличчя, від якого потерпілого ОСОБА_7 трохи розвернуло на спину. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_9 стрибнув обома ногами на обличчя потерпілого ОСОБА_7 , після чого трохи відійшов від нього, надаючи змогу ОСОБА_8 продовжити реалізовувати їх спільний злочинний умисел. Далі ОСОБА_8 , підійшовши до потерпілого ОСОБА_7 , наніс йому правою та лівою ногами не менше трьох ударів у правий бік тулуба, а також правою та лівою руками, зігнутими у кулак, не менше чотирьох ударів в область обличчя, після чого відійшов від потерпілого ОСОБА_7 . У цей час ОСОБА_9 підійшов до потерпілого ОСОБА_7 та наніс йому не менше семи ударів руками, зігнутими у кулак, в область обличчя.
Далі, діючи спільно та продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підняли потерпілого ОСОБА_7 та тримаючи його під руки, перенесли до будинку АДРЕСА_3 , де поклали його на грунт та залишили в положенні сидячи з нахиленим тулубом вперед, після чого, відійшовши від потерпілого на невелику відстань, повернулися до нього знову. Так, підійшовши до потерпілого ОСОБА_7 , який продовжував перебувати без тями, ОСОБА_9 , продовжуючи свої злочинні дії, наніс ще один удар правою ногою, зігнутою у кулак, в область обличчя потерпілого, у результаті чого він перекинувся на спину, після чого наніс ще не менше одного удару правою ногою та не менше трьох ударів правою та лівою руками, зігнутими у кулак, в область обличчя потерпілого ОСОБА_7 . ОСОБА_8 , приєднавшись до ОСОБА_9 знову, продовжуючи свої злочинні дії, також підійшов до потерпілого ОСОБА_7 та наніс не менше трьох ударів правою та лівою ногами в область тулубу та не менше одного удару в область обличчя потерпілого.
Таким чином, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у результаті своїх злочинних дій спричинили потерпілому тілесні ушкодження у вигляді перелому виличної кістки ліворуч зі зміщенням уламків, перелому в проекції лобно-виличного шву ліворуч, переломів 6, 8, 9, 10 ребер праворуч, розриву правої легені, гемопневмотораксу праворуч, садни і синці обличчя, забійної рани правої виличної області, гематоми грудної клітини праворуч.
Згідно з висновком судово-медичного експерта № 1622 від 30.08-31.08.2016 року у результаті злочинних дій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 потерпілому спричинені тілесні ушкодження, а саме: переломи 6, 8, 9, 10 ребер праворуч, розрив правої легені, гемопневмоторакс праворуч по характеру відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя; перелом виличної кістки ліворуч зі зміщенням уламків, перелом в проекції лобно-виличного шву ліворуч, садна і синці обличчя, забійна рана обличчя по ступеню тяжкості оцінюються у сукупності і відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби); гематома грудної клітини праворуч по характеру відноситься до легких тілесних ушкоджень як такі, що мають незначні скороминучі наслідки.

Відповідно до висновку судового експерта № 134 від 16.02.2017 року ушкодження виникли від ударної дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою, травмуючою поверхнею, якими могли бути як озброєна, так і не озброєна рука, взута нога нападаючого (нападаючих) або інші предмети з такими ж властивостями, та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з протиправними діяннями ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Таким чином, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, за ознаками спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся. Пояснив, що все так відбувалося, як зазначено в обвинувальному акті, викладені обставини підтвердив. На даний час не пам`ятає, хто запропонував вчинити злочин. Злочин вчинив з хуліганських мотивів. Просив суворо не карати. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди у сумі 25000 грн. визнав у повному обсязі.
У судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_9 себе винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України визнав у повному обсязі. Підтвердив обставини вчинення злочину, як вони викладені в обвинувальному акті. Злочин вчинив з хуліганських мотивів. Також пояснив, що після того, як побили потерпілого, він та ОСОБА_8 підняли потерпілого ОСОБА_7 та тримаючи його під руки, перенесли до будинку АДРЕСА_3 , щоб не наїхав транспортний засіб на потерпілого та поклали останього на грунт. У скоєному щиро розкаявся. Просив суворо не карати, він навчається, інших злочинів не вчиняв, під час судового засідання просив вибачення у потерпілого. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди згідно первинного позову у сумі 25000 грн. - визнав у повному обсязі. Пояснив, що ним частково відшкодована потерпілому завдана моральна шкода в сумі 10000 грн. та в подальшому буде продовжувати відшкодовувати матеріальну шкоду.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченими, їх вина у скоєнні інкримінованого кожному кримінального правопорушення - підтверджується також поясненнями: потерпілого, свідків, письмовими матеріалами кримінального провадження, визнаними документами.

Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що все відбулося так, як зазначено у обвинувальному акті. Внаслідок протиправних дій обвинувачених йому завдано тілесні ушкодження. Певний час він лікувався: знаходився на стаціонарному лікуванні, а потім на амбулаторному. Після спричинених йому тілесних ушкоджень він втратив зір, став інвалідом ІІІ групи. Це все завдало йому моральних страждань, змушений постійно лікуватися, втратив спокійний сон, почав постійно хвилюватися, нервувати, змушений користуватися сторонньою допомогою, не має змоги самостійно пересуватися, відвідувати лікарню, вести звичний спосіб життя. Також пояснив, що він заявляв цивільний позов про стягнення з кожного обвинуваченого завданої моральної шкоди в розмірі по 25000 гривень. З урахуванням того, що ОСОБА_9 частково відшкодував моральну шкоду в сумі 10000 гривень, просив стягнути з останього залишок не відшкодованої суми -15000 гривень, а в разі відсутності грошових коштів у неповнолітнього ОСОБА_9 - просив стягнути суму 15000 гривень з законного представника ОСОБА_10 . Окрім цього, просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди 25000 грн.. Потерпілий під час судового слідства просив суворо не карати обвинуваченого ОСОБА_9 , а під час судових дебатів просив призначити обвинуваченим сувору міру покарання.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що обвинувачені його знайомі. Вони відпочивали у гаражі 29.06.2016року, обвинувачені розповіли, що якогось чоловіка побили на трамвайній колії. Чітко не пам`ятає, що саме обвинувачені розповідали, вони не пояснювали причини побиття. У когось з них на джинсах були сліди крові. У якому стані залишили потерпілого обвинувачені не повідомили.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в гаражі розповідали, що побили якогось чоловіка. Він не пам`ятає, чи були на комусь з них сліди крові. Він не розпитував їх.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що в той момент, коли його син ОСОБА_16 вчинив злочин- він перебував у відрядженні. В подальшому син не зміг йому пояснити таку поведінку. Мати ОСОБА_17 померла в 2014 році. Син виховувався в неповній сім`ї. Після скоєного злочину син все усвідомив, розкаюється в тім, що так вчинив, ОСОБА_17 працює грузчиком, але не офіційно, останній за власті кошти частково відшкодував потерпілому завдану моральну шкоду в розмірі 10000 гривень.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченогоОСОБА_9 ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що син проживає з ним та бабусею. Мати ОСОБА_17 померла у 2014 році. Про вчинення сином кримінального правопорушення- він не знав, дізнався від співробітників поліції. Він займається вихованням сина, посилив контроль за сином. Поведінка сина змінилася на краще. Просить суворо не карати сина.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 та неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 підтверджується також письмовими матеріалами кримінального провадження: випискою з медичної картки стаціонарного хворого, відповідно до якої ОСОБА_7 29.06.2016 року поступив у відділення політравми КЗ «Криворізька міська лікарня № 2» ДОР» з діагнозом: СТ. ЗЧМТ. Струс головного мозку. Численні гематоми обличчя. Закритий перелом лівої виличної кістки. Гемосинус ліворуч. Контузія легкого ступеню. ОІ. Гематома повік ОІ. Субкон`юктиальний крововилив ОІ. Посттравматичний кон`юктивіт ОІ. Міопія високого ст. ОІ. ЗТГ. Закритий перелом 6, 8, 9, 10 ребер праворуч. Розрив правої легені. Травматичний гемопневмоторакс праворуч. Забійна рана правої виличної області. Дата виписки: 13.07.2016 року ( кр. пр. а. с. 18); висновком експерта № 1622 від 16 серпня 2016 року (кр. пр. а. с. 19-21); довідкою КЗ «Криворізька міська лікарня № 2» ДОР» від 29.06.2016 року, відповідно до якої ОСОБА_7 знаходиться на стаціонарному лікуванні у відділенні політравми (кр. пр. а. с. 25); протоколом огляду місця події від 05.12.2016 року та фототаблицями до нього (кр. пр. 45-48); протоколом пред`явлення особи для впізнання від 20.12.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_18 впізнав ОСОБА_8 як того, хто бив потерпілого ОСОБА_7 (кр. пр. а. с. 69-73); протоколом пред`явлення особи для впізнання від 20.12.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_18 впізнав ОСОБА_9 як того, хто бив потерпілого ОСОБА_7 (кр. пр. а. с. 74-78); протоколом пред`явлення особи для впізнання від 23.12.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_9 як того, хто його бив (кр. пр. а. с. 87-90); протоколом пред`явлення особи для впізнання від 23.12.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_8 як того, хто його бив (кр. пр. а. с. 92-95); протоколом проведення слідчого експерименту від 23.12.2016 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_7 , показуючи місце вчинення злочину, провів слідчу групу до будинку АДРЕСА_4 . Потім провів через трамвайну колію та повідомив, що він йшов з дворів між будинками АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 та проходячи через перехід трамвайних колій, його зупинили двоє хлопців. Один був вище другого. Той, що вище зростом, вдарив його у ліву сторону обличчя рукою два рази. ОСОБА_7 впав на правий бік між коліями. Більше нічого не пам`ятає (кр.пр. 119-122); протоколом проведення слідчого експерименту від 23.12.2016 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_18 біля будинку № 66 по вул. Збагачувальна в м. Кривий Ріг пояснив, що з вікна свого будинку бачив, між трамвайними коліями на переході лежить чоловік, якого він раніше бачив, але не знайомий з ним. Біля чоловіка стоять два хлопця. Один був вище зростом. Чоловік лежав на спині, голова догори, тулуб був припіднятий, чоловік тримався на руках. Після чого, до потерпілого підійшов хлопець меншого зросту та почав його бити руками в область грудей та обличчя, нанісши приблизно 10 ударів. Після чого, вищий ростом хлопець почав бити, аналогічно наніс не менше 10 ударів в область грудей та обличчя. Потім свідок відійшов від вікна. Коли він знову повернувся, побачив, що потерпілий лежить вже на протилежній стороні біля будинку № 47 по вулиці Збагачувальна у тому ж положенні, що й на коліях трамвайної лінії. Свідок поклав манекен в таке положення, як лежав потерпілий. Після чого показав як наносилися удари потерпілому (кр. пр. а. с. 125-128); протоколом проведення слідчого експерименту від 23.12.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_8 детально розповів про обставини вчинення кримінального правопорушення (кр. пр. а. с. 131-134); висновком експерта № 134 від 16.02.2017 року (кр. пр. а. с. 159-161); висновком судово-психіатричного експерта № 20 від 31.01.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_7 за своїм психічним станом здатен правильно сприймати обставини, що мають значення для справи (кр. пр. а. с. 165-172); копією довідки до акта огляду медико-соціального комісією серія 12 ААА № 39934, відповідно до якої ОСОБА_7 з 01.12.2016 року встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з загальним захворюванням по зору безстроково (а. с. 38, 41, кр. пр. а.с. 193); випискою із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_7 , відповідно до якої потерпілий 18.11.2016 року був госпіталізований в офтальмологічне відділення КЗ «Криворізька міська лікарня № 4» ДОР з основним діагнозом: тотальне відшарування сітківки, ускладнена катаракта, підвивих кришталика, розхідна косоокість з вкрай низькими зоровими функціями, звуження полів зору до трубкового (результат травми 29.06.2016 року). Дата виписки 19.11.2016 року (а. с. 35, 40, кр. пр. а. с. 194).

Вина обвинувачених також підтверджується визнаними документами: диском з записом проведення 23.12.2016 року слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 , що зберігається в матеріалах кримінального провадження, з якого встановлено, що потерпілий пояснив та показав, як обвинувачені без всякої причини почали наносити йому тілесні ушкодження (кр. пр. а. с.123, 124); диском з записом проведення 23.12.2016 року слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_18 , що зберігається в матеріалах кримінального провадження. Свідок ОСОБА_18 пояснив та показав, як обвинувачені наносили тілесні ушкодження потерпілому (кр. пр. а. с.129, 130); диском з записом проведення 23.12.2016 року слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 , що зберігається в матеріалах кримінального провадження, під час якого ОСОБА_8 показав та розказав, як він та ОСОБА_9 по черзі наносили тілесні ушкодження потерпілому (кр. пр. а. с.135, 136); записаним на компакт-диск аудіо записом допиту свідка ОСОБА_18 (кр. пр. а. с.181, 182), який було досліджено в судовому засіданні та встановлено, що допит свідка ОСОБА_18 було проведено під час досудового розслідування слідчим суддею у судовому засіданні 02.02.2017 року. Під час дослідження встановлено, що ОСОБА_18 29.06.2016 року почув крик. Дві особи били чоловіка, який лежав на рельсах трамвайної лінії. Спочатку бив руками та ногами один, потім до нього приєднався той, що вище зростом, як встановлено в судовому засіданні під час судового слідства, що вищий ростом на той час був ОСОБА_8 .. Свідок викликав поліцію. Відстань від нього до трамвайної колії була не більше 15 м, територія освітлена. При пред`явленні до впізнання він впізнав обох обвинувачених. Першим наносив удар той, що менше зростом, бив у голову, обличчя. Хлопці змінювали один одного (кр.пр. а.с.129,130).

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно із ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, попередження вчинення нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Оцінивши у сукупності зібрані у справі докази, які є належними та допустимими, суд вважає доведеною повністю у судовому засіданні вину обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України за ознаками спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб. Кваліфікацію дій обвинувачених суд вважає правильною.
Розгляд кримінального провадження проводився в межах пред`явленого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачення.
Представник служби у справах дітей виконкому Інгулецької районної у місті ради - ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що неповнолітній ОСОБА_9 з вересня 2016 року перебуває під соціально-психологічним супроводом в навчальному закладі, як дитина, що опинилась в складних життєвих обставинах. На обліку в службі у справах дітей обвинувачений не перебуває, навчається, виховується в неповній сім`ї, мати обвинуваченого померла, нових злочинів обвинувачений не вчинив, розуміє серйозність свого вчинку, у вчиненому розкаюється. Просила при призначенні міри покарання не позбавляти волі обвинуваченого.

Представник ювенальної превенції Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що обвинувачений ОСОБА_9 навчається, хоче отримати професію, порушень громадського порядку не має, раніше не судимий, виправляється. Просить не позбавляти волі неповнолітнього обвинуваченого.

Визначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 та неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_9 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кожним кримінального правопорушення, дані про осіб обвинувачених, обставини, які пом`якшують та обтяжують кожному покарання,а також наявність у ОСОБА_9 обставин, передбачених ст.103 КК України.

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 згідно із класифікацією злочинів залежно від ступеня тяжкості вчинили тяжкий злочин. Свою вину обвинувачені визнали повністю та щиро розкаялися, ОСОБА_9 скоїв злочин у неповнолітньому віці. Неповнолітній ОСОБА_9 раніше не судимий, виховувався в неповній сім`ї, мати померла в 2014 році. Обвинувачений ОСОБА_8 скоїв злочин по даному кримінальному провадженню до винесення відносно нього вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30.01.2018 року, за який засуджено за ст.185 ч.3 КК України до трьох років позбавлення волі. По даному кримінальному провадженню перебував у розшуку. Цивільний позов обвинувачені визнали в повному обсязі. Обвинувачений ОСОБА_9 в добровільному порядку відшкодував частково потерпілому компенсацію за спричинену моральну шкоду в сумі 10000 гривень. Обвинувачені у лікарів: психіатра та нарколога на обліку не перебувають. ОСОБА_8 за місцем проживання характеризується посередньо.
Обвинувачений ОСОБА_9 навчається в Криворізькому професійному транспортно-металургійному ліцеї, за місцем навчання за навчання зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працелюбний, уважний учень. Пропусків уроків без поважних причин не має, однак за характером імпульсивний, деколи діє під впливом емоцій, не вміє контролювати себе, на обліку з приводу хронічних хвороб не перебуває, проживає з батьком та бабусею, мати обвинуваченого- ОСОБА_19 померла. Нових злочинів ОСОБА_9 не вчинив, до адміністративної відповідальності не притягувався. Відповідно до звіту про неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 служба у справах дітей виконкому Інгулецької районної у місті ради м.Кривого Рогу вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_9 як найм`якшу міру покарання.

Також суд враховує досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації, складену відповідно до вимог ст. 314-1 КПК України, у відношенні обвинуваченого ОСОБА_9 , відповідно до якої ризик вчинення останнім повторного кримінального правопорушення оцінюється, як середня ймовірність його вчинення, ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, оцінюється, як низький. Орган пробації вважає, що можливе виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі та вважають доцільним застосування судом при призначенні покарання обвинуваченому обов`язків, передбачених ст. 76 ч.1, п.1, 2 КК України, застосувати додаткові обов`язки, передбачені ст. 76 ч.2 п.2, п.6 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з органом пробації; не залишати місця проживання у визначенні судом години з 21.00 до 06.00 годин; утримуватися від відвідування розважальних закладів в період часу з 18.00 години до 06.00 годин; закінчити Криворізький професійний транспортно-металургійний ліцей; взяти участь у апробаційній програмі «Управління гнівом».

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченим -судом не встановлено.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд відносить те, що він щиро розкаявся у скоєному злочині, вину визнав в повному обсязі.
До обставин, які пом`якшують покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_9 , суд відносить те, що він щиро розкаявся у скоєному злочині, вину визнав в повному обсязі, є напівсиротою, скоїв злочин в неповнолітньому віці, відшкодував в добровільному порядку моральну шкоду потерпілому в сумі 10000 гривень.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно із ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, попередження вчинення нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. За таких обставин суд вважає, що покарання обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ст.121 ч.2 КК України слід обрати необхідне і достатнє для виправлення у вигляді позбавлення волі.

Обвинуваченому ОСОБА_8 необхідно призначити покарання за ч.2 ст.121 КК України у вигляді позбавлення волі на строк, який буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого, попередження вчинення ним нових злочинів та буде домірним вчиненому.

Оскільки, злочин по даному кримінальному провадженню обвинувачений ОСОБА_8 вчинив до винесення вироку Жовтневим районним м.Кривого Рогу від 30 січня 2018 року, яким останього засуджено за ст.185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі, необхідно призначити йому покарання на підставі ст.70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення більш суворим покаранням призначеним по даному вироку у вигляді позбавлення волі - менш суворого призначеного за вироком від 30 січня 2018 року у вигляді позбавлення волі і остаточно необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі. Підстав для застосування обвинуваченому ОСОБА_8 ст.ст.69,75 КК України не має.

Обвинуваченому ОСОБА_9 необхідно призначити покарання за ч.2 ст.121 КК України у вигляді позбавлення волі. З урахуванням всіх обставин, пом`якшуючих покарання обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і даних про його особу, вважаючи вищевказані пом`якшуючі обставини виключними, суд приходить до висновку про можливість призначення покарання із застосуванням ст. 69,69-1 КК України, нижче від найнижчої межі, зазначеної в санкції ч.2 ст.121 КК України у вигляді позбавлення волі на строк, який буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого, попередження вчинення ним нових злочинів та буде домірним вчиненому.

Оскільки, виправлення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_20 можливе і без його безпосередньої ізоляції від суспільства, на підставі ст.ст. 75, 104 Кримінального кодексу України необхідно звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо протягом іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає відповідно до ст. 76 ч.1 п.п.1,2 Кримінального кодексу України такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. А також з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, який офіційно не працює- слід покласти додатково на обвинуваченого необхідні та достатні для його виправлення обов`язки передбачені ст. 76 ч.2 п.2, п.6 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з органом пробації; не залишати місця проживання у визначенні судом години з 21.00 до 06.00 годин; утримуватися від відвідування розважальних закладів в період часу з 18.00 години до 06.00 годин; закінчити Криворізький професійний транспортно-металургійний ліцей; взяти участь у пробаційній програмі «Управління гнівом».

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Так, відповідно до ст.ст. 1166, 1167,1179 ЦК України, обвинувачені, які вчинили кримінальне правопорушення, зобов`язані відшкодувати завдану моральну шкоду особі, якій таку було завдано, а в разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої шкоди, ця шкода відшкодовується батьками.
Вирішуючи питання щодо заявленого цивільного позову, який в подальшому ОСОБА_7 уточнив, при цьому зменшив позовні вимоги у відношенні неповнолітнього ОСОБА_9 в зв`язку з тим, що останній частково погасив завдану моральну шкоду та просив: стягнути з неповнолітнього ОСОБА_9 22000 гривень, з обвинуваченого ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 25000 грн. Під час судових дебатів ОСОБА_7 зазначив, що після подачі ним уточненого позову обвинувачений неповнолітній ОСОБА_9 відшкодував йому ще частину коштів, всього відшкодовано ним 10000 грн. та просив стягнути з останнього на свою користь на відшкодування завданої моральної шкоди 15 000 грн. Уточнений позов в частині вимог до ОСОБА_8 підтримав.

При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди, суд враховує характер і об`єм фізичних страждань позивачем ОСОБА_7 , глибину його душевних переживань, їх термін, вимушені зміни у житті останнього.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити уточнені позовні вимоги ОСОБА_7 та стягнути з неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 (з урахуванням погашеної суми 10000 грн.) суму 15000 грн., а в разі відсутності у неповнолітнього ОСОБА_9 - майна, достатнього для відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 15000 гривень - стягнути із законного представника: ОСОБА_10 . Також підлягає задоволенню вимога ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_8 завданої моральної шкоди в сумі 25000 гривень, яку останній визнав в повному обсязі.

Питання щодо визнаних документів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 до вступу вироку в законну силу-

не обирати.

Згідно ухвали Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 15.03.2018 року ОСОБА_8 тимчасово залишений у Криворізькій установі виконань покарань УДПтСУ в Дніпропетровській області №3, як особа, яка засуджена за вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 30.01.2018 року та перераховується за Інгулецьким районним судом м.Кривого Рогу.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу слід обрати у вигляді тримання під вартою, взявши під варту в залі суду.

Строк покарання ОСОБА_8 по даному вироку рахувати з 30 травня 2018 року.

Слід зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання по даному вироку повністю відбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 30.01.2018 року та відраховувати строк з 28.11.2017 року, тобто з моменту його затримання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_8 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.121 ч.2 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання за ст.121 ч.2 Кримінального кодексу України на строк 7 (сім) років позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення більш суворим покаранням призначеним по даному вироку у вигляді позбавлення волі - менш суворого призначеного за вироком від 30 січня 2018 року у вигляді позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Строк покарання по даному вироку рахувати з 30 травня 2018 року.

Зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання по даному вироку повністю відбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 30.01.2018 року та відраховувати строк покарання з 28.11.2017 року.

ОСОБА_9 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.121 ч.2 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання за ст.121 ч.2 Кримінального кодексу України із застосуванням ст. 69 КК України нижче нижчої межі, зазначеної в санкції ст.121 ч.2 КК України у вигляді 5( п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо протягом іспитового строку 2 (два) роки він не вчинить нового злочину і виконає відповідно до ст. 76 ч.1 п.п.1,2 Кримінального кодексу України такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. А також з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований - слід покласти додатково на обвинуваченого необхідні та достатні для його виправлення обов`язки передбачені ст. 76 ч.2 п.2, п.6 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з органом пробації; не залишати місця проживання у визначенні судом години з 21.00 до 06.00 годин; утримуватися від відвідування розважальних закладів в період часу з 18.00 години до 06.00 годин; закінчити Криворізький професійний транспортно-металургійний ліцей; взяти участь у пробаційній програмі «Управління гнівом».

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити.

Стягнути з неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 компенсацію за спричинену моральну шкоду завдану в результаті скоєння злочину - в розмірі 15000 грн. а в разі відсутності у неповнолітнього ОСОБА_9 майна, достатнього для відшкодування завданої шкоди, суму 15000 гривень стягнути із законного представника: ОСОБА_10 .

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 компенсацію за спричинену моральну шкоду завдану в результаті скоєння злочину в розмірі 25000 грн.

Визнані в якості документів- диск із записом проведення 23.12.2016 року слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 , диск із записом проведення 23.12.2016 року слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_18 , диск із записом проведення 23.12.2016 року слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 , компакт-диск з аудіо записом допиту свідка ОСОБА_18 , які знаходяться при матеріалах кримінального провадження- залишити при них.

Матеріали кримінального провадження №0000931 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням при обвинувальному акті у справі №213/606/17, пр.1-кп/213/19/18.

В апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судом першої інстанції і не набрали законної сили.

Відповідно до статті 395 КПК України апеляційна скарга на судові рішення, ухвалені судом першої інстанції, подається через суд, який ухвалив судове рішення, до Апеляційного суду Дніпропетровської області, протягом тридцяти днів з дня проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1