Справа № 379/784/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.06.2018 року м.Тараща

Слідчий суддя Таращанського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника: ОСОБА_4 ,
розглянув клопотання слідчого Таращанського ВП Миронівського відділу ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному:

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Велика Березянка Таращанського району Київської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , поштовий індекс НОМЕР_1 , має базову середню освіту, не працює, не одружений, раніше судимий, а саме: 10.01.2014 Таращанським районним судом за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 296 КК України до 4 років позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України у кримінальному провадженні № 0000268 від 14.06.2018 року.
Клопотання надійшло до суду 15.06.2018 року.
Суд, перевірив надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого було подано клопотання, та, дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_4 -
в с т а н о в и в:
Старший СВ Таращанського ВП Миронівського ВП ГУНП в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_5 подав до Таращанського районного суду Київської області клопотання, погоджене начальником Таращанського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою.
В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що ОСОБА_6 , будучи раніше судимим, а саме 10 січня 2014 року Таращанським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, маючи не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив і знову підозрюється у вчиненні умисного злочину за наступних обставин.
14 червня 2018 року близько 14 години 50 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що розташований за адресою: Київська область, м. Тараща, вул. Володимира Сікевича, 63/73 та належить ФОП ОСОБА_10 , маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, достовірно знаючи, що за його діями спостерігають сторонні особи, шляхом вільного доступу, взяв в руки з продовольчих вітрин супермаркету продукти харчування, а саме: одну упаковку макаронів торгової марки «Чумак» - спагеті, вагою 700 г та вартістю 41 гривня 60 копійок; зефір торгової марки «Жако Фруктовий», вартістю 27 гривень 40 копійок; одну упаковку макаронів торгової марки «Соломія», вагою 400 г та вартістю 17 гривень 50 копійок; гриби шампіньйони, вартістю 10 гривень 02 копійки; одну упаковку рулету бісквіт торгової марки «Рошен», вагою 225 г та вартістю 23 гривні 35 копійок; два помідори жовті, вартістю 34 гривні 34 копійки; цукерки торгової марки «АВК» вагою 200 г та вартістю 28 гривень 35 копійок; кульки повітряну (10 шт.) вартістю 21 гривня 25 копійок, після чого, тримаючи викрадений товар в руках, вийшов через каси, не розрахувавшись, але наближаючись до виходу із магазину «Наш Край», був помічений охоронником вищевказаного закладу, який зробив йому зауваження. В подальшому, будучи поміченим охоронником магазину, який почав переслідувати ОСОБА_6 , останній залишив приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та втік від осіб, що намагались зупинити його протиправні дії.
Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_6 спричинив матеріальну шкоду ФОП ОСОБА_10 на загальну суму 204 гривні 51 копійка.
Отже, ОСОБА_6 підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
14.06.2018 о 17 год. 40 хв. підозрюваний ОСОБА_6 затриманий на підставі ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні тяжкого злочину.
15.06.2018 підозрюваному ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Підозрюваний ОСОБА_6 доставлений у судове засідання 15 червня 2018 року.
Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали та просили суд його задовольнити.
Матеріали провадження свідчать про те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Підозрюваний ОСОБА_11 та його захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання та просили відмовити у застосуванні запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою, оскільки ОСОБА_12 має постійне місце проживання, проживає у цивільному шлюбі, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, звільнився з місць позбавлення возі за відбуттям строку покарання, а наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчим та прокурором не доведена.
Підозрюваний ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснив, що наміру вчиняти злочину у нього не було. Він зайшов у магазин разом із дитиною, з наміром придбати продукти харчування, однак вже в магазині з`ясувалося, що картці відсутні гроші, оскільки жінка їх потратила. Він не зміг відмовити своїй дитині у придбанні продуктів харчування та мав намір після отримання зарплати повернути гроші.
Вислухавши думку прокурора, слідчого, захисника, підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи наступне.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Висновки слідчого щодо наявності таких обставин, виходячи з положень ст. 178 КПК України, мають бути належно обґрунтовані, зроблені за результатами сукупного аналізу характеру злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців, стану здоров`я, матеріального стану).
При цьому слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).
В обґрунтування обрання найсуворішого запобіжного заходу слідчий послався лише на стандартне посилання про можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, перешкоджати провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, що є явно недостатнім і не вказує на доведеність обставин, передбачених ст. 178 КПК України.
Вважаю, що заявлені у клопотанні слідчого ризики, хоча й існують, проте не всі, які визначені в ст. 177 КПК України, та вони не мають достатній ступінь небезпеки, якому може запобігти лише винятково суворий запобіжний захід. Посилання ж на те, що підозрюваний впливатиме на свідків жодним чином не конкретизовані та не обґрунтовані. Однак, жодних підстав вважати, що зазначеному ризику може запобігти лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з матеріалів справи не вбачається. Під час розгляду клопотання не встановлено наявності ризиків, передбачених у п.2 ч.1 ст. 177 КПК України, крім того, в матеріалах клопотання відсутні докази, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу і в судовому засіданні необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не доведено.
Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин (рішення ЄСПЛ у справі Нештак проти Словаччини (Nestak v. Slovakia), N 65559/01, пункт 74, від 27 лютого 2007 року).
В рішенні ЄСПЛ Ладент проти Польщі (Ladent v. Poland), N 11036/03, пункт 55 зазначено, що тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції ( 995_004 ) має задовольняти вимогу пропорційності.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, має постійне місце проживання в АДРЕСА_3 , , проживає разом з дружиною та двома малолітніми дітьми, звільнився з місць позбавлення волі за відбуттям строку покарання, отже у разі визнання винним у вчиненні зазначеного злочину стаття 71 КК України не застосовна, на момент розгляду клопотання про взяття під варту доказів про те, що, перебуваючи на волі ОСОБА_6 може перешкоджати якимось чином кримінальному провадженню, прокурором не надано, також досудовим розслідуванням не встановлено даних, за допомогою яких би обґрунтовувалася неможливість запобігання зазначених ризиків іншим, менш суворим з запобіжних заходів.
Отже, тримання під вартою не буде відповідати принципу пропорційності, оскільки слідчим не доведено, що інші, менш суворі заходи не будуть достатніми для досягнення цілі - явки підозрюваного до слідчого та до суду.
Суд враховує також рішення Хайредінов проти України, в якому ЄСПЛ прийшов до висновку, що національними судами не було розглянуто можливість застосування менш суворих запобіжних заходів, таких як підписка про невиїзд або застава, які могли б забезпечити доступність заявника для розслідування та судового розгляду.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує, хоча б один із ризиків, але не доведе обставин щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначено у клопотанні.
Таким чином, враховуючи дані, що характеризують особу підозрюваного, ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні та недоведеність слідчим і прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам, вважаю можливим відмовити в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід, а саме домашній арешт.
Такий запобіжний захід є співмірним з існуючим ризиком, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої підозри, може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та унеможливить вчинення нових злочинів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
у х в а л и в:
У задоволенні клопотання слідчого Таращанського ВП Миронівського відділу ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою внесене в кримінальному провадженні № 0000268 від 14.06.2018 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України до підозрюваного ОСОБА_6 - відмовити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Велика Березянка Таращанського району Київської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 , наступні обов`язки:
1) прибувати за першим викликом на визначений час до слідчого, прокурора та суду за місцем проведення досудового розслідування;
2) в період часу з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. не залишати житло, в якому він проживає, а саме: АДРЕСА_3 .
Підозрюваного ОСОБА_6 негайно звільнити з-під варти та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання
Ухвала залишається в силі протягом двох місяців з дня її постановлення, тобто до 16.08.2018 року.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя:ОСОБА_1