Провадження № 1-кп/161/260/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 30 серпня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0003269 від 13 липня 2017 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк, громадянина України, українця,з середньою освітою, пенсіонера, вдівця, не задовільним станом здоров`я, учасника бойових дій, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129 та ч. 2 ст. 121 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Луцьк, громадянина України, українця, з середньою освітою, працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, задовільним станом здоров`я, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань вказане кримінальне провадження,-

В С Т А Н О В И В :
Біля 11-тої години11 липня 2017 року, ОСОБА_3 , перебуваючи на вул. Щедріна в м. Луцьку, на грунті особистих неприязних стосунків,з умислом на погрозу вбивством, щоб викликати в ОСОБА_8 побоювання за своє життя, використовуючи сокиру, скоїв погрозу вбивством ОСОБА_8 , демонструючи її перед ним та наносячи удари у паркан садиби АДРЕСА_3 , за яким перебував ОСОБА_8 та словесно висловлюючись щодо позбавлення життя, що останній сприйняв як реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.
Окрім того, біля 12-тої години 30-ть хвилин 10 серпня 2017 року, неподалік Луцької районної філії Волинського обласного центру зайнятості, що по вулиці Конякіна в м. Луцьку, ОСОБА_4 , діючи групою осіб, ОСОБА_3 , з неприязних мотивів, з умислом на заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, в ході конфлікту із потерпілим ОСОБА_7 , нанесли обоє потерпілому умисне тілесне ушкодження в момент заподіяння, а саме ОСОБА_4 наніс ногою удар по нозі ОСОБА_7 , внаслідок чого потерпілий впав на трав`яне покриття та понад п`ять ударів ногами по обличчю та тулубу, в тому числі по передній поверхні живота в область лівого підребір`я та лівій боковій поверхні живота в проекції селезінки, та ОСОБА_3 наніс понад п`ять ударів по задній поверхні тулуба, в тому числі зліва в проекції селезінки, спричинивши тілесні ушкодження: травматичний двомоментний розрив селезінки з внутрішньо-черевною кровотечею, множинні синці в ділянці обличчя, синець з саднами в ділянці грудної клітки зліва, що за ступенем тяжкості розрив селезінки відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, а решта тілесних ушкоджень за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Суд, відношення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до обвинувачення наводить в плані певних епізодів.

Е П І З О Д
щодо обвинувачення ОСОБА_3 за ч.1 ст..129 КК України

В судовому засіданні ОСОБА_3 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України не визнав та показав, що ОСОБА_8 не погрожував.

Суд, відповідно до ст.ст.22,349 КПК України дослідив докази сторони обвинувачення.
Так, в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 показав, що влітку, в липні, в обідню пору доби, косив траву біля хати мами по вулиці Щедріна,76а, а донька прибирала у хаті.

Також, ОСОБА_8 показав, що до паркану прибіг його брат ОСОБА_11 , з сокирою та почав рубати паркан, вигукуючи в його сторони погрози позбавленням життя, від чого йому стало страшно за власне життя, оскільки брат був дуже агресивний та раніше, восени, ОСОБА_11 сокирою вже рубав вікна у будинку.

Окрім того, ОСОБА_8 показав, що ОСОБА_3 взяв камінь та кинув у нього, а тому він кинув косити та пішов в хату.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що в липні 2017 року, близько 11-ої години разом з батьком прийшли до баби косити на городі.

Також, ОСОБА_12 показала, що коли батько косив траву на подвір`ї, а вона була у літній кухні, до паркану прибіг ОСОБА_13 та почав сокирою ламати паркан, а тому вона вийшла до батька захищати його, однак, ОСОБА_13 продовжував ображати їх, кидатися сокирою та погрожував їм вбивством.

Разом з тим, ОСОБА_12 показала, що вона подзвонила у поліцію, однак по приїзду поліції, ОСОБА_13 втік.

Окрім того, ОСОБА_12 показала, що конфлікти із ОСОБА_11 відбувалися неодноразово, ОСОБА_11 постійно погрожував їм, бив батька.

З протоколу від 12 липня 2017 року, прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення встановлено, що слідчий прийняв заяву від ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу буд. АДРЕСА_3 , демонструючи сокиру, погрожував фізичною розправою ОСОБА_8 , яку останній сприйняв, як реальну загрозу своєму життю (т.№1 а.с.219).

В судовому засіданні, сторона захисту, окрім показів обвинуваченого ОСОБА_3 , доказів відповідно до ст.ст.22,349 КПК України для спростування обвинувачення чи для недоведеності вини не подала.
Таким чином, суд, на підставі об`єктивно проведеного аналізу поданих доказів, встановив, що покази потерпілого ОСОБА_8 є правдивими, оскільки дані логічно, послідовно, узгоджуються з показами свідка ОСОБА_12 , об`єктивно підтверджуються протоколом прийняття про вчинення кримінального правопорушення та доводять вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення.

Разом з тим, суд, встановив, що покази обвинуваченого ОСОБА_3 щодо непричетності до вчинення кримінального правопорушення суперечать вказаному аналізу доказів та об`єктивного підтвердження не знайшли.

Суспільно-небезпечні дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.1 ст.129 КК України за ознаками, погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Е П І З О Д
щодо обвинувачення ОСОБА_14 та ОСОБА_4 за ч.2 ст.121 КК України
В судовому засіданні ОСОБА_3 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України не визнав та показав, що біля 12-тої год. 30-ть хвилин 10 серпня 2017 року, біля Адреналін Сіті, зустрівши ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , сказав ОСОБА_16 , щоб вона віддала йому телефон, і документи, які в нього забрала, однак, ОСОБА_15 накинувся на нього, але він відійшовши від них, поїхав у сторону ОСОБА_17 .

Також, ОСОБА_3 показав, що у зв`язку з цим, він подзвонив до свого сина та розповів про цю ситуацію, на що той сказав, що приїде та поговорить із ОСОБА_15 , щоб він віддав телефон і документи.

Разом з тим, ОСОБА_3 показав, що коли він приїхав, то ОСОБА_15 лежав на землі головою повернений, а ОСОБА_16 стояла біля нього, якій він віддав велосипед, щоб остання його потримала та підійшовши до ОСОБА_15 , вдарив його по шиї, запитавши чи він живий, на що той не відреагував, однак, син сказав йому, що оскільки ОСОБА_18 п`яний, то його слід не чіпати.

Також, ОСОБА_3 показав, що син йому розповів, що оскільки ОСОБА_15 до нього чіплявся, то він поставив йому підніжку, однак, його не чіпав.

Окрім того, ОСОБА_3 показав, що він пішов з ОСОБА_16 додому, де він з нею випив та довів її до під`їзду, де ОСОБА_16 зустрівши ОСОБА_15 , сказала щоб він не чіпав ОСОБА_19 .

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України не визнав та показав, що під час перебування на роботі, до нього подзвонив батько та розповів ситуацію, що ОСОБА_16 забрала у нього телефон та документи, які відмовляється віддавати, на що він відповів йому, що підійде до нього.

Також, ОСОБА_4 показав, що біля 11-тої години він, пішовши у сторону ОСОБА_20 , зустрів перебуваючих в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , та запитав, хто ображає його батька, однак, ОСОБА_15 , накинувся на нього та сказав, що ще й тобі можна голову скрутити.

Разом з тим, ОСОБА_4 показав, що він схопивши ОСОБА_15 , зробив йому підніжку та поклав на правий бік на траву, однак, ОСОБА_15 намагався взяти його за ноги, на що він у відповідь вдрав його по руках та відійшов.

Окрім того, ОСОБА_4 показав, що потім під`їхав батько, почав йому розповідати історію, однак, він не мав бажання далі розбиратися, розвернувся і пішов у сторону 40 кварталу, зустрівши двох жінок, одна з яких сказала, що все бачила, що вона викликала поліцію, а інша знімала його на телефон.

З протоколу проведення слідчого експерименту встановлено, що ОСОБА_4 показав, що ОСОБА_7 брав його за груди, а він, підставивши свою ногу, повалив ОСОБА_7 на землю, заперечивши нанесення лежачому ударів (т.№1 а.с.245-250).

Суд, відповідно до ст.ст.22,349 КПК України дослідив докази сторони обвинувачення.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 показав, що біля 12-ої години, він разом з ОСОБА_21 , йшов від ОСОБА_22 по вулиці Конякіна додому на 40 мікрорайон.

Також, ОСОБА_7 показав, що біля міськрайонного центру зайнятості ОСОБА_23 перебіг дорогу на зустріч до нього та сказав, що він ображає його батька та вдаривши по правій нозі, збив його з ніг, він впав на праву частину тіла на траву, однак, ОСОБА_24 наніс рукою удари по обличчю та спереду по тулубу.

Разом з тим, ОСОБА_7 показав, що ОСОБА_24 попросив батька приєднатися, якого він не бачив за спиною, однак відчув удари в спину, а ОСОБА_24 наносив удари по тулубу спереду, від ударів по голові він втратив свідомість.

Окрім того, ОСОБА_7 показав, що прийшовши у свідомість, він знаходився на тому ж місці, перед ним стояла незнайома дівчина, яка викликала швидку, яка доставила до Луцької міської лікарні, де зробили рентген голови, ребер, УЗІ, однак, він відмовився від стаціонарного лікування, кілька днів лікувався вдома.

Вважає, що ОСОБА_19 мстився йому через ревнощі та те, що ОСОБА_16 пішла до нього та проживала з ним.

З рапорту чергового Луцького ВП ГУНП у Волинській області, поданого на ім`я начальника Луцького ВП ГУНП у Волинській області встановлені дані, про отримане о 12-тій год.40-к хв.. 10 серпня 2017 року черговим повідомлення від працівниці Луцького центру зайнятості про те, що поблизу відбувається бійка (т.№1 а.с.223).

З рапорту чергового Луцького ВП ГУНП у Волинській області, поданого на ім`я начальника Луцького ВП ГУНП у Волинській області встановлені дані, про отримане о 15-тій год.22 хв. 10 серпня 2017 року черговим повідомлення від лікаря про те, що потерпілий ОСОБА_7 отримав зчмт, струс головного мозку, забій грудної клітки, забій м`яких тканин голови, який пояснив, що 10 серпня 2017 року невідомі побили по вул. Конякіна (т.№1 а.с.224).

З протоколу пред`явлення для впізнання встановлено, що ОСОБА_7 впізнав особу ОСОБА_4 , який наніс йому тілесні ушкодження (т.№1 а.с.225-228).

З протоколу проведення слідчого експерименту встановлено, що ОСОБА_7 показав нанесення ОСОБА_4 удару ногою по нозі, від чого він впав, ударів ногою в обличчя та область живота, нанесення ОСОБА_25 ударів ногою по спині (т.№1 а.с.235-239).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_26 показала, що йшла з ОСОБА_18 зі сторони ОСОБА_20 , де ОСОБА_19 їхав на велосипеді і погрожував ОСОБА_15 , а ОСОБА_24 підійшовши до ОСОБА_15 , вдарив його по ногах, та сказав:Тато, ти чого стоїш? Приєднуйся. ОСОБА_24 вдарив ОСОБА_15 , але більшість ударів наносив ОСОБА_11 та сказав, щоб вона стояла і не рухалася, бо з нею зроблять теж саме.

Також, ОСОБА_26 показала, що вона побігла в сторону 40-го кварталу, а повернувшись за 20-ть хвилин, ОСОБА_15 на цьому місці не виявила.

Разом з тим, ОСОБА_26 показала, що ОСОБА_15 повернувся додому із лікарні, де відмовився від лікування,однак, через два дні йому стало гірше, вона викликала швидку медичну допомогу, в лікарні зробивши МРТ, лікарі встановили розрив селезінки.

Окрім того, ОСОБА_26 показала, що ОСОБА_19 неодноразово до цього випадку бив її та погрожував ОСОБА_15 .

З протоколу проведення слідчого експерименту встановлено, що ОСОБА_26 показала нанесення ОСОБА_4 удару ногою по нозі ОСОБА_7 , від чого він впав, та нанесення ударів ногою в обличчя та область живота (т.№1 а.с.240-244).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_27 показала, що зустрілися біля ОСОБА_20 , де ОСОБА_15 був побитий, у нього були ушкодження на голові, губі, тулубі та він повідомив, що його побили Фірчуки.

Також, ОСОБА_27 показала, що ОСОБА_15 відмовився від лікування у лікарні, лікувався вдома, де проживав із мамою, вона щодня приходила до них, відвідувала маму, та бачила ОСОБА_15 , який лікувався вдома, однак, вдень 18 він втратив свідомість, йому стало гірше, а тому викликали швидку допомогу, та в ніч з 18 на 19, його забрали у лікарню, де зробили МРТ, встановили розрив селезінки, що відбувся тиждень тому, оскільки, кров набиралася у порожнину. Лікарі повідомили, що це могло трапитися від побоїв.

Разом з тим, ОСОБА_27 показала, що ОСОБА_15 зробили операцію і він в лікарні перебував після операції 10 днів.

З протоколу від 18 серпня 2017 року, прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення встановлено, що слідчий прийняв заяву від ОСОБА_28 про те, що 10 серпня 2017 року близько 10-тої години, ОСОБА_13 та ОСОБА_23 , перебуваючи неподалік ТРК Андреналін Сіті, що по вул. Карбишева,1, в м.Луцьку, завдали декілька ударів в область живота та спини ОСОБА_7 , чим спричинили останньому тілесні ушкодження (т.№1 а.с.221).

З рапорту помічника чергового Луцького ВП ГУНП у Волинській області поданого на ім`я начальника Луцького ВП ГУНП у Волинській області встановлені дані, про отримане черговим повідомлення від лікаря про те, що доставлений каретою швидкої допомоги ОСОБА_7 госпіталізований в реанімаційне відділення з діагнозом розрив селезінки, який пояснив, що 10 серпня 2017 року отримав тілесні ушкодження від невідомих осіб по вул..Конякіна (т.№1 а.с.220).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_29 показала, що 10 серпня 2017 року, під час обідньої перерви, вийшовши з роботи до магазину Салют, бачила бійку, коли один чоловік повалив іншого та почав копати, а потім копав лежачого ще інший чоловік, осіб яких в даний час не пам`ятає.

Також, свідок ОСОБА_29 показала, що копали лежачого у лівий бік, в ребра, тому вона почала кричати, щоб вони зупинили його бити та що вона викликає поліцію, тоді молодший чоловік прибіг до неї і сказав, що він образив його батька.

Окрім того, свідок ОСОБА_29 показала, що раніше з нею проводили впізнання, і вона впізнала цих чоловіків.

З протоколу пред`явлення для впізнання встановлено, що ОСОБА_29 впізнала особу ОСОБА_4 (т.№1 а.с.229-230).

З протоколу пред`явлення для впізнання встановлено, що ОСОБА_29 впізнала особу ОСОБА_3 (т.№1 а.с.232-234).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_30 показала, що у липні йшла з обідньої перерви, та біля центру зайнятості, біля зупинки, на клумбі, побачила, що двоє чоловіків наносять удари по лежачому чоловікові в область грудей та живота.

Також, ОСОБА_30 показала, що однин з чоловіків був старшим, а другий молодший.

Разом з тим, ОСОБА_30 показала, що дівчата викликали швидку допомогу потерпілому.

З висновків експерта №925 від 20 вересня 2017 року та додаткового висновку експерта №925 від 29 вересня 2017 року, встановлено, що у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у виді: травматичного двомоментного розриву селезінки з внутрішньо-черевною кровотечею, множинних синців в ділянці обличчя, синця з саднами в ділянці грудної клітки зліва, що за ступенем тяжкості розрив селезінки відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, а решта тілесних ушкоджень за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Пошкодження селезінки виникає в момент ударів по передній поверхні черевної стінки, а саме ділянку живота зліва, так і по задній поверхні тулуба, а саме ділянку спини зліва, в проекцію селезінки (т.№2 а.с.8-9,11-12).

В судовому засіданні, сторона захисту, окрім показів обвинуваченого ОСОБА_3 , доказів відповідно до ст.ст.22,349 КПК України для спростування обвинувачення чи для недоведеності вини не подала.
Під час виступу в судових дебатах обвинувачений ОСОБА_3 заявив, що ОСОБА_4 невинний у нанесенні тілесних ушкоджень, просив суд не призначати ОСОБА_4 покарання, оскільки він бажає взяти всю вину на себе.
Окрім того, потерпілий ОСОБА_7 , всупереч даних показів під час судового розгляду, заявив, що ОСОБА_4 не спричинив йому тілесних ушкоджень.
Разом з тим, захисник ОСОБА_9 просив виправдати ОСОБА_3 на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю поза розумним сумнівом щодо вчинення кримінального правопорушення.
Під час виступу в судових дебатах захисник ОСОБА_10 також просив виправдати обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки не має причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_4 , і суспільно-небезпечними наслідками у виді тяжкого тілесного ушкодження.

Суд, на підставі об`єктивно проведенного аналізу доказів, встановив, що дані в судовому засідані потерпілим ОСОБА_31 покази є правдивими, оскільки узгоджуються з показами, які він давав під час проведення слідчого експерименту, узгоджуються з показами свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_29 , ОСОБА_32 , ОСОБА_27 та підтверджуються висновком судово-медичної експертизи, повідомленнями в чергову чатину поліції та поданими черговими рапортами на ім`я начальника поліції і доводять в сукупності доказів вину ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в нанесені тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ..

Разом з тим, суд встановив, що покази обвинуваченого ОСОБА_3 з запереченнями щодо нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, та висловлюваннями щодо невинності ОСОБА_4 не знайшли свого об`єктивного підтвердження та суперечать зазначеному аналізу доказів по справі.

Окрім того, суд, встановив, що заява потерпілого ОСОБА_7 в судових дебатах щодо невинності ОСОБА_4 дана всупереч зазначеного аналізу доказів, не має об`єктивного підтвердження та дана з метою сприяти ОСОБА_4 уникнути відповідальності, після відшкодування ОСОБА_4 йому шкоди, про відшкодування якої заявляв потерпілий під час судового розгляду.

Також, суд встановив, що зазначене в обвинувальному акті місце події вчинення кримінального правопорушення неподалік «Адреналін Сіті», що у будинку №1 по вул. Карбишева, у судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, оскільки досліджені докази доводять місце нанесення тілесних ушкоджень неподалік міськрайонного центру зайнятості, що по вул. Конякіна в місті Луцьку.

Суспільно небезпечні дії ОСОБА_4 та ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.2 стю.121 КК України за ознаками, умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчиненого групою осіб.

Суд дослідив дані про осіб обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_3 ..
Так, згідно з вимоги УІЗ ГУНП у Волинській області встановлено, що ОСОБА_3 не судимий, однак, раніше 13 червня 2016 року засуджувався за ч.1 ст.125 КК України, що характеризує його схильність до вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних з посяганням на здоров`я громадян (т.№2 а.с.13).
Згідно з копією паспорта встановлено, що ОСОБА_3 проживає та має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (т.№2 а.с.18).
З медичних довідок встановлено, що ОСОБА_3 осудний, на обліку у лікарів не перебуває (т.№2 а.с.20-21).
За місцем проживання ОСОБА_3 характеризується як особа, що зловживає спиртними напоями, влаштовує конфлікти з матір`ю та братом (т.№2 а.с.19).
Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає часткове відшкодування потерпілому ОСОБА_7 шкоди т.№2 а.с.26).

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 суд не встановив.

Згідно з вимоги УІЗ ГУНП у Волинській області встановлено, що ОСОБА_4 не судимий, однак, в минулому за вчинення кримінального правопорушення застосовувались примусові заходи виховного характеру, що свідчить про схильність вчиняти кримінальні правопорушення (т.№2 а.с.22).
Згідно характеристики ОСОБА_4 за місцем роботи характеризується позитивно (т.№2 а.с.45).
Згідно з копією паспорта встановлено, що ОСОБА_4 зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 (т.№2 а.с.23).
З медичних довідок встановлено, що ОСОБА_4 осудний, на обліку у лікарів не перебуває (т.№2 а.с.24-25).
Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає наявність на утриманні малолітньої дитини та відшкодування потерпілому шкоди (т.№2 а.с.44).

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 суд не встановив.

Суд, призначаючи покарання ОСОБА_3 , враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, як за рівнем суспільної небезпеки так і за класифікацією злочинів, як невеликої тяжкості та тяжкого, дані про особу винного, що вказані вище, ставлення до вини, наявність пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючих обставин покарання, врахувавши позицію потерпілого ОСОБА_8 щодо призначення суворого покарання, потерпілого ОСОБА_33 щодо призначення м`якого покарання, приходить до висновку, що обвинуваченому за кожен злочин має бути призначене покарання у виді обмеження волі та у виді позбавлення волі, відповідно до санкцій статтей, за якими він визнаний винним.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, ч.1 п.1 пп.б ст.72 КК України, за сукупністю вчинених злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, із розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі
Разом з тим, суд, вважає, що відповідно до ст.ст.177,178,183 КПК України, для забезпечення виконання ОСОБА_3 , покладених на нього процесуальних обов`язків відповідно до даного вироку, при доведеній вині в межах обвинувачення по даній справі, із врахуванням тяжкості призначеного покарання у виді позбавлення волі, віку, стану здоров`я, приходить до висновку, що до набрання вироку законної сили, обраний щодо ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без зміни.
Суд, призначаючи покарання ОСОБА_4 , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, як за рівнем суспільної небезпеки так і за класифікацією злочину, як тяжкого, дані про особу винного, що указані вище, молодий вік, наявність сім`ї, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин покарання, приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 , слід призначити покарання у виді позбавлення волі, в межі санкції статті, за якою він притягається до кримінальної відповідальності.
Разом з тим, суд, при призначенні покарання ОСОБА_4 , врахувавши його ставлення до скоєного, не встановив підстав для застосування ст..69 КК України при призначенні покарання.
Разом з тим, вирішуючи питання про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу, суд, вважає, що відповідно до ст.ст.177,178, 181 КПК України, для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків відповідно до даного вироку, при доведеній вині в межах обвинувачення по даній справі, запобіганню вчиняти інші кримінальні правопорушення, з врахуванням тяжкості призначеного покарання у виді позбавлення волі, віку, стану здоров`я, приходить до висновку, що до набрання вироку законної сили, обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту залишити без зміни.
Цивільний позов КЗ Луцька міська клінічна лікарня про стягнення витрат понесених на лікування потерпілого ОСОБА_7 у сумі 11 277 гривень, цивільні відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не визнали.
Відповідно до ч.1ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.
З врахуванням зазначеного, поданих позивачем доказів, довідки щодо розрахунку витрат на лікування, тривалості лікування, суд, встановив, що заявлений позов КЗ Луцька міська клінічна лікарня підлягає до повного задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.128,368,370,371,374 КПК України, ч.1 ст.1206 ЦК України, суд,-
З А С У Д И В :
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.129, ч.2 ст.121 КК України та призначити покарання за:
-ч.1 ст.129 КК України у виді 1 (один) рік 6 місяців обмеження волі;
-ч.2 ст.121 КК Україниу виді 8 (вісім) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, ч.1 п.1 пп.б ст.72 КК України, за сукупністю вчинених злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, із розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі,остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 6 (шість) місяців.
Обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишити без зміни.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання, тобто з 04 січня 2018 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження, а саме: з 04 січня 2018 року до набрання вироком законної сили один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.
Обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту, до набрання вироком законної сили залишити без зміни.
Покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
-прибувати до суду за першою вимогою;
-не залишати місце проживання АДРЕСА_2 , без дозволу суду в період часу з 21 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв.;
-повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Згідно ст.181 ч.4 КПК України орган внутрішніх справ зобов`язаний негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це суд.
Заявлений цивільний позов Комунального закладу Луцька міська клінічна лікарня задовольнити.
Стягнути у рівних частинах з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Комунального закладу Луцька міська клінічна лікарня 11 277 (одинадцять тисяч двісті сімдесят сім) гривень.
На вирок може бути подана апеляція через Луцький міськрайонний суд в апеляційний суд Волинської області, протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а обвинуваченому, що перебуває під вартою, в той же строк, з дня отримання копії вироку.
Копію вироку, після його проголошення вручити обвинуваченим, захисникам, представнику потерпілого, потерпілим та прокурору та направити до Луцького слідчого ізолятора та органу внутрішніх справ для виконання.

Головуючий ОСОБА_1