№ 336/3158/18 пр. 1-кс/336/911/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2018 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого про арешт майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001971 від 07.06.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 за погодженням із прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в якому зазначив, що 06.06.2018 року до Шевченківського відділення поліції надійшло повідомлення про те, що невстановлена особа, знаходячись біля будинку № 12а по вул.. Бочарова у м. Запоріжжі, таємно шляхом вільного доступу викрала комунікаційний кабель, що належить ПАТ «Укртелеком».

06.06.2018 року під час огляду місця події вказаний кабель був вилучений слідчим.

Посилаючись на необхідність збереження вилученого кабелю та з метою проведення судових експертиз, слідчий просить про накладення арешту на комунікаційний кабель в оболонці довжиною 50 метрів.

Слідчий, власник майна, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду клопотання, у судове засідання не прибули.
Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Фіксування судового засідання за допомогою технічних у зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у судовому провадженні, не здійснюється згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України.
Перевіривши матеріали справи, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України містить поняття речового доказу, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як випливає із змісту ст. 172 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається з метою забезпечення збереження речових доказів; розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Оскільки слідчий не довела правової підстави для застосування арешту, а також не довела і наявність ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий суддя не вбачає процесуальних підстав для ухвалення рішення на користь доводів клопотання.

При цьому слідчий суддя переконана, що навіть за доведеності ризику відчуження кабелю його власником застосування арешту було б невиправданим, оскільки таке відчуження жодним чином не перешкоджатиме проведенню ефективного розслідування.

Керуючись ст. ст. 167-173, 233, 309 КПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого про арешт комунікаційного кабелю в оболонці довжиною 50 метрів відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1