Справа № 161/5438/17
Провадження № 1-кп/161/29/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 26 вересня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

представника потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000792, що надійшов з Луцької місцевої прокуратури 04.04.2017 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці Чернівецької області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, гр. України, з вищою освітою, одруженого, непрацюючого, не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 03.10.2015, близько 14 години 00 хвилин, в світлу пору доби, на 71 км. + 310 м. автодороги Н-22 сполученням «Устилуг-Луцьк-Рівне», що має по одній смузі руху в кожному напрямку, неподалік с. Усичі, Луцького району, керуючи технічно справним пасажирським автомобілем марки «Опель Віваро», р.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку м. Володимир-Волинський, проявив неуважність та необережність, не переконався в безпеці руху, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій і легковажно розраховуючи на їх запобігання, під час випередження велосипедиста ОСОБА_7 , котрий рухався на велосипеді «DE ROSA» з правого краю проїзної частини в попутному напрямку, не вжив всіх заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу та не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення правою боковою частиною автомобіля з лівою поверхнею тіла велосипедиста.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми з масивними підшкірними гематомами лобно-тім`яної ділянки справа, потиличної ділянки зліва, ділянки навколо обох очей, рани м`яких тканин тім`яної ділянки голови та множинні садна на шкірі голови, забою головного мозку важкого ступеня з субдуральними геморагічними нашаруваннями справа, закритого уламкового черезвертлюгового зламу лівої стегнової кістки з відривом малого вертлюга та поширенням на діафіз стегнової кістки, закритої травми грудної клітки у вигляді зламів III-V ребер зліва по середньо-аксілярній лінії, саден на шкірі нижніх кінцівок, які згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №40 від 17.08.2016, зокрема тілесне ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми із забоєм головного мозку важкого ступеня та субдуральними геморагічними нашаруваннями справа належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя в момент їх спричинення, тілесні ушкодження у вигляді травми грудної клітки з зламами ребер та зламу стегнової кістки за ступенем тяжкості відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для їх загоєння необхідний термін більше 21-ї доби. Тілесне ушкодження у вигляді рани м`яких тканин тім`яної ділянки голови належить до категорії легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я, решта тілесних ушкоджень за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Враховуючи патоморфологічні особливості наявних у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, а також їх поширеність та локалізацію на взаємопротилежних ділянках тіла комплекс їх утворився внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, котра мала місце 03.10.2015, а саме зіткнення правою боковою частиною автомобіля із лівою боковою поверхнею тіла велосипедиста, при цьому первинний контакт автомобіля відбувся із лівою нижньою кінцівкою потерпілого (на що вказує наявність закритого уламкового черезвертлюгового зламу лівої стегнової кістки з відривом малого вертлюга та поширенням на діафіз стегнової кістки) із послідуючим падінням велосипедиста на дорожнє покриття.

В прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 1.3, 12.3, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України.
Так, в порушення вимог п.1.3. Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В порушення п.12.3 Правил дорожнього руху України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників об`їзду перешкоди.
В порушення вимог п.13.1 Правил дорожнього руху України, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
В порушення вимог п.13.3 Правил дорожнього руху України,під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду не дотримався безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 своїми необережними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та не оспорює фактичні обставини, однак не визнав цивільний позов, вважаючи суму збитків надто завищеною, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує проти визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження порядок та наслідки розгляду кримінального провадження, в порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».

Прокурор в судовому засіданні не заперечував щодо застосування відносно ОСОБА_4 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Потерпілий в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник потерпілого в судовому засіданні не заперечувала щодо застосування відносно обвинуваченого Закону України «Про амністію у 2016 році», просила залишити цивільний позов без розгляду.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та дані про особу винного.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання суд не вбачає.

Обвинувачений ОСОБА_4 не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, вину у вчиненому визнав та щиро розкаявся, має постійне місце реєстрації та проживання, ним вчинено необережний злочин, тому суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкції ст.286 ч.2 КК України, у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, без призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Додаткове покарання, передбачене санкцією ст.286 ч.2 КК України, - позбавлення права керувати транспортними засобами судом не застосовується, оскільки керування транспортними засобами є єдиним джерелом його доходу, а тому позбавлення цього права поставить його та сім`ю у скрутне матеріальне становище.

На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для її виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» обвинуваченого ОСОБА_4 слід звільнити від відбування призначеного покарання, оскільки на день набрання чинності цим Законом останній має повнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інваліда ІІІ групи (безстроково), що стверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 , а також довідкою до акту огляду МСЕК серії АД №174900, відносно якого не позбавлений батьківських прав.

Речові докази, згідно ст.100 КПК України, залишити за належністю законним володільцям.
Судові витрати, згідно ст.124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 349, 370, 373, 374 КПК України, на підставі ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, призначивши покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання.

Речові докази:
-автомобіль марки «Опель Віваро», р.н. НОМЕР_1 , залишити за належністю ОСОБА_4 ;
-спортивний велосипед марки «DE ROSA R838» - залишити за належністю ОСОБА_9 .
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в дохід держави 4012 (чотири тисячі дванадцять) грн. судових витрат у справі за проведення судових експертиз.

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1