Справа № 308/6461/18
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

24.07.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , представника третьої особи (власника майна) ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , представника потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали провадження № 11-сс/777/341/18 за апеляційною скаргою представника третьої особи (власника майна) ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.06.2018 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000059 від 11.06.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.
11.06.2018 прокурор Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду з клопотанням про накладення арешту на майно квартиру АДРЕСА_1 в якому йдеться про наступне.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, 11.06.2018 до Ужгородської місцевої прокуратури надійшла заява від ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , за попередньою змовою групою осіб, шахрайським шляхом заволоділи належною ОСОБА_8 на праві спадкування за законом за її покійною матір`ю ОСОБА_11 , квартирою АДРЕСА_1 .
Із вказаної заяви ОСОБА_8 вбачається, що у лютому 2018 року до неї звернулася невідома їй особа, яка назвалась адвокатом ОСОБА_7 та повідомила, що представляє інтереси громадянина ОСОБА_6 , який нібито викупив з публічних торгів заборгованість по кредитному договору мами заявниці ОСОБА_11 і з`ясовував у неї, чи вона не заперечує проти продажу заставленого в рахунок кредиту майна квартири АДРЕСА_1 .
На вказану пропозицію ОСОБА_7 . ОСОБА_8 повідомила що її мати, ОСОБА_11 , яка була позичальником по кредитному договору № 63/3/07 від 31.01.2007 і іпотекодавцем по договору іпотеки № 63/3/07-S1 від 31.01.2007, померла, на даний час вирішується питання прийняття спадщини, і що вона не має наміру продавати спадкове майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

07 червня 2018 року за адресою: АДРЕСА_2 , на прибудинковій території біля квартири АДРЕСА_3 , що є спадковим майном ОСОБА_8 близько 17 год. вона побачила трьох чоловіків, один з яких був ОСОБА_12 , другий ОСОБА_13 , третій невідомий їй чоловік, які ходили навколо будинку 24-а і робили певні планування і огляди. ОСОБА_8 підійшла до них і спитала у ОСОБА_7 про підтверджуючі документи своїх повноважень, на що ОСОБА_7 призначив їй зустріч на 08 червня 2018 року. В цей день ОСОБА_7 просив ОСОБА_8 надати йому копію свідоцтва про смерть її матері ОСОБА_11 і повідомив, що він знає, що їй ОСОБА_8 видано свідоцтво про право на спадщину за законом.
Оскільки ОСОБА_8 достеменно відомо, що нотаріусом першої Ужгородської державної нотаріальної контори ОСОБА_14 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в тому числі на квартиру АДРЕСА_1 через наявність арештів, така інформація ОСОБА_7 її дуже здивувала. Тому вона попросила надати реквізити такого свідоцтва. У суботу 09 червня 2018 року від ОСОБА_7 . ОСОБА_8 отримала реквізити нібито виданого їй свідоцтва про право на спадщину за законом та в нотаріуса з`ясувала, що 25 травня 2018 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_10 посвідчено право власності ОСОБА_6 на належну їй на праві спадкування квартиру АДРЕСА_1 .
Як вбачається з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , громадянин України.
Згідно з даних ЄДРПОУ ОСОБА_6 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .
Клопотання прокурора мотивоване тим, що спірна квартира АДРЕСА_1 , може бути в подальшому відчужена власником, передана в іпотеку чи можуть бути вчинені щодо неї інші дії, які унеможливлять її збереження як речового доказу у кримінальному провадженні, існують достатні підстави для накладення на неї арешту.
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 12.06.2018 вказане клопотання прокурора задоволено, накладено арешт на об`єкт нерухомості, а саме квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 , заборонено власнику даної квартири ОСОБА_6 та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо розпорядження вказаним нерухомим майном, проводити ремонтні роботи чи реконструкцію, а також проводити будь-які нотаріальні та реєстраційні дії щодо вказаного об`єкту нерухомості.

В обґрунтування ухвали щодо арешту майна слідчий суддя посилається на те, що матеріали провадження містять достатньо даних, які вказують на відповідність зазначеного прокурором майна критеріям ст.98 КПК України, а відповідно і можливості його використання стороною обвинувачення як доказу у кримінальному провадженні.
В апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 12.06.2018 та постановити нову ухвалу якою у задоволенні клопотання про арешт майна відмовити.

В обґрунтування своїх вимог захисник вказує на те, що 31 січня 2007 року між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_11 було укладено кредитний договір № 63/3/07, згідно якого банк надав ОСОБА_11 суму кредиту у розмірі 39 949 доларів США, зі сплатою 12.8 % річних строком з 29.01.2007 по 29.01.2027 та до повного виконання зобов`язань за цим договором, з терміном остаточного погашення суми кредиту, не пізніше 29.01.2027.
В забезпечення виконання боржником взятих на себе зобов`язань щодо повернення суми кредиту за кредитним договором № 63/3/07 від 31.01.2007, між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_11 31.01.2007 укладено договір іпотеки № 63/3/07-S1, за умовами якого в іпотеку передано квартиру об`єкт житлової нерухомості що розташована в АДРЕСА_5 загальною площею 29,9 м кв. житлова площа якої 12,2 м кв. Договір іпотеки посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_15 у реєстрі за № 129.
В забезпечення виконання боржником взятих на себе зобов`язань щодо повернення суми кредиту за їм кредитним договором між Банком та ОСОБА_9 31.01.2007 було укладено договір поруки № 63/3/07/8-2.
Станом на 12 лютого 2018 року заборгованість лише по тілу кредиту становила 37 900 доларів США що становить 1 027 849 грн по курсу НБУ станом на 11.02.2018.
12 лютого 2018 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку ОСОБА_16 та ОСОБА_6 укладено договір № 8699 відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, мовами якого банк передав, а новий кредитор прийняв права вимоги за кредитним договором № 63/301 від 31 січня 2007 року, укладений між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_11 з усіма додатковими угодами та додатками до нього, що є невід`ємними частинами
12 лютого 2018 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку ОСОБА_16 та ОСОБА_17 укладено договір про відступлення права вимоги за договором поруки № 63/3/07/S-2, за умовами якого Банк передав, а новий кредитор прийняв права вимоги за договором поруки № 63/3/07/S-2 від 31 січня 2007 року, укладений між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та поручителем ОСОБА_9 з усіма додатковими угодами та додатками до нього, що є невід`ємними частинами. Договір поруки посвідчений 31 січня 2007 року ОСОБА_15 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу за реєстровим номером 132. Договір про відступлення права вимоги посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_18 за № 492.
Також 12 лютого 2018 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку ОСОБА_16 та ОСОБА_6 укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки № 63/3/07/S-2 посвідчений 31 січня 2007 року ОСОБА_15 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу за реєстровим номером 129. Договір про відступлення права вимоги посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_18 за № 492. Як наслідок відбувся перехід прав та вимог за зобов`язаннями, виникли у ОСОБА_11 боржника на підставі кредитного договору та договору іпотеки до нового кредитора ОСОБА_6 .
Судові рішення у справі № 712/2-7009/2011-ц, а також вимога банку про усунення порушень від 2016 року залишилась невиконаною.

Відповідно до Розділу 6 Договору іпотеки у разі невиконання Іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором та/або цим договором в цілому або в його частині, Іпотекодержатель має право вимогами дострокового виконання зобов`язання, а в разі його порушення Іпотекодавцем будь-якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за Іпотечним Договором, Іпотекодержатель має право на звернення предмет іпотеки.
За рішенням Іпотекодержателя задоволення його вимог може здійснюватися в позасудовому порядку, у наступні способи:
- шляхом переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання згідно з цим застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя відповідно до наведених вище умов.
- шляхом продажу Іпотекодержателем предмета іпотеки відповідно до наведених нижче умов.
Неправильне застосування передбачених законом підстав для арешту майна полягає, на думку ОСОБА_7 , у наступному.
Підставою для накладення арешту на майно є забезпечення збереження майна, на які слідчий просив накласти арешт, а також недопущення його втрати чи знищення, або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Нерухоме майно, на яке ОСОБА_6 набув право власності перейшло до нього на підставі цивільно-правової угоди. Зобов`язання за іпотекою не були виконані, а тому ОСОБА_6 скористався своїм правом на набуття майна у власність на підставі ст.37 Закону України «Про іпотеку». Факти, на які зсилається прокурор, як на підставу для арешту у кримінальному провадженні майна є недостатніми для накладення на майно арешту за ухвалою слідчого судді.
У заяві ОСОБА_8 зазначає, що не має наміру продавати квартиру, однак вона не зазначає чи має намір погашати заборгованість, яка залишилася на момент смерті її матері спадщину, яку вона прийняла у встановленому порядку. Жодної інформації про смерть ОСОБА_11 кредитна справа не містить.
Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності па предмет іпотеки.
В клопотанні слідчого та ухвалі слідчого судді не вказано, які конкретно відомості, сліди містять наведені документи, а також яким чином могли вказане майно бути використані як знаряддя і злочину, не наведено доказів того, що дане майно мають ознаки речових доказів.
За таких обставин на думку ОСОБА_7 ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника третьої особи ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги, представника потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , яка заперечила проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, перевіривши та обговоривши доводи сторін, апеляційний суд визнає, що вказана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
З метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
На виконання вимог ст.ст.170,171 КПК України слідчим у вказаному вище клопотанні про арешт майна обґрунтовано необхідність такого арешту вказаного майна, конкретизовано підстави та мету накладення арешту на вказане майно.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження № 0000059 від 11.06.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України органом досудового розслідування досліджуються обставини заволодіння групою осіб за попередньою змовою шахрайським шляхом квартирою АДРЕСА_1 .
Вказана квартира має значення у кримінальному провадженні як речовий доказ, оскільки вона є об`єктом кримінально-протиправних дій та можливо є набутою незаконним шляхом і в подальшому існує можливість її відчуження або вчинення відносно неї власником дій, які унеможливлять її збереження як речового доказу.
Таким чином, слідчий суддя місцевого у відповідності з вимогами кримінально-процесуального закону розглянув клопотання слідчого та з врахуванням обставин кримінального правопорушення, дійшов до правильного висновку про необхідність арешту майна.

На підставі викладеного, підстав для скасування оскарженої ухвали та постановлення нової апеляційний суд не знаходить.
Керуючись ст.ст. 404,407,418,419,422, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника третьої особи адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.06.2018 про арешт майна, квартири АДРЕСА_1 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: