11-сс/775/211/2018(м)
266/3588/18

Єдиний унікальний 266/3588/18 Слідчий суддя.: ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/775/211/2018(м) Суддя-доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року м. Маріуполь

Апеляційний суд Донецької області колегією суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

заявника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріал досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000437 за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 23 червня 2018 року.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 23 червня 2018 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ Головного управління національної поліції в Донецькій області ОСОБА_8 про арешт майна. Поновлений пропущений процесуальний строк для звернення з клопотанням про арешт майна - автомобіля «Volkswagen Caddy», р/н НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_2 . Накладений арешт на автомобіль «Volkswagen Caddy», р/н НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рам) - НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_9 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони користування вказаним майном та його відчуження у будь-якій спосіб.

За обставин, встановлених слідчим суддею та детально викладених в ухвалі, в провадженні відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області знаходиться кримінальне провадження №0000437 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що 21 червня 2018 року приблизно о 18.00 год. на перехресті проїжджих частин б-ру Шевченка та вул.Грушевського на території Центрального району м. Маріуполя автомобілем «Volkswagen Caddy», р/н НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_7 скоєно наїзд на неповнолітнього пішохода ОСОБА_10 . В результаті дорожньо-транспортної події неповнолітній пішохід ОСОБА_10 , 2004 року народження, отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому середньої треті лівої великогомілкової кістки, множинних саден, забиття голови, обличчя.

Відповідно до постанови старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Донецькій області від 22 червня 2018 року автомобіль «Volkswagen Caddy», р/н НОМЕР_4 , долучений до матеріалів кримінального провадження №0000437 в якості речового доказу.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_7 порушує питання про скасування ухвали слідчого судді, обґрунтовуючи це тим, що відсутні будь-які ризики та їх документальне підтвердження, крім припущень слідчого, що повернення автомобіля створить загрози його переховуванню або ремонту, що неодмінно призведе до знищення слідів кримінального правопорушення, які вже зафіксовані.

Позиції учасників судового провадження

Заявник ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати й постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Донецькій області ОСОБА_8 про накладення арешту на автомобіль «Volkswagen Caddy», р/н НОМЕР_4 .

Прокурор заперечував відносно задоволення апеляційної скарги заявника, ухвалу слідчого судді, як законну і обґрунтовану, просив залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді, думки учасників судового провадження, перевіривши матеріали досудового розслідування у кримінальну провадженні, й обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі заявника ОСОБА_7 в її межах, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню на таких підставах.

Мотиви Суду

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст.131, 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вказане у клопотанні майно, яке є речовим доказом в даному кримінальному провадженні та відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права та свободи власника майна з потребами кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст.100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно з ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч.1 ст.98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того, арешт майна з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст.170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, у справі не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422 КПК України, Суд

постановив:

апеляційну скаргу заявника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 23 червня 2018 року про накладення арешту на автомобіль «Volkswagen Caddy», р/н НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_2 , , шляхом заборони користування вказаним майном та його відчуження у будь-якій спосіб, залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ________________ ________________

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4