Справа № 642/4688/18
Провадження № 1-кп/642/712/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Таранівка Зміївського району Харківської області, українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, з середньою освітою, не судимого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого АДРЕСА_2
у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

15 квітня 2018 року близько 07 години 00 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні будівлі АДРЕСА_3 , в якому в спеціалізованому цеху здійснює свою підприємницьку діяльність з виробництва хліба та хлібо-булочних виробів, борошняних, кондитерських виробів, тортів і тістечок нетривалого зберігання, а також їх торгівлі фізична особа-підприємець ОСОБА_5 , побачив представника фізичної особи-підприємця « ОСОБА_6 » - ОСОБА_7 , який прибув для отримання борошняних кондитерських виробів відповідно до замовлення №14958 від 15 квітня 2018 року на суму 5581 грн. і у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами, які мав передати ОСОБА_7 за отриману продукцію, і які належали ОСОБА_5 , шахрайським шляхом.

ОСОБА_4 , діючи із корисливих спонукань, з умислом, направленим на вчинення шахрайських дій, тобто на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, повідомив працівнику цеху ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також ОСОБА_7 неправдиві відомості про те, що ОСОБА_5 винайняла його для роботи в цеху та доручила отримувати від замовників продукції, що виробляється, грошові кошти для передачі їх продавцю магазину, розташованого при цеху.

ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 у сумі 5581 грн., після відвантаження ОСОБА_7 замовленої продукції, отримав від нього грошові кошти та попрямував до магазину, де знаходилась в цей час продавець ОСОБА_11 , якій він, за вказівкою ОСОБА_10 , яка помилялась відносно істинних намірів ОСОБА_4 , мав передати грошові кошти, належні ОСОБА_5 для зарахування їх в касу.

ОСОБА_4 не маючи наміру передавати грошові кошти продавцю, вийшов з приміщення цеху, зловживаючи довірою робітників цеху та обманувши їх, залишив місце вчинення злочину та розпорядився грошовими коштами на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 5581 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство).
07.09.2018 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 була укладена угода про примирення відповідно до вимог ст. 471 КПК України.
Згідно з даною угодою обвинувачений ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій за ч.1 ст.190 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також на призначення ОСОБА_4 покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України - у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості. Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України визнав повністю, щиро розкаявся.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про примирення.
Потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що їй зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України, та просила затвердити означену угоду.
Прокурор ОСОБА_3 проти затвердження угоди про примирення не заперечував, пояснив, що угода про примирення відповідає вимогам КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про примирення відповідають вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України, міра покарання, узгоджена сторонами, визначена в межах санкції ч. 1 ст. 190 КК України. Підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлено.
При призначенні покарання, суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_4 раніше не судимий.
Обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Згідно з ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
З огляду на викладене та враховуючи особу винного, тяжкість вчиненого злочину, обставини справи, суд дійшов висновку, що узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.
Цивільний позов задовольнити у повному обсязі.
Сторонами узгоджено, що збитки, завдані ОСОБА_4 останній відшкодовує рівними частинами до 01 квітня 2019 року в сумі 4581 грн..
Керуючись ст.ст. 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення укладену 07.09.2018 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 у строк до 01 квітня 2019 року 4581 грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Харківської через Ленінський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1