Справа № 2604/267/2012
П О С Т А Н О В А

"25" травня 2018 р.
м.Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , підсудного ОСОБА_5 , розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні заяву підсудного ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_1 у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину передбаченого ст. 128 КК України,

в с т а н о в и в :

Суть питання, що вирішується постановою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

Підсудний у судовому засіданні заявив черговий відвід головуючого судді ОСОБА_1 , який умотивував, наявністю у провадженні обставин визначених п. 4 ч. 1 ст. 54, ст. 56 КПК України.

Наявність інших обставин, які виключають сумнів в об`єктивності судді підсудний обґрунтовує тим, що, у йому особистісному сприйнятті реальності та об`єктивної дійсності, у справі наявне

необ`єктивне та упереджене ставлення судді, оскільки суддею, як він вважає, допускаються порушення Кримінально-процесуального кодексу України, зокрема при призначенні справи до судового розгляду та під час судового слідства щодо розгляду його клопотання про надання можливості отримати правничу допомогу у формі консультації поза межами судового засідання, розгляду його заяв про усунення недоліків досудового слідства та відновлення порушених прав.

Крім того, в обґрунтування заяви про відвід посилається на те, що розгляд справи проводиться суддею необ`єктивно та упереджено з бажанням приховати порушення Кримінально-процесуального кодексу України, допущені слідчим та прокурором.

Доводи сторін

Прокурор ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_4 , кожен окремо, заперечували проти задоволення заяви підсудного про відвід судді, з огляду на відсутність для цього передумов регламентованих ст.ст. 54, 56 КПК України.

Встановлені судом обставин

На розгляді у Дніпровського районного суду м. Києва перебуває з 03.01.2012 зазначена кримінальна справа, яка, з часу її надходження до 13.07.2017 перебувала у провадженні судді ОСОБА_6 .

Надалі, автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 16-2, 17 КПК України, на підставі розпорядження № 1194 від 13.07.2017 в.о. керівника апарату суду ОСОБА_7 , у проваджені було призначено повторний автоматичний розподіл, з урахуванням положень ст. ст. 54, 55 КПК України, за результатами якого головуючим суддею визначено ОСОБА_1 та передано їй справу 17.07.2017.

Постановою головуючого судді від 17.07.2017 було прийнято дану кримінальну справу до свого провадження та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні в загальному порядку, регламентованому Кримінально-процесуальним Кодексом України, зі стадії підготовчої частини до судового розгляду (Глави 24-28 Розділ 3 КПК України), з урахуванням того, що у справі, на той час, уже було проведено підготовче судове засідання судом.

В подальшому підсудним системно заявлялися відводи головуючому судді ОСОБА_1 з посиланням на сумніви в її неупередженості по відношенню до заявника, але останні були відхили судом, як безпідставні.

Мотиви, з яких суд виходив при ухваленні постанови, і положення закону, яким він керувався

Відповідно до вимог ст.54 КПК України (в редакції 1960 року) встановлено вичерпний перелік підстав для відводу судді, що виключають участь судді в розгляді справи, зокрема, в тому числі, якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах справи або існують інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності судді.

Також, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein), п. 43).

У своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п. 97).

Тобто, якщо говорити у ракурсі безсторонності суду, то слід ураховувати те, що визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обгрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді (рішення ЄСПЛ від 23.06.1981 у справі «Ле Комт (Le Compte), Ван Левен (Van Leuven) и Де Мейер (De Meyere) проти Бельгії»), як наслідок таку презумпцію спростувати досить складно, адже критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його неупередженості.

У той час, як суб`єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях або висловлюваннях суддів (присяжних) перед початком чи під час судового розгляду справи. як у справі «Ремлі проти Франції», в якій обвинувачувалися дві особи алжирського походження, один із членів суду асизів (континентальна модель суду присяжних. С.І.) допустив висловлювання расистського змісту…, що могло відобразитися на безсторонності суду в цілому (рішення ЄСПЛ від 23.04.1996 у справі Ремли (Remli) проти Франції»).

Тобто, об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішнiй вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Ушаков та Ушакова проти України» 18 червня 2015 року указує на те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, слід нагадати, що під час провадження на підставі Конвенції застосовується принцип affirmanti incumbit probatio (той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження).

Разом з тим, заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б викликали обґрунтовані сумніви в тому, що суддя ОСОБА_1 є упередженою при розгляді справи і заінтересованою в результатах справи, що свідчили б про наявність підстав для відводу судді, з з цих передумов.

Так, подана заява підсудного фактично зводиться до незгоди підсудного з процесуальними діями судді під час судового розгляду та містить посилання на порушення суддею вимог кримінального процесуального закону під час судового розгляду, в тому числі посилання на необгрунтованість ухвалених головуючим суддею в ході судового слідства судових рішень, з якими підсудний не згоден, що не є підставами для відводу судді в розумінні положень ст.54 КПК України.

Щодо питання порушення права на професійну правову допомогу, то слід відмітити, що з протоколу судового засідання від 17 листопада 2017 року вбачається, що після роз`яснення процесуальних прав, ОСОБА_5 будь-яких клопотань не заявляв, натомість, після оголошення обвинувального висновку заявив, що йому необхідно проконсультуватись з фахівцем який надає йому допомогу. При цьому підсудний зазначив, що проконсультуватись бажає поза межами судового засіданні, не заявляючи про бажання залучити захисника для участі в судовому засіданні, а також зазначив, що призначати йому захисника за пропозицією суду на підставі ст. 47 КПК України відсутня необхідність.

В судовому засіданні від 21.05.2018 на роз`яснення суду про право на призначення захисника з

Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у м. Києві підсудний вказав, що жоден адвокат у цій країні не забезпечить об'єктивний розгляд справи.

Таким чином, на даний час відсутні будь-які дані та докази, які б свідчили про особисту заінтересованість головуючого судді, її близьких родичів чи членів її сім`ї в результатах справи або викликали б обґрунтовані сумніви щодо упередженості та необ`єктивності судді під час судового розгляду цієї кримінальної справи.

У той же час, слід ураховувати те, що відповідно до п. 26 рішення Європейського суду з прав людини «ДеКуббер проти Бельгії» (Заява № 9186/80) від 26 жовтня 1984 р., «правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться», тому будь-який суддя, щодо якого є обґрунтовані підстави побоюватися браку безсторонності, має бути відведений.

Кримінально-процесуальне законодавство гарантує кожному право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

А тому, з огляду на фактичні обставини справи вище установлені судом, а саме у ракурсі сформованої стійкої та сталої недовіри підсудного, яка у нього сформувалася у силу його особистісного сприйняття дійсності та норм КПК України, слід погодитися з тим, що він, знову ж таки, у силу, відомих лише йому підстав, уважає відсутнім критерій безсторонності по відношенні до нього з боку суду, хоча в дійсності, таких об`єктивних фактів установлено не було.

Якими суб`єктивними чинниками викликана така недовіра підсудного до суду у цій справі однозначно установити не можливо, однак є дійсним та реальним факт такої недовіри, окрім головуючого судді, згідно пояснень у судовому засіданні від 21.05.2018, до судової системи у цілому.

Ця недовіра породжує у підсудного сумніви у неупередженості судді.

Така недовіра, ураховуючи поведінку підсудного у суді та кількість заявлених ним відводів, є реальною.

Однак, жодний факт, яким створюється, навіть підозра, у втручанні у процес правосуддя, не повинен мати місця.

Сам факт недовіри особи може створити враження необєктивності та неупередженості судді в розгляді даної справи, а відтак, в майбутньому, стане причиною недовіри до обєктивності, справедливості, неупередженості та законності судового рішення у цій справі і сумніву щодо реалізації права на справедливий судовий розгляд.

На необхідність заміни судді з метою усунення у стороннього спостерігача сумнівів у неупередженості судді указує і Верховний суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у постанові від 10.01.2018 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/ 71498441), зазначаючи, що це сприятиме зміцненню та підтримці довіри суспільства до судової влади, та Апеляційний суд м. Києва у справах № 760/298/18, № 760/12238/17, № 757/70924/17-к, № 761/12479/17, указуючи, що це дасть змогу забезпечити усунення у стороннього спостерігача сумнівів у неупередженості суддів, а також, сприятиме підтримці до зростання довіри представників юридичної професії і сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів.

Ця думка ураховується судом з огляду на норми Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з метою однакового застосування всіма судами загальної юрисдикції кримінального процесуального законодавства та уникнення його неоднозначного тлумачення.

Як наслідок, з метою усунення у стороннього спостерігача сумнівів у неупередженості судді ОСОБА_1 , а також, у сприянні підтримці до зростання довіри суспільства, представників юридичної професії і сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів, тобто в цілому до судової влади, суд вважає за необхідне, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 54 КПК України, задовольнити заявлений судді відвід саме з цієї передумови.

Така дія забезпечить та сприятиме зміцненню та підтримці довіри суспільства до судової влади, та гарантуванню права на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом.

Керуючись ст. ст. 16-1, 54, 56, 57, КПК України (в редакції 1960 року), пунктом 11 Розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву задовольнити.

Відвести суддю Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 від розгляду кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину передбаченого ст. 128 КК України.

Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину передбаченого ст. 128 КК України, передати для повторного автоматизованого розподілу для визначення іншого складу суду у порядку, встановленому частиною третьою статті 16-2 КПК України.

Постанова оскарження не підлягає.

С у д д я: ОСОБА_1