УХВАЛА

09 липня 2018 року м. Рівне
Рівненський міський суду Рівненської області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1
за участю:секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника ДУ Рівненського слідчого ізолятора полковника внутрішньої служби ОСОБА_3 про зобов`язання ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» застосувати примусове годування у вигляді назогального зонду (із залученням спеціаліста лікаря анестезіолога реаніматора)-,

ВСТАНОВИВ:
До Рівненського міського суду Рівненської області звернувся начальник ДУ Рівненського слідчого ізолятора полковник внутрішньої служби ОСОБА_3 про зобов`язання ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» застосувати примусове годування у вигляді назогального зонду (із залученням спеціаліста лікаря анестезіолога реаніматора).
В обґрунтуванні подання зазначає, що в державній установі «Рівненський слідчий ізолятор» тримається під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпропетровськ, житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України.
В Здолбунівському районному суді знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.4,6,9,12 ч.2 чЛ15, ч.З ст.289, ч.2 ст. 1 85, ч.2 ст.357 КК України.
07.06.2018 року ОСОБА_4 подав-заяву про відмову від прийому їжі, тобто оголосив голодування. Станом на сьогоднішній день ув`язнений продовжує голодування. За цей час стан його здоров`я суттєво погіршився, що є реальна загроза для життя і здоров`я ув`язненого.
Дослідивши матеріали подання, слідчий судя приходить до наступного висновку.
У відповідності до ч. 3 ст. 116 КВК України, примусове годування засудженого, який заявив про відмову від прийняття їжі, забороняється. Примусове годування може бути застосовано лише на підставі рішення суду, прийнятого за висновком лікаря, що засудженому загрожує розлад здоров`я стійкого характеру та існує очевидна загроза його життю. Особа, яка відмовилася від прийняття їжі, з моменту встановлення цього факту має перебувати під постійним наглядом лікаря. При підготовці висновку лікар, зважаючи на стан здоров`я засудженого, визначає вид примусового годування. Питання про застосування примусового годування вирішується судом в порядку, передбаченому законом.
Вказана норма кореспондується з приписами п. 7 ч. 1 ст. 537 КПК України, згідно з якими питання про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення вирішуються у порядку виконання вироків згідно частини другої статті 539 цього Кодексу.
Крім того, слід відмітити, що згідно з ч. 4 ст. 539 КПК України подання про примусове годування засудженого розглядаються протягом 24 годин з моменту надходження відповідного подання до суду суддею одноособово.
Згідно з ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторкані і безпека визнається в Україні найвищою соціальною цінністю.
Не визнаються випадки примусового годування засуджених порушенням їх прав і Європейським судом з прав людини, який у рішенні у справі «Невмержицький проти України» зазначив, що примусове годування, у принципі, не вважається поводженням, що принижує людську гідність.
Як встановлено судом, що в провадженні Здолбунівського районного суді знаходиться на розгляді кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.4,6,9,12 ч.2 ч.15, ч.3 ст.289, ч.2 ст. 185, ч.2 ст.357 КК України, як слідує з матеріалів подання, що дане кримінальне провадження суддею Здолбунівського районного судду не розглянуте.
Відповідно до ч.1 ст. 303 КПК України, рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:
1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;
2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;
4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;
6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;
7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;
8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;
9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;
10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Відповідно до ч 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.
Відповідно до ч 3 ст. 303 КПК України, під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбачені пунктами 5 та 6 частини першої цієї статті.
У зв`язку з вище викладеним, слідчий суддя неуповноважений розглядати подання начальника ДУ Рівненського слідчого ізолятора полковника внутрішньої служби ОСОБА_3 про зобов`язання ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» застосувати примусове годування у вигляді назогального зонду (із залученням спеціаліста лікаря анестезіолога реаніматора), тому у задоволенні подання слід відмовити.
На підставі ч.3 ст. 116 КВК України України та керуючись ст.539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання начальника ДУ Рівненського слідчого ізолятора полковника внутрішньої служби ОСОБА_3 про зобов`язання ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» застосувати примусове годування у вигляді назогального зонду (із залученням спеціаліста лікаря анестезіолога реаніматора)- відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський області протягом семи днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя
Рівненського міського суду ОСОБА_1