АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1312/18 Справа № 206/2156/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно дострокове звільнення від відбування покарання,

за участю учасників провадження:

прокурора: ОСОБА_7

засудженого: ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.

Суд обґрунтовуючи своє рішення зазначив, що сумлінне виконання засудженим своїх прямих обов`язків, тобто відсутність стягнень, ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання. Крім того, до кінця строку відбуття покарання ще залишається досить тривалий проміжок часу, оскільки його кінець (згідно даних установи відбування покарання) припадає на 28.03.2021 року, а на даний час відбутий проміжок часу є недостатнім терміном для того, щоб твердо впевнитися, що засуджений довів своє виправлення та досяг такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення нових кримінальних правопорушень. Як встановлено згідно відомостей ДУ ІВЦ № 133 підтвердження того, що потерпілій в рахунок відшкодування завданої злочином шкоди надсилаються грошові кошти відсутні, до того ж сама по собі наявність трьох заохочень у виправній установі не може бути безсумнівним підтвердженням виправлення ОСОБА_6 .

Крім того, ОСОБА_6 двічі звільнявся умовно-достроково: 17.09.1999 року та 05.06.2003 року, однак за період умовно-дострокового звільнення на шлях виправлення не став.

Не погодившись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції.

Апеляційну скаргу засуджений ніяким чином не обґрунтовує.

Вислухав суддю - доповідача, доводи засудженого, який прохав задовольнити його клопотання, оскільки вважає,що він заслуговує на умовно дострокове звільнення від покарання, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.
Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , суд повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов вмотивованого висновку про відмову у застосуванні щодо засудженого умовно-дострокового звільнення від відбуття призначеного покарання, пославшись на те, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.
Так, застосування положень ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду.

Отже, відмовляючи у задоволенні подання, судом обґрунтовано враховано, що сумлінне виконання засудженим своїх прямих обов`язків, тобто відсутність стягнень та наявність трьох заохочень, не свідчить про належне і систематичне позитивне ставлення до праці, оскільки при вирішенні питання про умовнодострокове звільнення враховуються дані у сукупності з усіма іншими обставинами за весь період перебування у виправній установі.
Також суд першої інстанції взяв до уваги те, що строк покарання, який відбув засуджений є недостатнім для того, щоб впевнитися в тому, що він довів своє виправлення, оскільки засудженого раніш неодноразово було звільнено умовно- достроково, однак за період умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 на шлях виправлення не став та знову скоював умисні злочини, останній пов`язаний зі смертю людини.
Відповідно до наявної в матеріалах провадження характеристики засуджений за час відбування покарання характеризується посередньо, після прибуття до установи був працевлаштований на контрагентському обєкті Стройінвест.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_6 , оскільки на думку колегії суддів відсутні достатні підстави стверджувати, що засуджений протягом строку відбування покарання довів своє виправлення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, тому у задоволенні вимог апеляційної скарги засудженого слід відмовити.
Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів і підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 539 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 15 травня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду:
---------------------- --------------------- ---------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4