АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/512/18 Справа № 705/1179/18 Категорія: ст. 72 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2018 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

засудженої ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

представника ДУ «Уманська виправна колонія (№ 129)» ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 квітня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_7 про перерахунок строку попереднього ув`язнення, -

в с т а н о в и л а :

21.03.2018 засуджена ОСОБА_7 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням про застосування щодо неї положень ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 18.05.2017 № 2046-VIII та пом`якшення призначеного вироком суду покарання, з урахуванням наявних для цього обставин, зокрема того, що: вину у вчиненому визнала повністю та щиро кається, злочин вчинила в стані душевного хвилювання і скрутного матеріального становища, претензії до неї з боку потерпілої сторони відсутні, на утриманні має малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо якої батьківських прав не позбавлена і яка проживає з її матір`ю пенсійного віку, що у вересні 2017 року перенесла інсульт і потребує постійного стороннього догляду та лікування, має посвідчення постраждалої від Чорнобильської АЕС.

14.04.2018 ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області відмовлено в задоволенні зазначеного клопотання засудженої ОСОБА_7 , мотивуючи тим, що ОСОБА_7 в установах попереднього ув`язнення під час досудового розслідування і судового розгляду даного провадження не перебувала, тому ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838 від 26.11.2015 та Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 18.05.2017 № 2046-VIII до неї не застосовується.

В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу місцевого суду та застосувати до неї Закон України від 18.05.2017 № 2046-VIII, згідно змін до ст. 72 КК України від 21.06.2017, скоротивши наполовину строк її основного покарання.

Апелянт зазначає, що звертаючись до суду першої інстанції вона просила застосувати до неї ст. 72 КК України у новій редакції від 21.06.2017, згідно Закону України від 18.05.2017 № 2046-VIII, який поширюється на усіх засуджених осіб до позбавлення волі. Зокрема, вказує, що відповідно до зазначених змін, у разі призначення судом іншого покарання ніж позбавлення волі, в межах того самого кримінального провадження за правилами визначеними у ч. 1 ст. 72 КК України, суд, враховуючи попереднє покарання, зобов`язаний пом`якшити основне покарання або повністю звільнити особу від його відбування.

Засуджена в повному обсязі підтримує заявлене нею суду першої інстанції клопотання та ще раз звертає увагу, що вона щиро розкаюється у вчиненому і просить дати їй змогу швидше повернутися додому, оскільки вона має малолітнього сина, який проживає з її важко хворою матір`ю, з перших днів перебування в колонії працювала у майстерні, виконувала господарські роботи, а з квітня 2018 року являється молодшою днівальною відділення, де проживає та сумлінно виконує усі покладені на неї обов`язки.

Звертає увагу на те, що попереднім вироком Бориспільського міського суду від 21.10.2015 її було засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки. Вона сумлінно виконувала обов`язки, покладені на неї вироком даного суду, одна, перебуваючи у відчаї та скрутному матеріальному становищі вона, в період іспитового строку, вчинила новий злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, за що її було засуджено Печерським судом м. Києва до 3 років 2 місяців позбавлення волі. Крім того, стверджує про безпідставність її оголошення в розшук, оскільки увесь час вона перебувала по місця проживання і декілька разів на день бачилась з дільничним інспектором та працівниками поліції.

На апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та начальником ДУ «Уманська виправна колонія (№ 129)» - начальником арештного дому ОСОБА_10 подано заперечення, які зводяться до законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції та безпідставності апеляційних вимог засудженої.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженої ОСОБА_7 , в режимі відеоконференції з ДУ «Уманська виправна колонія (№ 129)», в підтримку заявлених нею апеляційних вимог в повному обсязі, міркування прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін як законну та обґрунтовану, пояснення представника ДУ «Уманська виправна колонія (№ 129)» про безпідставність клопотання ОСОБА_7 , вивчивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженої ОСОБА_7 не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження вироком Печерського районного суду м. Києва від 11.04.2017 ОСОБА_7 засуджена за ч.2 ст. 185, та на підставі ст. 71 КК України їй остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі. Вказаний вирок вступив в законну силу 12.05.2017.

З 12.05.2017 по 23.10.2017 ОСОБА_7 перебувала у розшуку, та в установах попереднього ув`язнення під час досудового розслідування і судового розгляду не перебувала.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення» - попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

У строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_7 в установах попереднього ув`язнення під час досудового розслідування і судового розгляду не перебувала, тому ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838 від 26.11.2015 року та Закону України № 2046 від 18.05.2017 року до неї не може бути застосована, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними та необґрунтованими.

В зв`язку з вищевикладеним колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги засудженої та скасування ухвали місцевого суду.

Керуючись ст. 404, 405, п.1 ч. 1 ст. 407, ст.ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 квітня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_7 про перерахунок строку попереднього ув`язнення - залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :