Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/242/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2018 року м. Кропивницький

Колегія суддів Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому, за участі засудженого у режимі відеоконференції з ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)», за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 , ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 лютого 2018 року, якою клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування умовно-дострокового звільнення до

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоселівка Березівського району Одеської області, українця, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, безробітного, такого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
-07.11.2006 року вироком Вільшанського районного суду Кіровоградської області за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю один рік;
-10.10.2007 року вироком Вільшанського районного суду Кіровоградської області за ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 355 КК України, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки один місяць та штрафу в розмірі 510 грн.;
-11.04.2013 року вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки шість місяців, звільнений 04.07.2014 року по відбуттю покарання;
-15.12.2016 року вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років шість місяців; ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області 30.03.2017 вирок змінено в частині призначення покарання, визначено покарання у виді позбавлення волі на строк сім років,

залишено без задоволення.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда постановлено залишити без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування прийнятого судом першої інстанції рішення вказано наступне.

Засуджений ОСОБА_7 відбув більше 2/3 строку покарання, призначеного судом за вчинений тяжкий злочин, що є необхідною умовою для умовно-дострокового звільнення, однак при цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Як встановлено судом, переважний строк відбування покарання поведінка засудженого, хоча і не була негативною, проте засуджений не прагнув поведінкою та ставленням до праці довести своє виправлення. Така поведінка ОСОБА_7 не є позитивним прикладом для інших засуджених та не свідчить про те, що засуджений довів своє виправлення.
Тобто, дослідженням всіх обставин, не знайшли підтвердження ті факти, що засуджений, у відповідності до вимог ст. 81 КК України, своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить вказану ухвалу суду першої інстанції скасувати, задовольнити клопотання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги наводить наступні доводи.

За час перебування в УВП № 14 та ВК № 6 він порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав, з липня 2017 року працює нічним днювальним відділення СПС № 17, за добросовісне ставлення до праці заохочений правами начальника відділення.

Вказаним обставинам судом першої інстанції не надано належної оцінки, як і ігноровано пояснення представника ДУ «Кропивницька установа виконання покарань (№ 6)», який підтримав подане ним клопотання.

Судом зроблено помилковий висновок, що він не довів своє виправлення, відмовлено в задоволенні клопотання без належних обґрунтувань.

Вказує, що досяг змін своєї поведінки, не має наміри вчиняти нові кримінальні правопорушення, бажає після звільнення працевлаштуватися та розпочати нове життя.

Заслухавши доповідача, в дебатах засудженого ОСОБА_7 та в його інтересах адвоката ОСОБА_8 , котрі підтримали апеляційну скаргу засудженого, просили застосувати щодо останнього умовно-дострокове звільнення, прокурора, який заперечував задоволення апеляційної скарги засудженого, дослідивши матеріали подання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання ; Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно із п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» /далі Постанова Пленуму/ - умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, зокрема, при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Також, п. 17 зазначеної Постанови Пленуму регламентовано, судам під час судового розгляду у справах цієї категорії, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Як встановлено матеріалами клопотання, засуджений ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні засуджений вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 15 грудня 2016 року за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років шість місяців. Вирок суду першої інстанції змінений ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 30 березня 2017 року, визначено покарання за тим же обвинуваченням у виді позбавлення волі на строк сім років.

У строк покарання зараховано попереднє ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що становить 1 рік 11 місяців 19 днів.

З 17 квітня 2015 року перебував в ДУ «Кропивницька установа виконання покарань (№14)», з 13 травня 2017 року відбуває покарання в ДУ «Кропивницька установа виконання (№16)».

В цілому має задовільні характеристики.

Порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав.

Працевлаштований з липня 2017 року нічним днювальним відділення СПС № 17, за сумлінне ставлення до праці один раз заохочений.

Наразі виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Професія», намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, дотримується правомірних відносин із персоналом установи, залучається до робіт без оплати праці, бере участь у виховних заходах, що проводяться в установі.

Відносно вчиненого кримінального правопорушення, за яке засуджений та наразі відбуває покарання, - висловлює каяття.

Відтак, колегія суддів вважає, що у поведінці засудженого ОСОБА_7 дійсно наявна позитивна тенденція, що безумовно свідчить про те, що засуджений стає на шлях виправлення.

Однак, колегія суддів зауважує й на наступне.

При оцінці поведінки засудженого, береться до уваги, що сумлінна поведінка, як передумова умовно-дострокового звільнення, - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й, крім того, - активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення до роботи, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

ОСОБА_7 вироком місцевого суду 15 грудня 2016 року засуджений за вчинення тяжкого умисного корисливого злочину; раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів; вказане свідчить про те, що засуджений не бажає стати на шлях виправлення та перевиховання.

У порядку ст. 118 КВК України протягом часу відбування покарання (майже року) засудженим відпрацьовано 68 годин.

Як встановлено матеріалами клопотання, 08 червня 2017 року комісією установи виконання покарань розглянуто питання про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким, проте відмовлено , як такому, що не став на шлях виправлення.

У поточному році, а саме 04 січня 2017 року, комісією установи виконання покарань розглянуто питання про застосування щодо засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення, проте відмовлено, як такому, що не довів свого виправлення.

Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_7 , за весь час відбування покарання, отримав лише одне заохочення, безпосередньо перед звернення із клопотанням про умовно-дострокове звільнення, 15.01.2018 року.

Більш того, ОСОБА_7 , із призначеного судом покарання у виді 7 років позбавлення волі, реально відбув три роки. Інший строк покарання йому зараховано із розрахунку один день утримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Тобто, за таких обставин, поведінка засудженого, ще не засвідчує повного його виправлення та перевиховання, й протягом усього періоду відбування покарання як процес виправлення та перевиховання, не є взірцевою, що вказує на те, що засуджений на даний час ще не довів свого виправлення.

Зазначені вище обставини правильно оцінені судом першої інстанції при розгляді клопотання засудженого.

Відтак, колегія суддів не убачає підстав до скасування оскаржуваної засудженим ухвали суду першої інстанції та вважає цю ухвалу суду першої інстанції обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 лютого 2018 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування умовно-дострокового звільнення, залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно після її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2