Справа №488/4272/17 06.06.2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 червня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження №0002144 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27 грудня 2017 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з не повною загально-середньою освітою, вдівця, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- 17 лютого 2014 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ст.311 ч.1, ст.309 ч.1, ст.70 ч.1, ст.75 КК України на 2 роки обмеження волі з випробуванням на один рік;

- 6 жовтня 2014 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ст.307 ч.2, ст.69, ст.321 ч.1, ч.3, ст.317 ч.1, ст.309 ч.2, ст.ст.70, 71, 72 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна; звільнений 10 квітня 2017 року по відбуттю строку покарання;

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України;

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_5

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник просить вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27.12.2017р. скасувати в частині призначення ОСОБА_6 покарання у вигляді арешту на строк шість місяців і ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання у виді 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України та звільнення його від покарання з випробуванням.

Короткий зміст вироку.
Вироком суду затверджено у кримінальному провадженні № 0002144 угоду про примирення від 15 листопада 2017 року, укладену між потерпілою ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_6 за участю захисника ОСОБА_5

ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді арешту на строк шість місяців.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник зазначає, що вирок підлягає скасуванню, оскільки він ухвалений з порушеннями норм процесуального права.

Так, суд, затверджуючи угоду про примирення від 15.11.2017 року між ОСОБА_6 та потерпілою, призначив неузгоджене сторонами покарання, а саме - арешт на строк 6 місяців.

Захисник вважає, що дії суду першої інстанції в повній мірі не відповідають вимогам ч.7 ст.474 КПК України та п.18 Постанови Пленуму ВССУ від 11.12.2015 року №13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», оскільки у випадку очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, суд мав відмовити у затвердженні угоди, а не визначати самостійно покарання без судового провадження у загальному порядку.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
Судом першої інстанції встановлено, що 26 серпня 2017 року в період часу з 10 год. до 12 год. ОСОБА_6 перебував поблизу будинку № 60 по вул. Балтійській в м. Миколаєві.
Переслідуючи мету незаконного збагачення, ОСОБА_6 помітив автомобіль марки «Mersedes-Benz» сріблястого кольору, і, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з корисливих мотивів, упевнившись у відсутності сторонніх осіб, підійшовши до автомобіля, через відкрите вікно, таємно, шляхом вільного доступу, викрав з салону належний ОСОБА_8 рюкзак вартістю 624 грн., в якому знаходились навушники AppleEarpod вартістю 999 грн., банківська картка банку «Приватбанк» № НОМЕР_1 , грошові кошти в сумі 15 грн.
З викраденим майном ОСОБА_6 з місця кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши своїми умисними протиправними діями ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 1 638 грн.

Своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Між потерпілою ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_6 15 листопада 2017 року укладено угоду про примирення, згідно якої сторони дійшли згоди щодо всіх істотних обставин кримінального провадження та правової кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України, а також щодо покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, зі звільненням ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Затверджуючи угоду про примирення, суд першої інстанції зазначив, що строк покарання визначений в угоді, в розмірі трьох років є надмірно суворим, при цьому суд не знайшов можливості звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням та прийшов до переконання, що ОСОБА_6 слід призначити покарання у виді арешту у максимальному розмірі, визначеному санкцією ч.2 ст. 185 КК України.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, захисника, який уточнив свої вимоги та просив вирок суду скасувати, направити справу на новий судовий розгляд, думку прокурора, який вважав, що вирок суду підлягає скасуванню, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468-475 цього Кодексу.

Згідно з ч.7 ст.474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, у т.ч. якщо: очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

В описовій частині вироку суд першої інстанції зазначив, що згідно угоди про примирення, укладеної між потерпілою ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , узгоджено покарання ОСОБА_6 у виді 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням його від покарання з випробуванням. При цьому суд вказав, що умови угоди відповідають вимогам ст.471 КПК України.

Разом з тим, в мотивувальній частині вироку суд першої інстанції зазначив, що існують ризики того, що ОСОБА_6 не витримає узгодженого покарання та прийшов до висновку про необхідність призначити обвинуваченому покарання у виді арешту у максимальному розмірі, визначеному ч.2 ст.185 КК України.

В резолютивній частині вироку, суд затвердив угоду про примирення від 15.11.2017 року між ОСОБА_6 та потерпілою і призначив неузгоджене сторонами покарання - арешт на строк 6 місяців.

Вказані дії суду першої інстанції не відповідають вимогам ч.7 ст.474 КПК України та п.18 Постанови Пленуму ВССУ від 11.12.2015 року №13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», оскільки, відповідно до положень норми закону та позиції Верховного Суду, викладеній у постанові, у випадку очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, суд мав відмовити у затвердженні угоди, а не визначати самостійно покарання без судового провадження у загальному порядку.

Оскільки суд першої інстанції, при ухваленні вироку, вийшов за межі угоди про примирення при призначенні покарання, то доводи апеляційної скарги захисника в цій частині є слушними. Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що вирок суду підлягає скасуванню в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Разом з тим, вимога захисника про постановлення нового вироку та призначення обвинуваченому більш суворого покарання є неприйнятною, оскільки вона суперечить положенням ч.1 ст. 421 КПК України, норма якої передбачає, що погіршення становища обвинуваченого можливе лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник. За такого, апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості постановити новий вироку з призначенням обвинуваченому більш суворого покарання, як того просить захисник.

Відповідно до положень ч.2 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду на підставі угоди суд апеляційної інстанції, крім рішень, передбачених пунктами 1-5 частини першої цієї статті, має право скасувати і направити кримінальне провадження до суду першої інстанції для проведення судового провадження у загальному порядку, якщо угода була укладена під час судового провадження; до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування в загальному порядку, якщо угода була укладена під час досудового розслідування.

Оскільки, в даному кримінальному провадженні угода була укладена під час досудового розслідування, то в зв`язку із скасуванням вироку суду, кримінальне провадження підлягає направленню до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування в загальному порядку.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27.12.2017 року стосовно ОСОБА_6 скасувати, кримінальне провадження №0002144 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України направити до органу досудового розслідування - СВ Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області для здійснення досудового розслідування в загальному порядку

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Судді: