ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/0430/13/18 Справа № 202/4830/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2018 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000699 стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Торез Донецької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_8
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят діб тобто до 07 години 29 хвилин 28 жовтня 2018 року.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки не працевлаштований, постійного доходу не має, зареєстрований в іншому регіоні, проживає не за місцем реєстрації, не має постійного місця проживання, оскільки орендує квартири, не має стійких соціальних зв`язків, одружений, має малолітню дитину, однак з сім`єю не проживає, малолітніх дітей чи непрацездатних осіб на своєму утриманні не має, до кримінальної відповідальності притягався у 2016 році, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення під час умовного терміну, вину у вчиненні даного злочину не визнає, може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати встановленню істини по даному кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється. Тому запобігти вказаним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 посилається на необґрунтованість та незаконність ухвали слідчого судді, а також на порушення вимог ст. 194, 196 КПК України. В оскаржуваній ухвалі слідчий суддя не зазначив обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, відсутні посилання на докази, що обґрунтовують дані обставини. Слідчий суддя не навів обґрунтувань недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів. Жодних доказів про наявність заявлених ризиків сторона обвинувачення суду не надала. Вважає, що пред`явлена ОСОБА_7 підозра у вчиненні даного злочину є необґрунтованою. Підозрюваний має місце реєстрації, тимчасове місце мешкання в м. Дніпрі, про що свідчить договір оренди житла від 18 липня 2018 року, укладений строком на 12 місяців.
Заслухавши суддю-доповідача, думки захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу захисника та з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, посилаючись на її безпідставність та просив залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та у судовому засіданні щодо необґрунтованості та незаконності ухвали суду першої інстанції, безпідставними.
30 серпня 2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, яке виразилося у нападі з метою заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазначала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, колегія суддів зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
З наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що підтверджується, зокрема, протоколами прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, протоколами огляду місця події від 05 липня 2018 року, протоколами допиту потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 08 серпня 2018 року, протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_11 від 13 серпня 2018 року, протоколом проведення слідчого експерименту від 03 серпня 2018 року за участю потерпілої ОСОБА_10 , протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23 серпня 2018 року та іншими матеріалами, долученими до клопотання слідчого.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні вказаного злочину спростовуються дослідженими матеріалами.
Крім того, що стосується доводів апеляційної скарги щодо зібраних доказів по кримінальному провадженню про причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, зокрема, протоколів пред`явлення для впізнання за фотознімками потерпілою, а також щодо правильності кваліфікації дій підозрюваного, апеляційний суд зауважує, що на стадії досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу, у зв`язку з чим вказані доводи є передчасними.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого та висновків слідчого судді на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що вони є також обґрунтованими, а заявлені ризики у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та/або суду, враховуючи тяжкість покарання у виді позбавлення волі строком від восьми до п`ятнадцяти років, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, що у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, впливу на свідків та потерпілих в даному кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, в якому підозрюється, дійсно об`єктивно існують і застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе їм запобігти та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Також, апеляційний суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме за місцем проживання потерпілих, із застосуванням до них насильства, напад вчинений за попередньою змовою групою осіб, тому ОСОБА_7 достеменно відомо фактичне місце мешкання потерпілих, та інших підозрюваних в даному кримінальному провадженні, що підтверджує наявність ризику можливого впливу на них під час перебування підозрюваного на волі.
Водночас, апеляційний суд під час розгляду апеляційної скарги у відповідності до ст. 178 КПК України враховує також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 вказаного кримінального правопорушення, відсутності в нього постійного місця проживання, оскільки орендує квартири, одружений, однак разом із сім`єю не проживає, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків в нього, раніше не судимий.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Враховуючи вищевикладене, доводи сторони захисту про недоведеність обставин, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, а також посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини, є безпідставними та повністю спростовуються матеріалами справи.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, застосований запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України, тому апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2018 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4