Справа № 461/4436/17
Провадження № 1-кс/461/7299/18
УХВАЛА
іменем України

29.08.2018 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЛІКО» про скасування арешту майна

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням в інтересах ТзОВ «ЕЛЛІКО» про скасування арешту майна. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 05 жовтня 2016 року у справі № 461/6413/16-к накладено арешт на майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕЛЛІКО», а саме:

- нежитлові приміщення І-го поверху від 2-3 по 2-6, загальною площею 42,1 (сорок дві цілих одна десята) кв.м., що розташовані за адресою: місто Львів, вулиця Костюшка Т., будинок 18;

- квартиру № 3 (три) у будинку № 18 (вісімнадцять), розташовану на вулиці Костюшка Т. у місті Львові;

- квартиру АДРЕСА_1 ;

- квартиру АДРЕСА_1 ;

- квартиру АДРЕСА_2 .

та передбачено заборону для ТзОВ «ЕЛЛІКО» та будь-яких інших осіб використовувати та розпоряджатися будь-яким чином цими об`єктами нерухомого майна та/чи його складовими частинами, у тому числі шляхом: проведення ремонтних, будівельних робіт, реєстрації майнових прав на нього та/чи його частини в органах Державної реєстраційної служби України, та іншим способом.

Зазначає, що ТзОВ «ЕЛЛІКО» є добросовісним набувачем вищевказаного майна, що встановлено постановою Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі №461/6411/16, не має статусу підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, тобто не є тими суб`єктом на майно яких може бути накладений арешт осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову, та не можуть мати такий статус в силу спеціального суб`єкту вказаного злочину. Вказує, що на даний час, необґрунтований арешт на майно третіх осіб, що є добросовісними набувачами, вкрай тривалий та безрезультатний строк досудового розслідування, блокують господарську діяльність власника майна та порушують його право власності. Просить клопотання задоволити.

Заявник у судове засідання не з`явилася, подала клопотання, в якому просить розглядати справу без її участі, подане клопотання підтримує та просить задоволити.

Прокурор, слідчий у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалось, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження №0000806 від 24.08.2016 року, дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що у СВ СУ ГУНП України у Львівській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000806 від 24.08.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 365-2 КК України. Вказане кримінальне провадження розпочато за заявою ОСОБА_4 за фактом зловживання повноваженнями уповноваженими особами, які надають публічні послуги, що завдало істотної шкоди правам та інтересам окремих громадян,та спричинили тяжкі наслідки щодо відчуження майна .

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 05 жовтня 2016 року у справі № 461/6413/16-к накладено арешт на майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕЛЛІКО», а саме:

- нежитлові приміщення І-го поверху від 2-3 по 2-6, загальною площею 42,1 (сорок дві цілих одна десята) кв.м., що розташовані за адресою:

АДРЕСА_3 ;

- квартиру АДРЕСА_1 ;

- квартиру АДРЕСА_1 ;

- квартиру АДРЕСА_2 ,

та встановлено заборону для ТзОВ «ЕЛЛІКО» та будь-яких інших осіб використовувати та розпоряджатися будь-яким чином цими об`єктами нерухомого майна та/чи його складовими частинами, у тому числі шляхом: проведення ремонтних, будівельних робіт, реєстрації майнових прав на нього та/чи його частини в органах Державної реєстраційної служби України, та іншим способом.

Приймаючи вказану ухвалу суд покликався на те, що накладення арешту на вищевказане майно, забезпечить належне відшкодування матеріальної шкоди завданої потерпілому у даному кримінальному провадженні та унеможливить знищення, пошкодження, відчуження вищевказаного нерухомого майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст.276-279 КПК України, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст.291 КПК України) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Відповідно до ч.2 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Підставами для скасування заходу забезпечення кримінального провадження є такі обставини, що не перевірено та не встановлено наявності належних підстав для арешту майна; відсутні достатні докази, що вказують на вчинення особою чи особами, на майно яких слідчий просить накласти арешт, кримінального правопорушення; не встановлено розмір шкоди та питання щодо наявності цивільного позову, та співрозмірності обмеження права власності; невідповідність клопотання слідчого вимогам ст.171 КПК України; розгляд клопотання слідчого про арешт майна за відсутності власника майна; накладення арешту на майно особи, яка не є підозрюваним у кримінальному провадженні.

Згідно абз.3 п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Тобто, такий вид заходу кримінального провадження як арешт майна можливий лише щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність.

Так, слідчим суддею встановлено, що 18 квітня 2018 року Верховним Судом було винесено постанову у справі №461/6411/16, якою було встановлено добросовісність набувачів майна ТОВ «ЕСТЕЙТ КЕПІТАЛ ГРУП» та ТОВ «ЕЛЛІКО» та відмовлено в задоволенні цивільного позову ОСОБА_4 про витребування майна. Також, вказаною постановою встановлено те, що вищевказане нерухоме майно вибуло з володіння попереднього власника добровільно та за його згодою, яка була виражена в договорі іпотеки.

ТОВ «ЕЛЛІКО» є власником майна, на яке накладено арешт, що підтверджується копією Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №134605229 від 16.08.2018 року.

Власники майна не мають статусу підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, тобто не є тими суб`єктами на майно яких може бути накладений арешт осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову, та не можуть мати такий статус в силу спеціального суб`єкту вказаного злочину.

Також, слідчий суддя зазначає, що з часу початку досудового розслідування у кримінальному провадження минуло 2 років, однак достатніми і належними доказами не підтверджено необхідності чи доцільності продовження застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Натомість, винесення Верховним Судом постанови від 18 квітня 2018 року у справі №461/6411/16, якою підтверджено те, що майно було законно відчужене від попереднього власника з волі останнього, законно набуте новими власниками, унеможливлює подальше збереження арешту майна.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги, що майно належать на праві власності особі, яка не є підозрюваним, обвинуваченим, а також не несе матеріальну відповідальність за злочин, і є добросовісним набувачем, клопотання про скасування арешту необхідно задоволити.

Керуючись ст.ст. 167-174, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання задоволити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 05 жовтня 2016 року у справі № 461/6413/16-к на майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕЛЛІКО», а саме:

- нежитлові приміщення І-го поверху від 2-3 по 2-6, загальною площею 42,1 (сорок дві цілих одна десята) кв.м., що розташовані за адресою: місто Львів, вулиця Костюшка Т., будинок 18;

- квартиру № 3 (три) у будинку № 18 (вісімнадцять), розташовану на вулиці Костюшка Т. у місті Львові;

- квартиру АДРЕСА_1 ;

- квартиру АДРЕСА_1 ;

- квартиру АДРЕСА_2 .

Скасувати заборону для Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЛІКО» та будь-яких інших осіб використовувати та розпоряджатися будь-яким чином цими об`єктами нерухомого майна та/чи його складовими частинами, у тому числі шляхом: проведення ремонтних, будівельних робіт, реєстрації майнових прав на нього та/чи його частини в органах Державної реєстраційної служби України, та іншим способом.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1