Дата документу Справа № 335/6833/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 335/6833/18 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/778/723/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія оскарження ст.193 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі матеріали провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , підозрюваного та його захисника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 червня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який має вищу освіту, адвоката, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368-3 КК України,

та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 2 місяці, а саме до 16 серпня 2018 року, та покладено наступні обов`язки: з`являтися до органів досудового слідства, прокуратури і суду за першим викликом і у

призначений час; не залишати цілодобово місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу прокурора, слідчого, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, та місця роботи; утриматися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні; прибувати до слідчого, прокурора, в суд за першою вимогою, -

В С Т А Н О В И Л А:

Прокурор другого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва радник юстиції ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368-3 КК України, за наступних обставин.
На підставі Установчого договору про створення і діяльність Закритого акціонерного товариства «Гвідон» від 24.02.1995 створено ЗАТ «Гвідон» шляхом викупу цілісного майнового комплексу «Запорізька станція технічного обслуговування № 1».

У 2006 році ТОВ «Ріелті Сіті» стало власником 2322 акцій ЗАТ «Гвідон», що складало 50,955% від загальної кількості акцій ЗАТ «Гвідон».

Установчими зборами учасників ТДВ «Гвідон» 12.03.2011 прийнято рішення про створення ТДВ «Гвідон», 18.04.2011 проведено державну реєстрацію ТДВ «Гвідон», після чого ТДВ «Гвідон» перейменовано у ТДВ «Фенікс».

Крім того, одним із засновників (учасників) ТДВ «Фенікс» з найбільшим розміром внеску до статутного капіталу є ОСОБА_7 (з 47848,50 грн. розмір внеску саме ОСОБА_7 складає 45918,66 грн.), який є також директором вказаного товариства.

Водночас ОСОБА_7 здійснює індивідуальну адвокатську діяльність відповідно до рішення від 19.11.2003 № 10 Запорізької обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатів, тобто відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» є адвокатом.

Відповідно до п. 2.1 статуту ТДВ «Фенікс», затвердженого протоколом загальних зборів учасників ТДВ «Фенікс» від 04.05.2017 № 02/2017 (далі - Статут) ТДВ «Фенікс» є юридичною особою, має самостійний баланс, печатку із своїм найменуванням, та інші засоби ідентифікації, що не заборонені чинним законодавством.

Згідно із п.п. 7.1 та 9.1 Статуту директор є виконавчим органом товариства.

Пунктом 9.2 Статуту передбачено, що директор вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що входять до виключної компетенції зборів учасників і має право першого підпису. Відповідно до п. 9.5 Статуту директор без довіреності має право виконувати будь-які дії від імені товариства, затверджує штатний розклад, призначає своїх заступників, укладає угоди.

Згідно протоколу позачергових загальних зборів учасників ТДВ «Фенікс» від 04.05.2017 № 02/2017, Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, директором ТДВ «Фенікс» є ОСОБА_7 .

Відповідно до ч. 2 ст. 81 Цивільного кодексу України юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права. Юридична особа приватного права створюється на підставі установчих документів відповідно до статті 87 цього Кодексу. Юридична особа приватного права може створюватися та діяти на підставі модельного статуту в порядку, визначеному законом.

За таких обставин ОСОБА_7 , обіймаючи посаду директора ТДВ «Фенікс», виконував організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарських функції, тобто відповідно до вимог ч. З ст. 18 КК України був службовою особою юридичної особи приватного права.

Крім того, установлено, що колегією суддів Господарського суду Запорізької області у складі суддів ОСОБА_10 (головуючий), ОСОБА_11 та ОСОБА_12 04.05.2017 порушено провадження у справі № 908/922/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріелті Сіті» (далі ТОВ «Ріелті Сіті») до відповідача - Товариства з додатковою відповідальністю «Фенікс» (далі ТДВ «Фенікс») про відновлення корпоративного контролю. Представником відповідача ТОВ ТДВ «Фенікс» у вказаній справі був ОСОБА_7 .

Відповідно до позовної заяви ТОВ «Ріелті Сіті» просив суд поновити корпоративний контроль указаного товариства у Закритому акціонерному товаристві «Гвідон» (далі - ЗАТ «Гвідон») з метою чого:

1)визнати протиправними рішення загальних зборів ЗАТ «Гвідон» від 27.10.2010, яке оформлене протоколом загальних зборів акціонерів ЗАТ «Гвідон» від 27.10.2010 про реорганізацію ЗАТ «Гвідон» у Товариство з додатковою відповідальністю «Гвідон» (далі ТДВ «Гвідон»);

2)визнати протиправними рішення загальних зборів ЗАТ «Гвідон» від 12.03.2011, яке оформлене протоколом загальних зборів акціонерів ЗАТ «Гвідон» від 12.03.2011 про припинення ЗАТ «Гвідон»;

3)визнати протиправними рішення установчих зборів учасників ТДВ «Гвідон» від 12.03.2011, яке оформлене протоколом № 1 установчих зборів учасників ТДВ «Гвідон» від 12.03.2011 про утворення та затвердження статуту ТДВ «Гвідон»;

4)скасувати державну реєстрацію ТДВ «Гвідон» - запис про вчинення реєстраційної дії № 0029280 від 18.04.2011;

5)скасувати державну реєстрацію припинення ЗАТ «Гвідон» - запис про вчинення реєстраційної дії № 0006232 від 15.04.2011;

6)поновити державну реєстрацію випуску акцій ЗАТ «Гвідон» відповідно до свідоцтва про реєстрацію випуску акцій № 39/08/1/02 від 17.10.2002, виданого Запорізьким територіальним управлінням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку;

7)визнати право ТОВ «Ріелті Сіті» на 2322 акцій ЗАТ «Гвідон», що складає 50,955% від загальної кількості акцій ЗАТ «Гвідон».

За результатами розгляду справи № 908/922/17 18.10.2017 судом позовні вимоги ТОВ «Ріелті Сіті» задоволені у повному обсязі, а саме поновлено корпоративний контроль ТОВ «Ріелті Сіті» у З AT «Гвідон» з метою чого:

*визнано недійсними рішення загальних зборів З AT «Гвідон» від 27.10.2010, яке оформлене протоколом загальних зборів акціонерів ЗАТ «Гвідон» від 27.10.2010 про реорганізацію ЗАТ «Гвідон» у ТДВ «Гвідон»;

*визнано недійсними рішення загальних зборів ЗАТ «Гвідон» від 12.03.2011, яке оформлене протоколом загальних зборів акціонерів ЗАТ «Гвідон» від 12.03.2011 про припинення ЗАТ «Гвідон»;

*визнано недійсними рішення установчих зборів учасників ТДВ «Гвідон» від 12.03.2011, яке оформлене протоколом № 1 установчих зборів учасників ТДВ «Гвідон» від 12.03.2011 про утворення та затвердження статуту ТДВ «Гвідон»;

*скасовано державну реєстрацію ТДВ «Гвідон» - запис про вчинення реєстраційної дії № 0029280 від 18.04.2011;

*скасовано державну реєстрацію припинення ЗАТ «Гвідон» - запис про вчинення реєстраційної дії № 0006232 від 15.04.2011;

*поновлено державну реєстрацію випуску акцій ЗАТ «Гвідон» відповідно до свідоцтва про реєстрацію випуску акцій № 39/08/1/02 від 17.10.2002, виданого Запорізьким територіальним управлінням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку;

*визнано право власності ТОВ «Ріелті Сіті» на 2322 акції ЗАТ «Гвідон», що складає 50,955% від загальної кількості акцій ЗАТ «Гвідон».

Крім того, вказаним рішенням від 18.10.2017 суд стягнув з ТДВ «Фенікс» на користь ТОВ «Ріелті Сіті» 11200 грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Запорізької області від 18.10.2017 у справі № 908/922/17 ОСОБА_7 , являючись засновником (учасником), керівником ТДВ «Фенікс» та одночасно представником вказаного підприємства, 09.11.2017 оскаржив його до Донецького апеляційного господарського суду.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду у справі №908/922/17 від 22.05.2018 апеляційну скаргу ТДВ «Фенікс» задоволено, рішення Господарського суду Запорізької області від 18.10.2017 у справі № 908/922/17 скасовано та прийнято нове рішення, відповідно до якого у задоволенні позову ТОВ «Ріелті Сіті» до ТДВ «Фенікс» відмовлено.

Відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Після скасування рішення Господарського суду Запорізької області від 18.10.2017 у справі № 908/922/17, у ОСОБА_7 , який є адвокатом та має значний досвід у господарських справах, будучи обізнаним із можливими негативними наслідками для суддів Господарського суду Запорізької області, які приймали рішення у справі № 908/922/17, у разі притягнення їх до дисциплінарної відповідальності Вищою радою правосуддя, виник умисел на одержання від суддів Господарського суду Запорізької області ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які входили до колегії суддів для розгляду справи № 908/922/17, неправомірної вигоди для себе за неподання скарги щодо дисциплінарного проступку указаних суддів до Вищої ради правосуддя.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що адвокат ОСОБА_13 є чоловіком судді Господарського суду Запорізької області ОСОБА_10 , вирішив виказати саме йому вимогу про передачу на його користь неправомірної вигоди за неподання скарги до Вищої ради правосуддя щодо дисциплінарного проступку суддів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 щодо порушень, які вони, на його думку, допустили при розгляді господарської справи № 908/922/17 та винесенні по ній і 18.10.2017 рішення. При цьому ОСОБА_7 був упевнений, що ОСОБА_13 передасть його незаконні вимоги суддям ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Продовжуючи свої неправомірні умисні дії, 30.05.2018 приблизно о 20 годині, ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_13 та домовився з ним про зустріч наступного дня в офісному приміщенні де останній здійснює свою діяльність, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 48, офіс 27.

Приблизно о 15 годині 31.05.2018 ОСОБА_7 , перебуваючи в офісному приміщенні по вул. Незалежної України, 48, офіс 27, у м. Запоріжжі, виказав ОСОБА_13 вимогу про передачу йому неправомірної вигоди у розмірі 35000 доларів США за неподання до Вищої ради правосуддя скарги щодо дисциплінарного проступку суддів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які вони, на його думку, допустили при розгляді справи № 908/922/17 та винесенні по ній 18.10.2017 рішення суттєві порушення вимог законодавства, у зв`язку із чим зазначене рішення скасоване Донецьким апеляційним господарським судом. На що ОСОБА_13 повідомив ОСОБА_7 про необхідність передачі його вимоги суддям ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

У подальшому ОСОБА_13 повідомив суддів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про неправомірні дії ОСОБА_7 , які, в свою чергу, з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх законних інтересів, вимушені були погодитися на незаконну вимогу ОСОБА_7 , проте вирішили при цьому, поставити до відома правоохоронні органи про неправомірні дії останнього.

Під час чергової зустрічі із ОСОБА_13 , у денний час доби 13.06.2018 в офісному приміщенні останнього по вул. Незалежної України, 48, офіс 27, у м. Запоріжжя, ОСОБА_7 погодився на пропозицію ОСОБА_13 зменшити розмір неправомірної вигоди та виказав вимогу про передачу йому грошових коштів у розмірі 25000 доларів США за неподання до Вищої ради правосуддя скарги щодо дисциплінарного проступку суддів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , одночасно погрожуючи можливими негативними наслідками для цих суддів у разі невиконання його неправомірної вимоги.

Приблизно о 15 годині 15.06.2018 ОСОБА_7 , будучи службовою особою юридичної особи приватного права, перебуваючи в офісному приміщенні, у якому веде свою діяльність ОСОБА_13 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом та корисливим мотивом, одержав через ОСОБА_13 від суддів Господарського суду Запорізької області ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 неправомірну вигоду у розмірі 25 000 доларів США (що відповідно до курсу НБУ станом на 15.06.2018 складає 655 491,95 грн.) за неподання до Вищої ради правосуддя скарги щодо дисциплінарного проступку суддів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які, на його думку, допустили при розгляді справи № 908/922/17 та винесенні по ній 18.10.2017 рішення, суттєві порушення вимог законодавства, у зв`язку із чим зазначене рішення скасоване Донецьким апеляційним господарським судом.

Крім того, на виконання раніше обумовленої із ОСОБА_13 домовленості, ОСОБА_7 передав йому примірники листів, адресованих Вищій раді правосуддя та без зазначення адресата із мокрою печаткою ТДВ «Фенікс» та підписом директора вказаного товариства ОСОБА_7 про відклик з Вищої ради правосуддя скарги щодо дисциплінарного проступку суддів Господарського суду Запорізької області ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 при розгляді справи № 908/922/17.

Таким чином ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 368-3 КК України - тобто одержання службовою особою юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми неправомірної вигоди для себе за вчинення бездіяльності з використанням наданих їй повноважень в інтересах того, хто надає таку вигоду, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 червня 2018 року за № 0000214.

15 червня 2018 року о 14:58 годині ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України.
16 червня 2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру.

Відмовляючи у задоволенні клопотання та застосовуючи запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя частково погодився з доводами клопотання прокурора, встановив наявність обґрунтованої підозри, врахував дані про особу підозрюваного, а також відсутність обставин, які б свідчили про наявність ризиків, які б обумовлювали лише тримання під вартою підозрюваного.

В апеляційних скаргах:

* прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15 серпня 2018 року включно, з можливістю внесення застави, яка становить 900 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 1 585 800 гривень, з покладанням на підозрюваного певних обов`язків у разі внесення застави.
На підтвердження своїх вимог прокурор вказує, що ухвала слідчого судді не містить посилання на докази, якими стороною обвинувачення обґрунтовується наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, чи були вони дослідженні слідчим суддею та яка оцінка їм дана. Тобто, зміст ухвали не відповідає вимогам ч. 1 ст. 372, ч. 1 ст. 196 КПК України.

На думку прокурора, вказівка в ухвалі про «наявність існування ризику, який хоч і зменшився», без зазначення який саме ризик встановлено судом, свідчить про невідповідність висновків суду доказам, дослідженим під час судового розгляду.

Також прокурор обґрунтовує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, доводами, які аналогічні викладеним у клопотанні про обрання запобіжного заходу;

- підозрюваний і його захисник в ідентичних апеляційних скаргах просять скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати у відношенні ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистої поруки.

В обґрунтування своїх вимог посилаються на необґрунтованість підозри у вчиненні злочину.

Вказують на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та недоведеність того, що застосування більш м`яких заходів, ніж цілодобовий домашній арешт, буде недостатнім для запобігання ризикам.

На думку апелянтів, слідчий суддя не надав оцінку можливості застосування альтернативних запобіжних заходів, в тому числі двом заявам щодо готовності поручитися за виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Зазначають, що цілодобовий домашній арешт унеможливить займатися адвокатською практикою і тим самим позбавить його сім`ю джерела доходів.

Вважають, що слідчим суддею не в повній мірі було враховано особу підозрюваного, його репутацію, міцність соціальних зв`язків та наявність постійного місця роботи.

До апеляційного суду від ОСОБА_14 надійшло письмове зобов`язання, в якому він просить призначити його поручителем підозрюваного ОСОБА_7 у разі обрання останньому запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, яка підтримала свою апеляційну скаргу та заперечувала проти задоволення апеляційних скарг підозрюваного та його захисника, заслухавши підозрюваного та його захисника, які підтримали подані ними апеляційні скарги та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, обговоривши доводи апеляційних скарг та провівши судові дебати, судова колегія приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
При цьому слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого, наявність у нього судимостей тощо.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Слідчий суддя, врахувавши зазначені вище вимоги закону, дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність даних, які б давали йому підстави обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора, слідчий суддя оцінив в сукупністю всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обрані запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, вказавши на недоведеність ризиків, передбачених п.п. 2-4 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, та відсутність доказів, яки б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання можливому ризику.
Судова колегія враховує також і фактичну поведінку підозрюваного після застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Так, підозрюваний ОСОБА_7 , відносно якого 17 червня 2018 року було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, самостійно за викликом апеляційного суду з`явився до судового засідання з розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування відносно нього найсуворішого запобіжного заходу.
З огляду на зазначене судова колегія вважає, що фактична поведінка підозрюваного на час розгляду апеляційної скарги прокурора свідчить, що заявлений в клопотанні ризик переховування є мінімальним.
Даних про неналежне виконання підозрюваним вже застосованого відносно нього запобіжного заходу, в тому числі відомостей про вплив на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином або вчинення нового злочину після повідомлення про підозру в даному кримінальному провадженні, прокурором апеляційному суду не надано.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що слідчий суддя не вказав в ухвалі про дослідження доказів, що свідчать про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є не обґрунтованими, оскільки клопотання не містить посилання на такі докази, а викладенні в клопотанні висновки про наявність ризиків ґрунтуються лише на оціночних судженнях.
Не є підставою для скасування ухвали слідчого судді за доводами апеляційної скарги прокурора і те, що слідчий суддя не встановив, який саме існує ризик, оскільки в попередньому абзаці ухвали слідчий суддя зазначає про «ризик переховування підозрюваного від правосуддя» (а.с. 70, зв. бік).
У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні в судовому засіданні свого об`єктивного підтвердження не знайшли, і прокурором не доведено неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування до нього іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Що стосується доводів апеляційних скарг сторони захисту, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Так, викладені в клопотанні прокурора обставини, що дають підстави для висновку про обґрунтованість підозри, підтверджуються дослідженими слідчим суддею та перевіреними апеляційним судом доказами, що містяться в матеріалах провадження, зокрема копіями протоколів допитів свідків: ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , підозрюваного ОСОБА_7 ; копіями протоколу про виготовлення несправжніх (імітаційних) засобів, протоколу огляду ідентифікації, помітки та вручення грошових коштів, протоколу затримання ОСОБА_7 з додатками. При цьому факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Тобто, слідчий суддя повинний оцінювати можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу порівняно із зазначеним в клопотанні слідчого, прокурора.

В клопотанні прокурор просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави, тому слідчий суддя обґрунтовано обрав більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, а не перевіряв достатність інших запобіжних заходів порівняно із домашнім арештом, про що йдеться в апеляційних скаргах сторони захисту, оскільки такий обов`язок на слідчого суддю прямо не покладений законом.

Стаття 180 КПК України визначає, що особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

З аналізу вказаної норми випливає, що слідчий суддя, суд повинний дослідити відомості про особисті дані та відомості, які характеризують поручителів і свідчать про особливу довіру до них, спроможність забезпечити належну поведінку підозрюваного і виконання покладених на підозрюваного обов`язків.

Письмові зобов`язання ОСОБА_17 , ОСОБА_14 містять лише власну характеристику, відповідно до якої зазначені особи характеризують себе виключно з позитивної сторони. Проте даних, яки б могли об`єктивно охарактеризувати поручителів ОСОБА_17 , ОСОБА_14 та ОСОБА_18 та свідчили б про можливість зазначених осіб вплинути на належну процесуальну поведінку підозрюваного матеріали провадження не містять, таких даних не надано стороною захисту і апеляційному суду.

З урахуванням наведеного колегія суддів не вбачає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, і підстав для скасування ухвали слідчого судді за доводами апеляційний скарг прокурора, підозрюваного та його захисника, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177-178, 181, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Запорізької області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 червня 2018 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4