г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 197/794/17
Номер провадження 1-кс/213/662/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року, слідчий суддя Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

особи, яка подала скаргу - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Широківського ВП ОСОБА_4 та постанову про відмову у визнанні потерпілим, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаною скаргою, в якій просить визнати протиправну бездіяльність слідчого Широківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_5 щодо не ознайомлення його з правами та обов`язками потерпілого після подачі заяви про скоєння стосовно нього кримінального злочину, а також відмінити постанову слідчого Широківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_5 від 22.06.2018 року в кримінальному провадженні № 0000658 від 29.12.2016 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 як таку, що не відповідає нормам чинного законодавства та зобов`язати слідчого Широківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_5 визнати його, громадянина ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000658 від 29.12.2016 року.

В обґрунтування своєї скарги ОСОБА_3 зазначив, що у провадженні слідчого Широківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного за його заявою в ЄРДР за № 0000658 від 29.12.2016 року. Згідно статті 55 КПК України, він вже є потерпілим, як особа, яка подала заяву про скоєння стосовно неї кримінального злочину. 21.06.2018 року ним було додатково подане клопотання про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000658 від 29.12.2016 року. 26.06.2018 року він отримав постанову за підписом слідчого Широківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , згідно якої йому відмовлено у визнанні потерпілим у зазначеному кримінальному провадженні. У своїй заяві про злочин та у трьох скаргах до суду на бездіяльність слідчої ОСОБА_4 та прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 шістьома окремими пунктами він чітко обґрунтував та привів беззаперечні факти скоєння злочину ОСОБА_8 : 1) протоколи допиту свідка ОСОБА_8 у відділу поліції, які вона надавала, перебуваючи попередженою про кримінальну відповідальність; 2) надані особисто ОСОБА_8 під присягою свідчення у Інгулецькому суді та Широківському суді; 3) вирок Інгулецького суду від 23.11.2015 року, в якому встановлений її статус як свідка; 4) ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.03.2016 року у якій чітко зазначається, що: «Судом правильно було визначено процесуальний статус ОСОБА_8 як свідка, тому що вона себе потерпілою не вважає, ніколи не бажала і не мала наміру укладати з ним ( ОСОБА_3 ) письмовий трудовий договір. А також: «… хоча і є порушенням вимог законодавства про працю, однак не впливає на можливість реалізації працівником його конституційного права на працю і не завдає істотної шкоди трудовим відносинам, а тому грубим порушенням інтересів ОСОБА_8 вважатися не може, а ці дії слід розглядати як адміністративний делікт у пред`явленому обвинуваченні»; 5) двома письмовими заявами ОСОБА_8 до Широківського та апеляційного судів, які власноруч писала свідок ОСОБА_8 та чітко зазначала, що потерпілою себе не вважає, договору укладати не бажала та ніяких претензій не має. Обставини, встановлені вищезазначеними судовими інстанціями вважаються доведеними та такими, що не потребують додаткових доказів. Звертає увагу суду на той факт, що постанова слідчого не є вмотивованою, тому як не містить жодної підстави вважати його особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій статті 55 КПК України. В даний час його судять за цими неправдивими свідченнями. ОСОБА_8 змінила раніше надані нею, під присягою, свідчення і в усній і письмовій формі на абсолютно протилежні, чим ввела суд в оману та створила реальну загрозу у притягненні його до кримінальної відповідальності. Такі неправдиві свідчення ОСОБА_8 мають істотне значення у судовому провадженні до ОСОБА_8 була на протязі трьох років свідком, а потім стала потерпілою. Також постанова складена всупереч вимогам п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, згідно якої постанова слідчого складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Зазначає, що йому, як громадянину, була завдана протягом тривалого часу істотна моральна шкода у вигляді моральних переживань, пов`язаних з безпідставним звинуваченням його у скоєні злочину на підставі завідомо неправдивих свідчень наданих ОСОБА_8 . Він постійно відчуває сильні нервування у зв`язку з постійною потенційною загрозою його незаконного засудження на підставі завідома неправдивих показань ОСОБА_8 , які у свою чергу принизили його честь та гідність, як законослухняного громадянина. Окремо звертає увагу суду на те, має пам`ятку потерпілого, яку отримав на першому допиті від слідчої ОСОБА_4 і яку ніхто не відміняв. Але після того, як йому було відмовлено у ознайомленні з матеріалами справи він був змушений ще раз звернутись до слідчої ОСОБА_4 із законною вимогою визнати його потерпілим.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав повністю ьа просив її задовольнити.

Слідчий СВ Широківського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду скарги повідомлена належним чином, будь яких відомостей щодо своєї позиції стосовно розгляду скарги до суду не надала, для огляду кримінальне провадження слідчому судді також не надавалось.

Заслухавши ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги слідчий суддя знаходить, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.12.2016 року ОСОБА_3 звертався із заявою про злочин до прокуратури Широківського району Дніпропетровської області (а.с. 6, 7).

17.01.2017 року слідчий СВ Широківського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_4 видала ОСОБА_3 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого (а.с. 4).

21.06.2018 року ОСОБА_3 звернувся до вказаного слідчого з клопотанням про залучення його як потерпілого у кримінальному провадженні №0000658 від 29.12.2016 року (а.с. 5).

22.06.2018 року слідчий СВ Широківського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_4 винесла постанову про повну відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 . За змістом постанови слідчий зазначила, що «…слідство не вбачає підстав для залучення ОСОБА_3 в статусі потерпілого відповідно до Ст. 55 КПК України так як не доведено, що ОСОБА_3 кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. По кримінальному провадженні ОСОБА_3 допитано в якості свідка де ознайомлено його з правами та обов`язками свідка» (а.с. 8).

Дослідивши зазначену постанову слідчого, слідчий суддя знаходить її як таку, що винесена з порушенням частини 5 статті 55 та частини 5 статті 110 КПК України.

Так, відповідно до правил частин 1 та 2 статті 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

За правилами частини 5 статті 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 110 КПК України, постанова слідчого складається з: мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 частини 5 статті 110 КПК України, постанова слідчого складається з: резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Як зазначалось вище, слідчий відмовив ОСОБА_3 в задоволенні клопотання про залучення його в якості потерпілого, вказавши у постанові про недоведеність завдання ОСОБА_3 кримінальним правопорушенням моральної, фізичної або майнової шкоди.

Процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.

При цьому, виходячи із змісту вищевказаної постанови слідчий суддя знаходить, що вона не містить мотивування, а саме слідчим зроблено лише загальне посилання на недоведеність завдання ОСОБА_3 кримінальним правопорушенням моральної, фізичної або майнової шкоди без належного мотивування, що є порушенням вимог статті 55 та статті 110 КПК України. У свою чергу, неналежне мотивування постанови про відмову у визнанні потерпілим не дає слідчому судді змоги перевірити правильність прийнятого слідчим рішення про наявність чи відсутність шкоди для конкретної особи у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення.

Також, слід звернути увагу на те, що в порушенні п. 3 ч. 5 ст. 110 КПК України, вищевказана постанова слідчого не містить зазначення про можливість та порядок її оскарження.

Разом з тим, виходячи з аналізу норм кримінально-процесуального законодавства, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Таким чином, для визнання особи потерпілою не вимагається прийняття окремого процесуального документа. Отже, вимоги ОСОБА_3 щодо зобов`язання слідчого визнати його потерпілим задоволенню не підлягають.

Також не підлягає задоволенню вимога ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльність слідчого Широківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_5 щодо не ознайомлення його з правами та обов`язками потерпілого після подачі заяви про скоєння стосовно нього кримінального злочину, оскільки такі обставини не знайшли свого підтвердження під час розгляду скарги і спростовуються пам`яткою про процесуальні права та обов`язки потерпілого в матеріалах скарги, яку зазначений вище слідчий 17.01.2017 року видав ОСОБА_3 після його заяви про злочин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 55, 110, 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Широківського ВП ОСОБА_4 та постанову про відмову у визнанні потерпілим задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого СВ Широківського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_4 від 22.06.2018 року про повну відмову в задоволенні клопотання.

В іншій частині скарги відмовити.

Відповідно до частини 3 статті 307 КПК України, ця ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Суддя ОСОБА_1