АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2018 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю:
секретар судового засідання ОСОБА_4
скаржника ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 липня 2018 року про відмову у відкритті провадження, за ст.ст.303-307 КПК України,-
В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 липня 2018 року відмовлено у відкритті провадження за ст.ст. 303-307 КПК України, за скаргою ОСОБА_5 на постанову прокурора відділу прокуратури Чернівецької області ОСОБА_6 від 05 липня 2018 року про відмову у задоволенні клопотання.
На вказану ухвалу ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати як таку, що містить невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і постановити нову ухвалу.
Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що слідчий суддя протизаконно відмовила у відкритті провадження, помилково посилаючись на ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України та на п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 24, ч. 3 ст. 26, п. 7 ст. 307 КПК України.
Посилається на те, що скарга є правовим засобом захисту прав та інтересів учасників кримінального провадження, а якщо вони порушені то засобом їх відновлення, а тому, подана

Провадження №11-сс/794/155/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_7
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_8

нею скарга на бездіяльність прокурора ОСОБА_6 , яка проявляється у відмові повідомити ОСОБА_9 про підозру, є єдиним законним способом захистити свої порушенні права, як учасника кримінального провадження.
Звертає увагу, що у заяві про злочин від 09 серпня 2016 року, яка внесена до ЄРДР під №000204 від 17 жовтня 2016 року, прямо вказано потерпілою, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК України, відносно неї вчинено ОСОБА_9 , а тому саме йому має бути повідомлено про підозру, а не визнано його свідком.
Позиція прокурора викладена у поставі від 05 липня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про повідомлення про підозру ОСОБА_9 є незаконною та такою, що направлена на не притягнення до відповідальності винної особи, а тому, право на оскарження процесуального рішення прокурора повинен захистити суд, оскільки бездіяльність прокурора істотно зачіпає її права та інтереси як потерпілої. На думку скаржника, саме для цього і створений судовий контроль, передбачений п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України.
Апеляційні вимоги обґрунтовує і тим, що висновок слідчого судді про те, що подана нею скарга не є предметом судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, є помилковим та антиконституційним, оскільки прокурором ОСОБА_6 не перевірений, не оцінений та не спростований жодний доказ наданий нею у кримінальному провадженні №0000058 від 17 лютого 2017 року.
Зазначає, що прокурором та слідчим протягом тривалого часу не вчиняються жодні слідчі дії спрямовані на притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_9 , що вказує на суцільну бездіяльність у кримінальному провадженні за №0000058 від 17 лютого 2017 року.
Враховуючи вище вказані обставини, вважає, що саме суд повен захистити її права та інтереси, оскільки на нього законом покладено обов`язок здійснювати контроль за дотриманням її прав, як учасника кримінального провадження, а тому ухвала про відмову у відкритті провадження за її скаргою на постанову прокурора про відмову у задоволенні клопотання є незаконною та підлягає скасуванню.
Посилається також на те, що враховуючи довготривалу бездіяльність слідчого та прокурора у кримінальному провадженні за №0000058 від 17 лютого 2017 року, очевидним є те, що останні через пів року закриють своєю постановою вказане кримінальне провадження, оскільки закінчиться строк досудового розслідування, а жодній особі не буде повідомлено про підозру. А тому, висновок слідчого судді про можливість її звернення у майбутньому із даною скаргою до прокурора чи до суду під час підготовчого провадження згідно з правилами ст.ст. 314 та 316 КПК України не відповідає дійсності та вимогам закону, так як зміст вказаних статей містить конкретний перелік справ, які розглядаються за їхніми правилами, а постанова про закриття кримінального провадження та провадження щодо юридичної особи не входить до нього.
Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного рішення, скаржника ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задоволити, думку прокурора, який просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, вивчивши та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків:
В судовому засіданні встановлено, що 02 липня 2018 року, ОСОБА_5 звернулася до процесуального прокурора із клопотанням у кримінальному провадженні №0000058 від 17 лютого 2017 року про повідомлення про підозру ОСОБА_9 - колишньому заступнику начальника СВ Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області, який виконував повноваження слідчого у кримінальному провадженні за №000062 від 04 грудня 2012 року та приватному нотаріусу ОСОБА_10 .
05 липня 2018 року прокурором відділу прокуратури Чернівецької області ОСОБА_6 винесено постанову про відмову у задоволенні вищезазначеного клопотання.

Оскаржувану постанову прокурор ОСОБА_6 мотивував тим, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 КПК України, у випаду наявності достатніх доказів для підозри особи у вчинені кримінального правопорушення. Так як, достатніх доказів які б свідчили про вчинення колишнім заступником начальника СВ Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 365, ч.1 ст. 366 КК України під час кримінального провадження не здобуто, підстав для повідомлення останньому про підозру немає.

18 липня 2018 року, на вказану постанову прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_5 подала скаргу до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці з вимогою скасувати її та зобов`язати прокурора по матеріалам кримінального провадження за №0000058 від 17 лютого 2017 року повідомити особу ОСОБА_9 про підозру.
19 липня 2018 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці, ОСОБА_5 відмовлено у відкритті провадження за її скаргою за ст.ст. 303-307 КПК України на постанову прокурора про відмову у задоволенні клопотання.
Колегія суддів погоджується з даним рішенням слідчого судді, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що під час досудового розслідування може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Проте, положеннями КПК України не передбачено конкретно визначених строків для повідомлення особі про підозру, а тому така бездіяльність прокурора, слідчого, не підлягає оскарженню в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Згідно з п. 7 ч.1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Вичерпний перелік слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій закріплено в главі 20 та 21 КПК України, серед яких не передбачено такої слідчої дії як повідомлення про підозру.

Враховуючи вище викладене, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що відмова прокурора у задоволенні клопотання ОСОБА_5 не може бути предметом оскарження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, а також не підлягає оскарженню згідно з іншими положеннями статті 303 КПК України та вірно застосував положення ч. 4 ст. 304 КПК України.

Даний висновок слідчого судді узгоджується із положеннями узагальнення Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 січня 2017 року «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», з якого вбачається, що п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК передбачене право на оскарження постанови про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, а не будь-яких процесуальних дій, для проведення яких учасник кримінального провадження вносив клопотання слідчому. З огляду на зазначене слідчі судді обґрунтовано відмовляють у відкритті провадження, якщо скарга зумовлена прийняттям постанови про відмову у проведенні дій, які не можуть бути віднесені до категорії слідчих (розшукових).

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про те, що скарга на постанову прокурора про відмову у задоволенні клопотання про повідомлення особі про підозру є предметом оскарження у судовому розгляді та належить до компетенції слідчого судді, є необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам кримінально - процесуального закону.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що слідчим суддею вірно вказано, що вимога скарги ОСОБА_5 про зобов`язання прокурора ОСОБА_6 повідомити про підозру ОСОБА_9 не є предметом судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, так як відповідно до приписів ст. 276 КПК України повідомлення про підозру відноситься до виключної компетенції слідчого та/або прокурора, а підставою для такого повідомлення є зокрема наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Таким чином, тільки слідчий та/або прокурор вправі надавати оцінку достатності чи недостатності доказів для повідомлення особі підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а тому дані обов`язки не входять до компетенції слідчого судді.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги про те, що бездіяльність прокурора, яка проявляється у не повідомленні особи ОСОБА_9 про підозру є предметом оскарження у суді та слідчий суддя вправі зобов`язати прокурора здійснити повідомлення про підозру є безпідставними та такими що не ґрунтуються на вимогах кримінально - процесуального закону.
Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 липня 2018 року під час апеляційного розгляду не встановлено, а отже апеляційна скарга заявника не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 276-278, 303, 309, 404, 405, 407, 422, КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 липня 2018 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 на постанову прокурора про відмову у задоволенні клопотання - без змін.
Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_8

Судді /підпис/ ОСОБА_2

/підпис/ ОСОБА_3

"Копія. Згідно з оригіналом." Суддя -доповідач _______________ ОСОБА_8 (посада) (підпис) (ПІБ)

25.07.2018 року

(дата засвідчення) копії)