УХВАЛА
Іменем України

31.08.2018 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0004902, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням в інтересах ОСОБА_4 , у якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 07.05.2018 року в рамках кримінального провадження № 0004902 від 12.09.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, на автомобіль марки «Mitsubishi Galant» 1998 р.в., з д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, номер кузову « НОМЕР_2 » який, на праві біржової угоди № 411305 про купівлю продажу транспортного засобу від 31 березня 2007 року, та згідно бази даних МВС України зареєстрований та належить ОСОБА_4 , який є є законним власником вказаного автомобіля, з автомобілем проведено всі необхідні слідчі дії та на даний час відпала потреба в його арешті .

Заявник у судовому засіданні підтримав вимоги клопотання та просив його задовольнити.
Слідчий у судове засідання не з`явився, про час та місце клопотання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження за № 0004902 від 12.09.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, яке було внесено до ЄРДР за фактом того, що 20.04.2017 року, невідома особа, перебуваючи в м. Житомир, шляхом обману та зловживання довірою, заволоділа чужим майном, що належить ОСОБА_4 . В ході проведення досудового розслідування, допитано в якості потерпілого ОСОБА_4 , який вказав, що він в власному користуванні має автомобіль марки «Mitsubishi Galant» 1998 р.в., з д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, номер кузову « НОМЕР_2 » який він придбав для власного користування. Як далі вказує потерпілий в лютому місяці 2017 року, в нього виникла потреба обміняти вказаний автомобіль на інший, однак для цього йому необхідно було провести повний ремонт з подальший його перефарбовуванням. В ході подальшого в вказаному місяці спілкування знайомий ОСОБА_5 , познайомив потерпілого з громадянином ОСОБА_6 , який згодився допомогти відремонтувати автомобіль ОСОБА_4 , за грошові кошти в сумі 1,500 доларів. Так в лютому місяці 2017 року, ОСОБА_4 , передав автомобіль марки «Mitsubishi Galant» 1998 р.в., з д.н.з. НОМЕР_1 номер кузову « НОМЕР_2 », разом з ключами від нього, та тех. паспорт до нього, на що ОСОБА_7 взяв на себе зобов`язання відремонтувати вказаний автомобіль. Як далі вказує потерпілий ОСОБА_4 , приблизно через місяць після того як він передав вказаний автомобіль з належними речами, він телефонував до ОСОБА_8 , та цікавився з приводу ремонту, на що останній запевняв, що вже ремонт автомобіля майже завершений та з ним все в порядку. В подальшому приблизно через неділю після цього потерпілий знову зателефонував до ОСОБА_4 , щоб поцікавитись з приводу ремонту власного автомобіля, на що ОСОБА_9 , попередньо знаючи, що потерпілий має після ремонту обміняти свій автомобіль на інший, повідомив, що він для нього знайшов чудову пропозицію в обміні автомобіля на автомобіль марки «Volkswagen Passat», який нібито пригнаний з Німеччини, запевнивши в тому що він в чудовому стані, та даний автомобіль знаходиться в його знайомого в м. Львів, та від так потрібно ще місяць почекати оскільки даний автомобіль проходить процедуру перереєстрації, однак як далі вказує потерпілий ОСОБА_4 , він заперечив цьому, та повідомив ОСОБА_10 , щоб він автомобіль «Volkswagen Passat», показав йому особисто, а поки що повернув належний автомобіль «Mitsubishi Galant» 1998 р.в., з д.н.з. НОМЕР_1 назад, на що ОСОБА_9 , повідомив, що даний автомобіль марки «Mitsubishi Galant» 1998 р.в., з д.н.з. НОМЕР_1 , він вже вказаний автомобіль продав іншій особі, та взяв аванс який нібито потрібно було передати його знайомому зі м. Львова, за автомобіль «Volkswagen Passat», та в подальшому запевнив, що незабаром привезе даний автомобіль та передасть потерпілому в користування. Далі з показів ОСОБА_4 , приблизно, ще по сплину місяця після цієї розмови, потерпілий зустрівся біля МРЕО в м. Житомирі, до якого приїхав ОСОБА_11 , зі знайомим ОСОБА_12 , який керував автомобілем належним ОСОБА_4 , однак даний автомобіль був не відремонтований. ОСОБА_9 , повідомив ОСОБА_4 , що так автомобіль буде дешевший в переоформленні. Далі ОСОБА_11 , повідомив, що поїде зніме грошові кошти з картки, по повернеться назад оскілки автомобіль мав дивитися експерт. Так після того як поїхав ОСОБА_11 , минуло 5 годин та він не повернувся, та на даний час автомобіль потерпілого ОСОБА_4 , залишився в ОСОБА_13 , а грошові кошти за нього повернуті так і не були.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 07.05.2018 року накладено арешт на авто марки «Mitsubishi Galant» 1998 р.в., з д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, номер кузову « НОМЕР_2 » шляхом накладення заборони на використання та відчуження вищезазначеного транспортного засобу.
Підставою накладення арешту стала необхідність забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Частиною 1 ст. 174 КПК України визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Отже, нормами КПК України визначені виключно дві підстави коли арешт майна має бути скасованим повністю або частково, якщо: відпали підстави його застосування; арешт було накладено необґрунтовано.
Щодо того, що арешт було накладено обґрунтовано, свідчить те, що ухвала суду від 07.05.2018 року не оскаржувала ся та набрала законної сили.
З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Слід зазначити, що слідчий суддя, на етапі проведення досудового розслідування, не виконує функції слідчого у провадженні, а лише забезпечує судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
А тому враховуючи що майно, на яке накладено арешт, відповідаючи критеріям ст. 98 КПК України, є речовим доказом у кримінальному провадженні, заявник не довів, що потреба у застосуванні арешту на вказане вище майно відпала, тому підстав для скасування арешту на день розгляду клопотання не вбачається.
Керуючись ст. ст. 98, 170 -174, 309 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:

В задоволені клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0004902, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя