АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 04 червня 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання детектива Другого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 , погоджене прокурором Другого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , та накладено арешт на майно, а саме на накопичувач на жорстких магнітних дисках (НЖМД) Samsung ST1000DM005 s/n S246J9EC352009, що був вилучений під час проведення обшуку 05 травня 2018 року у підозрюваного ОСОБА_7 у квартирі АДРЕСА_1 .

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення наведено достатньо підстав для вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна, оскільки надані суду матеріали вказують на існування загрози їх приховування, зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_6 , просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання детектива про арешт майна відмовити. В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на недоведеність стороною обвинувачення відповідності арештованого майна критеріям ст. 98 КПК України, а відтак вважає помилковими висновки слідчого судді щодо можливості його використання як доказу у кримінальному провадженні. Крім того, на думку представника, вилучення майна, а саме накопичувача на жорстких магнітних дисках, є незаконним, оскільки це майно не входить до переліку тих речей і документів на відшукання яких надавався дозвіл при проведенні обшуку. Також, адвокат вважає, що сам обшук житла ОСОБА_7 було проведено з численними порушеннями норм чинного кримінального процесуального законодавства. Дані обставини, як зазначає представник, не були враховані слідчим суддею при вирішенні питання про арешт майна, що вказує на однобічність і неповноту судового розгляду, а відтак свідчить про необґрунтованість висновків слідчого судді щодо наявності підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника,який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя, під час розгляду клопотання детектива про накладення арешту на майно, в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, у провадженні слідчої групи детективів Національного антикорупційного бюро України знаходиться кримінальне провадження № 0000411 від 02 листопада 2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.ч. 1, 2 ст. 205; ч. 2 ст. 15 ч.3 ст. 209; ч.1 ст. 205 ч.3 ст. 365-2 КК України.

Так, в ході досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_10 за попередньою змовою із заступником Одеського міського голови ОСОБА_11 , директором департаменту комунальної власності Одеської міської ради ОСОБА_12 , головою постійної комісії Одеської міської ради з питань комунальної власності ОСОБА_7 , всупереч інтересам територіальної громади міста Одеси щодо економного і ефективного розпорядження комунальним майном (коштами), діючи в інтересах та за попередньою змовою з невстановленими особами, які здійснюють фактичний контроль за фінансово-господарською діяльністю афілійованих та пов`язаних між собою суб`єктів господарювання: ЗАТ UAB Naster, ТОВ VALTON GROUP LP та ТОВ «Девелопмент Еліт», директором ТОВ «Девелопмент Еліт» ОСОБА_13 , представником ТОВ VALTON GROUP LP ОСОБА_14 та суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_15 , у період з липня по грудень 2016 року у місті Одесі, зловживаючи своїм службовим становищем та наділеними владними повноваженнями, з використанням засобів вчинення злочину у вигляді нежитлових приміщень, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Косовська, 2-Д, та підробленого документа «Отчет по определению рыночной стоимости обьекта оценки: нежилого помещения общей площадью 14394, 5 кв. м., расположенного по адресу: г. Одесса, ул. Косовская, 2-Д», складеного ОСОБА_15 , шляхом придбання у комунальну власність територіальної громади міста Одеси за завідомо завищеною ціною вказаних приміщень умисно, з корисливих мотивів заволоділи коштами місцевого бюджету міста Одеси у розмірі 185 000 000 грн., який у шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину та є особливо великим розміром.

З урахуванням здобутих у кримінальному провадженні доказів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_17 від 02 травня 2018 року, з дозволом на відшукання, виявлення та вилучення мобільних терміналів систем зв`язку із сім-картками, що містять дані листування встановлених додатків-месенджерів, проведено обшук у ОСОБА_7 у квартирі АДРЕСА_1 .

Під час проведення зазначеного обшуку виявлений планшетний комп`ютер Apple iPad A1550 s/n DLXQQ1KKGHMG із наявною системою логічного захисту (паролю) та системний блок із накопичувачем на жорстких магнітних дисках (НЖМД) Samsung ST1000DM005 s/n S246J9EC352009.

Постановою детектива Другого відділу детективів Третього підрозділу детективів ОСОБА_8 від 07 травня 2018 року вказане майно визнано речовими доказами.

Звертаючись з клопотанням про арешт вилученого майна, детектив зазначив, що метою застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження є збереження його як речового доказу.

Врахувавши вище зазначені обставини, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, дотримався вимог ст. 170 КПК України і прийшов до обґрунтованого висновку з приводу наявності підстав для задоволення вказаного клопотання та накладення арешту на зазначене в ньому майно.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт майна з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.
Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Доводи клопотання детектива та додані до нього матеріали містять достатньо даних, які вказують на те, що накопичувач на жорстких магнітних дисках (НЖМД) Samsung ST1000DM005 s/n S246J9EC352009, є матеріальним об`єктом, який зберіг на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України.
Таким чино, посилання представника, що стороною обвинувачення не доведено можливості використання зазначеного майна як доказу у кримінальному провадженні № 0000411, є безпідставними.
Також, не погоджується колегія суддів і з доводами ОСОБА_6 про незаконність вилучення арештованого майна, оскільки з наданих суду матеріалів вбачається, що обшук житла ОСОБА_7 відбувся на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 02 травня 2018 року, якою також надавався дозвіл на виявлення і вилучення мобільних терміналів систем зв`язку із сім-картками, що містять дані листування встановлених додатків-месенджерів.
Таким чином, з урахуванням вище наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, а надані детективом матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно.
На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів його забезпечення, одним із яких і є накладення арешту на майно.
У зв`язку з цим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак, подана апеляційна скарга, за викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 04 червня 2018 року, якою задоволено клопотання детектива Другого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 , погоджене прокурором Другого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , та накладено арешт на майно, а саме на накопичувач на жорстких магнітних дисках (НЖМД) Samsung ST1000DM005 s/n S246J9EC352009, що був вилучений під час проведення обшуку 05 травня 2018 року у підозрюваного ОСОБА_7 у квартирі АДРЕСА_1 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/3203/2018 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_18
Доповідач ОСОБА_1