Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/1146/18
Провадження № 1-в/596/84/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2018 р. Гусятинський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
представника установи виконання

покарань ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин в режимі відеоконференцзв`язку між Гусятинським районним судом Тернопільської області та Державною установою "Копичинська виправна колонія (№ 112)" справу за поданням Державної установи "Копичинська виправна колонія (№ 112)" про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Старокостянтинів, Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, до засудження не працюючого, раніше не судимого.

Засудженого: 31.12.2013 року Красилівським районним судом Хмельницької області за ч.2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі.

Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 21.01.2016 року зараховано в строк відбування покарання за вироком Красилівського районного суду Хмельницької області від 31.12.2013 року, строк попереднього ув`язнення з 11.04.2013 року по 26.03.2014 року у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,-

В С Т А Н О В И В:
Адміністрація колонії і спостережна комісія звернулись до суду із поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на невідбутий строк покарання засудженого ОСОБА_5 .

Представник установи ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав подання, просив його задовольнити. Пояснив, що засуджений ОСОБА_5 постійно приймає участь у роботах по благоустрою місць позбавлення волі. На даний час він не працевлаштований, з заявою про забезпечення його роботою він не звертався.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав подання Державної установи "Копичинська виправна колонія (№ 112) про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого, просив його задовольнити. Не заперечує, що дійсно не звертався до адміністрації колонії для забезпечення його роботою.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважає, що засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення, оскільки він не працює та із заявою про працевлаштування до адміністрації установи не звертався, а тому в задоволенні подання просить відмовити.

Суд, заслухавши засудженого, представника Копичинської ВК №112, думку прокурора, дослідивши матеріали подання, матеріали особової справи засудженого та інші представлені адміністрацією колонії документи щодо засудженого, приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 31.12.2013 року був засуджений Красилівським районним судом Хмельницької області за ст. 121 ч. 2 КК України на 7 років позбавлення волі.

Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 21.01.2016 року ОСОБА_5 зараховано в строк відбування покарання за вироком Красилівського районного суду Хмельницької області від 31.12.2013 року, строк попереднього ув`язнення з 11.04.2013 року по 26.03.2014 року у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України.

Початок строку відбування покарання 11.04.2013 року.

Кінець строку відбування покарання 26.04.2019 року.

Засуджений ОСОБА_5 відбув 2/3 строку покарання 27.12.2016 року.

Відповідно до ч. 2, п.2 ч. 3 ст. 81 КК України, постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, зокрема з характеристики на засудженого ОСОБА_5 затвердженої начальником Державної установи "Копичинська виправна колонія (№ 112)" 13.07.2018 року, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі з 19.04.2013 року. Під час утримання в слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, порушень режиму утримання не допускав. Заохочень та стягнень не мав.

З 05.06.2014 року засуджений відбуває покарання у Копичинській виправній колонії №112". За період відбування покарання у державній установі «Копичинська виправна колонія (№112)» характеризувався негативно. За допущені порушення встановленого порядку відбування покарання 4 (чотири) рази притягувався до дисциплінарної відповідальності. Однак, після проведеної із ним індивідуально - профілактичної роботи змінив свою поведінку в кращу сторону, стягнення погашенні у встановленому законом порядку і наданий час характеризується позитивно. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Адміністрацією колонії заохочувався 7 (сім) разів.

На виробництві установи не працевлаштований, проте постійно приймає участь у роботах по благоустрою. До роботи відноситься добросовісно, старанно, виконує поставлені завдання. У взаємовідносинах із іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом.Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, яким користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням.

Самостійно виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Приймав участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених «Освіта» та «Підготовка до звільнення» та «Професія», яку повністю реалізував у 2017 році, здобув виробничу кваліфікацію «Муляр». Соціально-корисні зв`язки із рідними підтримує шляхом особистих побачень, телефонних розмов, отримує від них посилки та передачі. Вину у скоєному злочині визнав повністю, розкаюється у вчиненому.
Відбув 2/3 строку покарання, позову на виконанні за виконавчими листами не має.
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону у вигляді умовно - дострокового звільнення від відбування покарання згідно ст.81 КК України підлягав після фактичного відбуття 2/3 частини призначеного судом строку покарання 27.12.2016 року. Проте, постійно - діючою комісією Копичинської виправної колонії (№112), 30.12.2016 року (протокол №35) засудженому було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми закону у вигляді умовно-дострокового звільненню від відбування покарання, як такому, що не став на шлях виправлення.

Засуджений ОСОБА_5 , згідно наказу № 164 від 15.09.2014 року був працевлаштований на виробництві колонії в бригаду № 80 з 15.09.2014 року по 05.04.2015 року. З 05.04.2015 року по 15.06.2015 року перебував на етапі в УВП № 26 м. Чортків. З 15.06.2015 року по теперішній час на виробництво установи не виходив і з проханням забезпечити його роботою не звертався, що підтверджується довідкою виданою Державною установою «Копичинська виправна колонія (№ 112)». Наведене в судовому засіданні не заперечує засуджений ОСОБА_5 .

Як вбачається з матеріалів подання, особової справи засудженого ОСОБА_5 , останній відбув передбачений п.2 ч.3 ст.81 КК України строк, у зв`язку з чим виникла можливість вирішення питання щодо умовно - дострокового звільнення від призначеного судом покарання.

При цьому, згідно матеріалів особової справи засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання допустив 4 (чотири) порушення встановленого порядку відбування покарання за вчинення яких накладалися стягнення у вигляді 3-х доган та ДІЗО на 10 діб. Дисциплінарне стягнення погашені у встановленому законом порядку 12.04.2015 року.

30 грудня 2016 року рішенням постійно - діючої комісії Копичинської ВК №112 відмовлено засудженому ОСОБА_5 в умовно-достроковому звільненні, як такому, що не довів свого виправлення. Рішення комісії про відмову у застосуванні ст.81 КК України засуджений ОСОБА_5 не оскаржував. Дане рішення набрало законної сили.

Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області Тернопільської області від 28.02.2017 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Сім заохочень за період відбування покарання в Копичинській ВК №112 та факт відбуття засудженим 2/3 строку покарання на думку суду не є підставою та достатніми при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , оскільки, крім сумлінної поведінки однією з умов для застосування умовно-дострокового звільнення від відбуваня покарання до особи, повинне бути і ставленням до праці, якою засуджений доводить своє виправлення.

Враховуючи вимоги закону, оскільки матеріали клопотання, особової справи засудженого та інші матеріали, представлені Копичинецькою ВК 112 в своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України - виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.

В даному випадку ОСОБА_5 не довів своє виправлення ставленням до праці, оскільки він був працевлаштований на виробництві колонії в бригаду № 80 з 15.09.2014 року по 05.04.2015 року. З 05.04.2015 року по 15.06.2015 року перебував на етапі в УВП № 26 м. Чортків. З 15.06.2015 року по теперішній час на виробництво установи не виходив і з проханням забезпечити його роботою не звертався, що не заперечував в судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 , а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.81 КК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким, ст.ст. 376, 392, 537, 539, КПК України суд,-

У Х В А Л И В:
Відмовити в задоволенні подання Державної установи "Копичинська виправна колонія (№ 112)" про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги через Гусятинський районний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим у той же строк, з моменту вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали проголошено 16 серпня 2018 року.

Суддя підпис

З оригіналом вірно

Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1