11-сс/775/140/2018(м)
263/5311/18

Категорія: ст. 194 КПК України Суддя 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 травня 2018 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
та справах про адміністративні правопорушення
Апеляційного суду Донецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі Донецької області апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 28 квітня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.04.2018 року приблизно о 23.40 год. ОСОБА_8 , з метою відкритого заволодіння чужим майном, перебуваючи біля магазину «Ельдорадо» по проспекту Металургів, 100 в Центральному районі м. Маріуполя, із застосуванням насильства що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, яке виразилося у нанесені потерпілому ОСОБА_9 ударів двома руками зжатими у кулаки в область обличчя потерпілого, від чого останній впав на асфальт, чим ОСОБА_8 подавив волю потерпілого до опору, наніс йому декілька ударів ногами в область спини, голови, відкрито заволодів його мобільними телефонами Doogee X5, Nokia 5800, наручним годинником «New day», заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 3058,27 гривень.
26.04.2018 року о 00.30год. ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України і в цей же день йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
За вказаним кримінальним провадженням 28.04.2018 року на розгляд слідчого судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області надійшло клопотання слідчого, яке погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , яке ухвалою слідчого судді від 28.04.2018 року задоволено, з визначенням строку тримання під вартою терміном на 60 днів по 24 червня 2018 року включно.
Не погодившись з вказаним рішенням, захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді з огляду на порушення норм кримінального процесуального закону, норм міжнародного права, неврахування практики ЄСПЛ, постановити нову ухвалу, якою обрати щодо його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово за місцем його проживання АДРЕСА_2 , і заборонити йому залишати житло з 18.00год. до 06.00год.
Апелянт не згоден з кваліфікацією діяння його підзахисного, оскільки наміром його дій було захист жінки від неправомірних дій потерпілого, окрім того, він також не мав наміру заволодіти майном потерпілого, а лише бажав, щоб він повернувся на те місце, де знаходилась свідок ОСОБА_10 і вибачився перед нею, майно на теперішній час не пошкоджено і після проведення експертиз буде повернуто потерпілому, тому потерпілому фактично матеріальна шкода не була завдана.
Вказує, що суд необґрунтовано врахував наявність ризиків, передбачених ч.2 ст.177 КПК України. Слідчим та прокурором не надано жодного підтвердження заявленим ризикам; суд не у повній мірі врахував дані про особу підозрюваного, а саме те, що він працює, одружений, на його утриманні знаходяться дружина і двоє малолітніх дітей, він характеризується позитивно за місцем роботи і місцем попереднього проживання, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання у м.Маріуполі.
Зазначає, що його підзахисний не вчиняв спроб знищити, сховати або спотворити майно потерпілого; не вчиняв дій, які б свідчили про його намір переховуватися від органів розслідування та суду, і не має наміру робити це у подальшому.
Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, ознайомившись з витребуваними матеріалами та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Відповідно до вимог статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити вище перелічені дії.
За вказаним кримінальним провадженням органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у відкритому заволодіння майном потерпілого ОСОБА_9 , поєднаному із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, яке відноситься згідно зі ст.12 КК України, до тяжкого злочину, за який санкцією статті КК передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.
Перевіривши судові матеріали, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а саме: дані протоколів допиту потерпілого ОСОБА_9 , допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , впізнання ОСОБА_8 потерпілим, протоколу огляду викрадених у потерпілого речей, колегія суддів вважає, що підозра, яка повідомлена ОСОБА_8 є обґрунтованою.
При цьому колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини з питання визначення поняття «обґрунтованої підозри» (рішення Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Гусинський проти Росії», «Нечипорук і Йонкало проти України» та інші), згідно якої для підозри достатньо існування інформації про те, що особа могла вчинити правопорушення. Така інформація щодо ОСОБА_8 в матеріалах справи існує та доведена прокурором, тому обґрунтованість підозри у колегії суддів не викликає сумнівів.
Стосовно апеляційних доводів захисника про відсутність доказів на підтвердження вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, що в діях його підзахисного відсутня кваліфікуюча ознака вчинення злочину з метою заволодіння майном потерпілого, то колегія суддів не може з ними погодитися.
Враховуючи також практику Європейського суду з прав людини з цього питання, колегія суддів вважає, що в ході досудового розслідування, при обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідна наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а саме існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити правопорушення, мета затримання - продовжити розслідування й підтвердити або спростувати підозри, які стали підставою для затримання. Водночас ця стадія розслідування не передбачає сукупності доказів, достатньої для прийняття процесуального рішення за суттю кримінального провадження.
З викладених вище підстав, колегія суддів вважає апеляційні доводи захисника щодо відсутності розумної підозри необґрунтованими та не підлягаючими задоволенню.
Таким чином, слідчий суддя, приймаючи рішення про задоволення клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановив, що органом досудового розслідування в клопотанні та прокурором в суді доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком.
Стосовно існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК Кодексу, слідчий суддя послався на ступінь тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , вказав на існування ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від слідчих органів та суду, впливати на свідків та потерпілого, знищити, спотворити докази, вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України та не знайшов підстав для застосування інших запобіжних заходів.
Крім того, згідно частини 1 статті 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Таким чином, слідчий суддя в мотивування обраного ним запобіжного заходу також послався на дані про особу підозрюваного, а саме те, що він не має стійких соціальних зв`язків у м.Маріуполі, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення умисних корисних злочинів та за ухилення від сплати аліментів, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, що дає підстави вважати, що підозрюваний може продовжити свою злочинну діяльність, перешкоджати слідству.
Крім того, слідчий суддя не взяв до уваги посилання сторони захисту щодо перебування на утриманні ОСОБА_8 двох неповнолітніх дітей, мотивувавши свій висновок.
Таким чином, слідчий суддя, приймаючи рішення про задоволення клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував як наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України так і існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК Кодексу.
У колегії суддів не виникає сумнівів у висновках слідчого судді щодо наявності обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК Кодексу.
Викладене вище, в свою чергу, унеможливлює задоволення апеляційних вимог захисника про обрання щодо його підзахисного більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у скоєні тяжкого кримінального правопорушення, заявлені ризики щодо обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, а та обставина, що він працює, перебуває у шлюбі та має двох дітей, не зменшує заявлених ризиків.
З урахуванням наданих матеріалів судового провадження, колегія суддів вважає, що рішення слідчого судді за клопотанням про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим, а висновок про неможливість застосування іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою правильним.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 28 квітня 2018 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 24 червня 2018 року включно, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_12