Справа № 554/297/18
Справа № 554/297/2018
Провадження №1кп/554/204/2018
Дата документу 24.09.2018
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2018 року м.Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005294 від 28.11.2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Мінськ Республіки Білорусь, громадянки України, освіта вища, заміжньої, зареєстрованої та фактично проживаючої по АДРЕСА_1 , пенсіонерки, раніше несудимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-

в с т а н о в и в:

28 листопада 2017 року приблизно о 13 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем CHEVROLET Cruze, д.н.з. НОМЕР_1 по вулиці Раїси Кириченко у м.Полтаві, рухаючись від вулиці Остапа Вишні у напрямку вулиці Європейської, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу в районі парку імені Котляревського, позначеного дорожньою розміткою 1.14.1 («зебра») та дорожнім знаком 5.35.1 «Пішохідний перехід», не надала перевагу у русі пішоходу ОСОБА_5 , яка переходила проїзну частину по вказаному пішохідному переходу і вийшла на смугу руху даного автомобіля, справа наліво відносно його напрямку руху та з необережності скоїла наїзд на неї, чим порушила вимоги п.п. 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України..

У результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_5 отримала середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження за ознакою тривалого розладу здоров`я

у вигляді закритих переломів лобкової та сідничної кісток зліва, закритого перелому зовнішнього краю тіла зліва з переходом на ліве крижово-клубове сполучення, закритого уламкового перелому середньої третини лівої ліктьової кістки, закритого перелому внутрішньої кісточки лівої гомілки зі зміщенням та закритого перелому дистального відділу діалізу лівої малогомілкової кістки із зміщенням.

За таких обставин дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч.1 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю та пояснила, що 28 листопада 2017 року приблизно о 13 годині 00 хвилин, керуючи автомобілем, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу в районі парку імені Котляревського, не побачила пішохода ОСОБА_5 , яка переходила проїжджу частину дороги через пішохідний перехід та здійснила наїзд на неї.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорювались, судом не досліджувались. Обвинувачена та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, сумнівів у їх добровільності немає та їм розяснено про позбавлення права оспорювати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_9 , суд визнає щире каяття, часткове відшкодування спричиненої шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_9 , судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, а також прийняти до уваги те, що згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У ході судового розгляду встановлено, що обвинувачена ОСОБА_9 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, вперше вчинила злочин з необережності, щиро розкаялась, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває.

Згідно висновку органу пробації виправлення обвинуваченої можливе без позбавлення волі або обмеження волі та її особа не становить небезпеки для суспільства.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 наполягала на застосуванні стосовно обвинуваченої додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати всіма видами транспортних засобів.

У судовому засіданні встановлено, що обвинувачена ОСОБА_9 проживає із своїм чоловіком ОСОБА_10 , який являється інвалідом 2 групи та має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Таким чином, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, майновий стан обвинуваченої, яка є пенсіонеркою, наявність пом`якшуючих покарання обставин, висновок органу пробації, інші обставини справи у їх сукупності, суд вважає за доцільне застосувати до неї основне покарання у виді штрафу.

При цьому, зважаючи на обставини вчиненого кримінального правопорушення, вперше вчинення злочину з необережності, часткове відшкодування шкоди потерпілій, її поведінку як під час вчинення злочину, так і після цього, наявність сімейних обставин, які пов`язані із необхідністю перевезення чоловіка, який є інвалідом 2 групи, суд вважає за необхідне не застосовувати до обвинуваченої додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати всіма видами транспортних засобів.

Представником потерпілої заявлено цивільний позов, в якому він просить стягнути із обвинуваченої ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_5 у рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 15000,00 грн. та майнової шкоди у розмірі 449,72 грн.

Позов представником позивача мотивований тим, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення потерпілій ОСОБА_5 спричинено майнову шкоду у розмірі 5949, 72 грн., яка складається із витрат, понесених потерпілою на лікування, пов`язаних із придбанням лікарських засобів та засобів гігієни у розмірі 3069, 72 грн. та вартості пошкодженого пальто, яка склала 2880, 00 грн. Окрім цього, протиправними діями їй було спричинено моральну шкоду у розмірі 15000, 00 грн., яка виразилася у значних переживаннях, необхідності тривалої реабілітації після ДТП, погіршенні працездатності, у втраті можливості заробляти собі на життя.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 цивільний позов не визнала, оскільки під час досудового слідства відшкодування спричинену шкоду потерпілій у розмірі 5500, грн. Остання написала розписку, що не має будь який претензій до неї. Окрім того ОСОБА_11 має право на отримання страхового відшкодування, яким не скористалася, не дивлячись на те, що звернулася із заявою до страхової компанії.

15.06.2018 року ухвалою Октябрського районного суду м.Полтава до участі у справі залучено третю особу ПрАТ «СК «Саламандра Україна».

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Частиною 5 цієї статті передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у звязку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

За загальним правилом ч.2 ст.1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Разом з тим правила врегулювання деліктних відносин допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоду не безпосередньо особою, яка завдала шкоду, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичною або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним законом України від 01.07.2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Таким чином, завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника у договірному зобов`язанні є страховик.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати ( страхового відшкодування - для повного відшкодування завданої нею шкоду зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або законом України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власникові наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках передбачених ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт страхової відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Матеріалами справи доведено, що до ПрАТ «СК «Саламандра Україна» звернувся ОСОБА_12 в інтересах потерпілої доньки ОСОБА_5 .

Рішення за заявою про відшкодування страхової виплати не прийнято та страховою компанією у її виплаті потерпілій ОСОБА_5 не відмовлялося.

З цих підстав, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні цивільного позову, оскільки потерпіла не скористалася правом на страхове відшкодування спричиненої їй шкоди.

Долю речових докази суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню із обвинуваченої.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400, 00 (три тисячі чотириста) гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Речовий доказ: автомобіль CHEVROLET Cruze, д.н.з. НОМЕР_1 повернути обвинуваченій ОСОБА_7 .

Стягнути із ОСОБА_7 в доход держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 790 ( сімсот дев`яносто) грн. 96 коп..

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_7 , третя особа ПрАТ «СК «Саламандра Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без задоволення.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

СуддяОСОБА_1