Справа № 192/694/17
Провадження № 1-кп/192/28/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.09.2018 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне кримінальне провадження №0000311, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 травня 2017 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровську, громадянина України, який має середню освіту, невійськовозобов`язаний, не працює, не одружений, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 14 квітня 2017 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.125, ч.2 ст.185, ч.3 ст.186, ч.2 ст.355, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 будучи засудженим вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2017 року до 4 років позбавлення волі за вчинення корисливих злочинів проти власності, на початку грудня 2016 року повторно вчинив новий корисливий злочин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 на початку грудня 2016 року, більш точної дати досудовим розслідуванням встановити не виявилося можливим, приблизно о 03 годині 00 хвилин ночі, перебуваючи на вул.Шевченко, буд.4 в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області на території, яка прилягає до котельні, побачив на землі мобільний телефон марки «Nokia X2-02» чорного кольору біля власника телефону ОСОБА_6 , який в цей час спав та керуючись раптово виниклим злочинним умислом, направленим на таємне повторне викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, з метою особистої наживи, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, умисно, таємно, повторно викрав мобільний телефон марки «Nokia X2-02» ІМЕІ: НОМЕР_1 чорного кольору, який належить ОСОБА_6 , після чого з викраденим з місця злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 483 гривні 33 копійки.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні не визнав. Пояснив, що в грудні 2016 року приблизно о 19:30-20:30 годині біля магазину «Брусниця» в смт Солоне по вул.Гагаріна він зустрів ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , придбали 1 л горілки та пішли сидіти на трубах за котельнею, що знаходиться біля автовокзалу по вул.Шевченко в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області. Там вони втрьох розпивали горілку, а потім він попросив у ОСОБА_7 телефон, щоб зателефонувати, оскільки у нього на рахунку закінчилися кошти. Останній дав йому телефон «Нокіа» чорного кольору, кнопочний, з чорно-білим екраном. Згодом ОСОБА_7 вийшов і не повернувся. ОСОБА_6 заснув, а біля нього лежав його мобільний телефон «Nokia X2-02» чорного кольору. Побоюючись за його викрадення, ОСОБА_3 забрав цей телефон з собою, щоб згодом повернути власнику та пішов додому. Через три дні він зустрів ОСОБА_7 на базарі, який попросив повернути йому телефон та повідомив, що це був телефон ОСОБА_6 . Оскільки телефон був у нього вдома, то ввечері він відніс його ОСОБА_7 додому. Телефон був справним, він його повернув. Умислу на викрадення телефону не мав, а ОСОБА_6 дав його (телефон) за добровільною згодою. В судовому засіданні також просив звільнити його від відбування покарання на підставі положень Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки має малолітню дитину, а також батьків, яким виповнилося більше 70 років.

Суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю не зважаючи на невизнання своєї вини останнім на підставі досліджених судом доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні, в тому числі і під час одночасного допиту свідків, потерпілого та обвинуваченого пояснив, що ОСОБА_3 він знає давно, з ним в нормальних стосунках. В грудні 2016 року він в м.Дніпро в комісійному магазині купив собі мобільний телефон «Нокіа Х202» чорного кольору, кнопочний з кольоровим екраном за 350 гривень. Телефон був із зарядним пристроєм, проте без коробки та інструкції, оскільки був у вжитку до цього. В грудні 2016 року, більш точну дату не пам`ятає, він з ОСОБА_7 в приміщені котельні, що знаходиться біля автовокзалу в по вул.Шевченко в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області розпивав спиртні напої. До них прийшов ОСОБА_3 , коли саме - не пам`ятає. У нього (потерпілого) при собі був мобільний телефон, який начебто знаходився в кишені куртки, а зранку він виявив, що його немає. Він говорив ОСОБА_7 , що в нього зник телефон. В січні 2017 року він купив собі новий телефон. Будь-яких розмов з ОСОБА_7 та ОСОБА_3 щодо зниклого телефону він не вів. Про те, що цей телефон хтось знайшов йому ніхто не говорив. Заяву до поліції про вчинення злочину (крадіжки телефону) він написав травні 2017 року.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що займається ремонтом мобільних телефонів на дому. В січні 2017 року до нього звернувся його знайомий - ОСОБА_9 з приводу ремонту телефону «Нокіа Х202». Телефон мав дві сім-картки, чорного кольору, кнопочний, б/в, який він приніс у неробочому стані та без зарядного пристрою і документів на нього. Термін ремонту та оплату не обговорювали. ОСОБА_7 сказав, щоб він відремонтував телефон для нього. Звідки в нього телефон він не питав. Цей телефон довго в нього лежав та ремонту не підлягав, оскільки навіть не вмикався. В травні 2017 року до нього додому приїхали працівники поліції та повідомили, що телефон крадений. Він розповів співробітникам поліції хто йому приніс телефон та видав його їм.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що взимку 2016 року приблизно о 17 годині він з ОСОБА_6 розпивав спиртні напої на теплотрасі за котельнею по вул.Шевченко в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області. Потім до них підійшов ОСОБА_3 . Вони всі спілкувалися. Приблизно о 22:00-23:00 годині свідок пішов додому, а ОСОБА_6 з ОСОБА_3 залишилися. У ОСОБА_6 в той день з собою було два мобільних телефони «Нокіа» чорного кольору. Вранці він ( ОСОБА_7 ) прокинувся і виявив, що в нього немає телефону. Пішов до теплотраси, на трубах якої спав ОСОБА_6 та знайшов там свій телефон і пішов додому. При цьому ОСОБА_6 говорив, що не може знайти свій телефон. Приблизно через тиждень або три тижні свідок зустрів ОСОБА_3 та спитав чи не має він телефону ОСОБА_6 , на що обвинувачений повідомив, що телефон у нього. ОСОБА_3 віддав свідку телефон через три дні після зустрічі, а свідок в свою чергу віддав цей телефон ОСОБА_8 для ремонту.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що взимку 2016 року ОСОБА_3 в центрі смт Солоне пропонував йому продати кнопочний мобільний телефон «Нокіа» чорного кольору, а виручені кошти від продажу пропонував розділити між собою. Оскільки ОСОБА_10 раніше спілкувався з ОСОБА_6 , разом працював на полях, то бачив у останнього схожий телефон і у нього виникли підозри стосовно власника телефону, який був у ОСОБА_3 . Тому свідок відмовився займатися продажем такого телефону та впізнав телефон за фотографіями, які містяться у висновку експерта.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснив, що працює на посаді оперуповноваженого карного розшуку Солонянського відділення поліції та 07 травня 2017 року особисто приймав заяву від потерпілого ОСОБА_6 про крадіжку мобільного телефону, попереджав про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину. Згідно пояснень ОСОБА_6 телефон у нього викрали в грудні 2016 року, його вартість зазначив сам потерпілий.

Суд вважає, що показаннями свідків доводиться існування у обвинуваченого умислу на викрадення мобільного телефону марки «Nokia X2-02» чорного кольору, оскільки ОСОБА_3 забрав його таємно у потерпілого, який в цей час спав, на наступний день за умови нормальних стосунків між потерпілим та обвинуваченим не повернув телефон ОСОБА_6 , хоча мав таку реальну можливість, а потім намагався продати його, пропонуючи свідку ОСОБА_10 з метою отримання грошових коштів.

Показання свідків узгоджуються між собою, а також з показаннями потерпілого та дослідженими судом матеріалами кримінального провадження.

Підстави для обговорення ОСОБА_3 з боку свідка ОСОБА_10 судом не встановлено, оскільки під час судового розгляду ретельно з`ясовані стосунки між ними, та судом встановлено відсутність підстав для такого обговорення. Зі сторони захисту суду не надано допустимих доказів того, що обвинувачений не зустрічався зі свідком ОСОБА_10 , та не спростовано існування такої зустрічі.

Обставин, які відповідно до ст. 87 КПК України могли свідчити про недопустимість досліджених судом доказів, судом встановлено не було.

Відповідно до вимог ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку і прийшов до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні.

Також вина обвинуваченого підтверджується дослідженими судом письмовими доказами:

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 07 травня 2017 року, згідно якого ОСОБА_6 в період з 01 грудня по 10 грудня 2016 року, знаходячись на вул.Строменко в смт Солоне виявив відсутність свого мобільного телефону «Нокіа Х2» чорного кольору; працівник поліції ОСОБА_11 в судовому засіданні підтвердив факт самостійного та власноручного написання потерпілим такої заяви, що не заперечував також і сам потерпілий;

-протоколом огляду місця події від 08 травня 2017 року та фото таблицею до нього, яким підтверджено, що місцем вчинення злочину є територія місцевості, яка прилягає до котельні, яка розташована в АДРЕСА_2 ;

-протоколом огляду місця події від 08 травня 2017 року, яким підтверджено, що в приміщені Солонянського ВП ДВП в кабінеті №210 ОСОБА_8 видав для огляду мобільний телефон «Nokia Х2» чорного кольору без видимих пошкоджень, який не працював і не вмикався, EMEI 1: НОМЕР_1 , EMEI 2: НОМЕР_2 , Model: X2-02, Type: RM -694; телефон було вилучено до Солонянського ВП;

-постановою про приєднання предметів до кримінального провадження як речових доказів від 10 травня 2017 року, згідно якої вилучений мобільний телефон марки «Нокіа Х2-02» чорного кольору EMEI 1: НОМЕР_1 , EMEI 2: НОМЕР_2 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000311;

-розпискою ОСОБА_6 , згідно якої він отримав від працівників поліції мобільний телефон «Нокіа Х2-02», який зобов`язався зберігати до вирішення питання по суті;

-висновком судово-товарознавчої експертизи №1545 від 23 травня 2017 року, згідно якого ринкова вартість мобільного телефону марки «Нокіа Х2-02», з урахуванням зносу, станом на грудень 2016 року складає 483 гривні 33 копійки;

-товарним чеком комісійного продажу в ломбарді «Онікс» від 15 листопада 2016 року, згідно якого вартість мобільного телефону марки «Нокіа Х2-02» чорного кольору EMEI 1: НОМЕР_1 , EMEI 2: НОМЕР_2 становить 350 гривень;

-протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_3 від 25 травня 2017 року з фото таблицею до нього, в ході якого ОСОБА_3 добровільно, в присутності двох понятих розповів обставини вчиненого ним злочину та показав де саме він вчинив злочин.

Відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, в рішенні «Коробов проти України» ЄСПЛ зазначив, що при оцінці доказів суд як правило застосує критерій доведеності вини поза розумним сумнівом, та така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винуватість ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження. Вина встановлена та доведена поза розумним сумнівом, а така доведеність випливає із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків, на сукупності неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо чітких та узгоджених між собою. ОСОБА_3 діяв з прямим умислом, з корисливих мотивів, є суб`єктом цього злочину, оскільки є осудною та повнолітньою особою.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який засуджений вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2017 року за вчинення корисливих злочинів проти власності у травні 2016 року, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 - судом не встановлено.

Обставина, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання, обвинуваченого ОСОБА_3 - судом не встановлено. Вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння суд вважає не доведеним з огляду на відсутність доказів проведення відповідного огляду обвинуваченого.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, його відношення до вчиненого, суд вважає за необхідне й доцільне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.185 КК України, вважаючи, що дане покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення ним нових злочинів, оскільки ОСОБА_3 вже має судимість за вчинення корисливих злочинів травні 2016 року, знову вчинив корисливий злочин в грудні 2016 року, а тому суд вважає, що його виправлення не можливе без ізоляції його від суспільства. Підстави для застосування ст. ст. 69, 69-1,75 КК України - відсутні.

Вирішуючи клопотання обвинуваченого про звільнення від відбування покарання на підставі положень Закону України «Про амністію у 2016 році», у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 має на утриманні малолітню дитину, а також батьків, яким виповнилося більше 70 років, суд вважає, що таке клопотання не підлягає задоволенню з огляду на те, що ОСОБА_3 засуджений вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2017 року та визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 355 КК України (а.с.218-220).

Статтею 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено, що амністія не застосовується до осіб, яких, зокрема засуджено за ч. 3 ст. 186 КК України. Тому, оскільки ОСОБА_3 засуджений вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2017 року в тому числі і за ч. 3 ст. 186 КК України, тому звільнення його від відбування покарання на підставі положень Закону України «Про амністію у 2016 році» не можливе.

Враховуючи також, що ОСОБА_3 засуджений вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2017 року (а.с.218-220), суд вважає, що при визначені остаточного строку покарання за сукупністю злочинів, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, слід застосувати принцип часткового складання призначених покарань за попереднім вироком.

Оскільки обвинуваченого ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2017 року було тимчасово залишено в Державній установі «Дніпропетровська установа виконання покарань (№4)» на час судового провадження, тому у відповідності до положень ч. 5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення обвинуваченого слід зарахувати в строк остаточного покарання з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі, а строк покарання рахувати з дня затримання, тобто з 01 червня 2017 року (а.с.29).

При вирішенні долі речових доказів суд враховує положення ч. 9 ст. 100 КПК України, згідно якої питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню стосовно обвинуваченого не обирався.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання призначеного вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2017 року та остаточно призначити до відбування покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

Відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».

Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з 01 червня 2017 року.

Зарахувати ОСОБА_3 у строк призначеного покарання строк з 01 червня 2017 року по 12 вересня 2018 року з розрахунку день за день.

Речовий доказ по справі - мобільний телефон марки «Нокіа Х2-02» чорного кольору EMEI 1: НОМЕР_1 , EMEI 2: НОМЕР_2 залишити ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_3 170 (сто сімдесят) гривень 00 копійок документально підтверджені витрати на залучення експерта в дохід державного бюджету.

Заходи забезпечення кримінального провадження в даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 , а саме запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору та потерпілому.

Головуючий суддя: ОСОБА_1