Постанова
Іменем України

14 червня 2018 року
м. Київ
справа № 490/10917/15-к
Провадження № 51-3249 км 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
у режимі відеоконференції
засудженого ОСОБА_6

розглянув у судовому засіданні кримінальні провадження, внесені до ЄРДР за № 0002554 та № 0002997 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Нова Одеса Миколаївської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 4 червня 2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 5 квітня 2016 року іспитовий строк скасовано, ОСОБА_6 направлено до виправної установи для відбування призначеного покарання,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,
за касаційною скаргою прокурора на вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 25 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_6 .
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 5 липня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за:
- ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік 3 місяці обмеження волі;
- ч. 2 ст. 190 КК України на 1 рік обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань ОСОБА_6 остаточне призначено покарання 1 рік 6 місяців обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання у виді обмеження волі за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 4 червня 2015 року, остаточно призначено покарання 1 рік 7 місяців обмеження волі.
Строк відбування ОСОБА_6 призначеного покарання відраховувати з 5 липня 2017 року.
Вирішено питання про цивільні позови у кримінальному провадженні.
Апеляційним судом Миколаївської області цей вирок скасовано в частині призначеного покарання та ухвалено свій вирок від 25 жовтня 2017 року, яким ОСОБА_6 засуджено за:
- ч. 2 ст. 190 КК України на 1 рік обмеження волі.
На підставі ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 4 червня 2015 року, ОСОБА_6 призначено остаточне покарання 1 рік 2 місяці обмеження волі.
- ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки обмеження волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 4 червня 2015 року та визначено остаточне покарання 2 роки 3 місяці обмеження волі.
Початок строку відбування покарання ухвалено рахувати з 25 жовтня 2017 року.
Зараховано ОСОБА_6 у строк відбування покарання відбутий строк з 5 липня по 25 жовтня 2017 року.
В іншій частині вирок залишено без зміни.
ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що він 11 травня 2015 року, приблизно о 5 годині, знаходячись на пр. Героїв України в м. Миколаєві, повторно, умисно, з корисливих мотивів, зловживаючи довірою ОСОБА_7 , попросив мобільний телефон «LG»D 285, для здійснення дзвінка, а отримавши його, залишив місце пригоди, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду в сумі 1700 грн.
29 травня 2015 року, приблизно о 15 годині, ОСОБА_6 , знаходячись по вул. Степовій, 18/1 в м. Миколаїв, таємно повторно викрав планшет «SamsungGT P6200 ZWA», вартістю 2700 грн. та мобільний телефон «LenovoP-780» вартістю 1200 грн., що належали ОСОБА_8
28 грудня 2016 року, приблизно о 15 годині, ОСОБА_6 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , таємно повторно викрав мобільний телефон «HuaweiY6IIGold» вартістю 3749 грн. 17 коп., в якому знаходилися: сім-картка оператора мобільного зв`язку «МТС» вартістю 50 грн. з грошовими коштами на рахунку у сумі 100 грн., сім-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 30 грн. та карта пам`яті на 8 GBвартістю 180 грн., що належали ОСОБА_9 .
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування вироку апеляційного суду через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі засудженого внаслідок м`якості. Вважає, що апеляційним судом порушені вимоги ст. 370, ч. 3 ст. 374, ч. 2 ст. 420 КПК України. Зазначає, що апеляційний суд не надав відповідей на доводи прокурора про м`якість призначеного покарання у виді обмеження волі. Зазначає, що з урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів та даних про особу винного, який раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не став, знову вчинив умисні корисливі злочини, призначене покарання у виді обмеження слід вважати м`яким. Стверджує, про те, що апеляційний суд, призначаючи покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, не зарахував у строк покарання відбутий частково ОСОБА_6 за попереднім вироком.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор касаційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Засуджений ОСОБА_6 вирок апеляційного суду вважає законним та обґрунтованим, і заперечував проти задоволення касаційної скарги прокурора.
Мотиви Суду:
Доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та кваліфікація дій винного у касаційному порядку не оспорюються.
Що стосується доводів прокурора про м`якість призначеного покарання, то колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Апеляційний суд, переглядаючи справу в апеляційному порядку та постановляючи вирок щодо ОСОБА_6 ці вимоги закону врахував не в повній мірі.
Скасовуючи вирок в частині призначеного покарання, суд апеляційної інстанції погодився із видом призначеного ОСОБА_6 покарання, але зазначив, що строк, який призначено, не відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі засудженого.
Разом з тим, слід зазначити, що апеляційний суд за ч. 2 ст. 190 КК України призначив такий же розмір покарання, як і суд першої інстанції.
Також, призначаючи ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі, апеляційний суд не в повній мірі врахував дані про особу винного, який не працює, раніше неодноразово судимий, у тому числі і за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності.
Крім того, одним з попередніх вироків обвинувачений звільнявся від відбування покарання з випробуванням, однак належних висновків для себе не зробив та знову неодноразово вчинив ряд злочинів.
З урахуванням усіх обставин справи, даних про особу винного, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи прокурора, що призначене апеляційним судом покарання хоч і не виходить за межі, встановлені ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, але за своїм видом та розміром є явно несправедливими через м`якість.
Слушними є і доводи прокурора про те, що суд апеляційної інстанції, призначаючи покарання за ч. 4 ст. 70 КК України, не зарахував частково відбуте ОСОБА_6 покарання з 1 лютого 2017 року до 25 жовтня 2017 року за попереднім вироком.
З огляду на наведене вирок апеляційного суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.
Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 434, 436, 438 КПК України, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України (в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII), суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 25 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_10