АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/2079/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 627/1072/15-к
Категорія: повернення обвинувального акту
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження №№ 000203, 0000503 за апеляційними скаргами прокурора та представника потерпілої ОСОБА_14 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 01 червня 2018 року стосовно ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_13 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою, повернуто прокурору прокуратури Краснокутського району Харківської області кримінальне провадження за обвинувальним актом, внесеним до ЄРДР за № 00000203 від 20 квітня 2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 187 ч.3 ст. 289 ч.2 КК України, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 вчинення злочину, передбаченого ст. 187 ч.3 КК України, ОСОБА_13 у вчинення злочину, передбаченого ст. 289 ч.2 КК України, та обвинувальним актом, внесеним до ЄРДР за № 0000503 від 25.09.2014 року, за обвинуваченням ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу районного суду від 01 червня 2018 року скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції. В обґрунтування своєї апеляційної вимоги прокурор посилається на те, що обвинувальний акт складений та затверджений з дотриманням вимог ст.291 КПК України та у ньому зазначені усі необхідні дані, які прокурор вважає встановленими, а висновки суду, що зазначені в оскаржуваній ухвалі, є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним даним. Крім того, як вказує прокурор, висновки суду, що зазначені в оскаржуваному рішенні, не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору. Таким чином, на думку прокурора, пред`явлене обвинувачення повністю зрозуміле для обвинуваченого, оскільки обвинувальний акт містить всі необхідні елементи і відповідає вимогам КПК України.

Представник потерпілої ОСОБА_17 адвокат ОСОБА_14 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати: ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 01 червня 2018 року про повернення кримінального провадження за обвинувальними актами № 00000203 та № 0000503; ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 01 червня 2018 року, якою об`єднанні в одне провадження кримінальне провадженням №000203 за обвинуваченням ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 187 КК України, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, з кримінальним провадженням №0000503 за обвинуваченням ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України; призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Представник потерпілої зазначає в апеляційних доводах, що судом першої інстанції істотно порушенні вимоги кримінального процесуального закону, оскільки вирішення питань, зазначених в оскаржуваному судового рішенні про повернення обвинувальних актів прокурору, вочевидь виходять за межі його процесуальних повноважень на цій стадії. Посилання районного суду про неконкретність, невизначеність пред`явленого обвинувачення, з формальним посиланням на відсутність складових частин обвинувального акту, - є передчасним, а тому не ґрунтується на законі. Вирішення питань доведеності або недоведеності обвинувачення не є предметом судового розгляду на стадії підготовчого судового засідання. На думку апелянта, при прийнятті рішення про повернення кримінального провадження за обвинувальними актами № 00000203 та № 0000503 судом допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що є безумовною підставою для скасування вказаного рішення суду. Крім того, представник потерпілої ОСОБА_14 зазначає, що судом, в порушення вимог чинного КПК України, було необґрунтовано та передчасно об`єднанні в одне кримінальне провадження обвинувальні акти № 00000203 та № 0000503.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи прокурорів , які підтримали подані апеляційні скарги, доводи обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши ухвалу, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Не ставлячи під сумнів посилання суду першої інстанції на правові висновки, які містяться у справах Європейського суду з прав людини Ващенко проти України, Маттоціа проти Італії про те, що формулювання обвинувачення повинно бути конкретним, колегія суддів не погоджується з висновками суду щодо невідповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України.
На думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції, що зазначені у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, містять твердження про неконкретність формулювання обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті №0000203, стосовно лише одного епізоду злочинних дій ОСОБА_12 за ч.2 ст. 289 КК України, мають формальний характер, а з урахуванням стадії судового розгляду підготовче судове засідання, будь-яка оцінка пред`явленого обвинувачення щодо його фактичного змісту є втручанням в оцінку доказів, що є процесуально неприпустимим.
Зокрема, суд першої інстанції зазначає в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали про неконкретність і незрозумілість викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а саме яким чином та яким способом ОСОБА_12 проник до гаражу, де відбулось заволодіння скутером, що належав потерпілому ОСОБА_18 . Процесуальна оцінка об`єктивної сторони злочину, згідно вимог чинного КПК України, можлива лише при ухваленні остаточного судового рішення, передбаченого ст.373 КПК України, тобто за наслідками лише судового розгляду кримінального провадження з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 318-380 КПК України.
Твердження суду щодо невідповідності або неконкретності формулювання обвинувачення, а саме правової кваліфікації дій ОСОБА_12 за ч.2 ст. 289 КПК України, не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки доведення обґрунтованості обвинувачення покладається на прокурора, а суд, відповідно до норм ч.6 ст.22 КПК України, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, що чітко узгоджується з нормами ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Крім того, прокурор, відповідно до ст.ст.338, 340 КПК України, не позбавлений процесуальної можливості, якщо під час судового розгляду вставлені нові фактичні обставини, а також з урахуванням наявності двох ухвал апеляційного суду з цих питань, змінити обвинувачення або відмовитися від його підтримання, що також свідчить про передчасність судового рішення, що постановлено судом першої інстанції.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а висновки суду щодо суті пред`явленого обвинувачення є передчасними, оскільки вони висловлені судом без дотримання процедури судового розгляду.

Крім того, апеляційні доводи прокурора та представника потерпілого ОСОБА_14 про передчасність судового рішення про об`єднання обвинувального акту № 00000203 стосовно ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 з обвинувальним актом № 0000503 стосовно ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , на думку колегії суддів, - не позбавлені правових та фактичних підстав.

Як вбачається зі змісту ст.314 ч.3 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд першої інстанції має право прийняти вичерпний перелік процесуальних рішень, серед яких рішення щодо вирішення питання про об`єднання матеріалів кримінального провадження - немає.

Тобто, суд першої інстанції, не з`ясувавши думку учасників кримінального провадження щодо відповідності обвинувальних актів № 00000203 та № 0000503 вимогам ст.291 КПК України та можливості їх призначення до судового розгляду, передчасно, тобто без дотримання вимог Глави 27 КПК України, перейшов до вирішення питання про об`єднання матеріалів кримінального провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів вбачає передчасність та неефективність процесуального рішення суду першої інстанції щодо об`єднання матеріалів кримінального провадження № 00000203 та № 0000503, оскільки воно прийнято без урахування та дотримання судом положень Глави 27 КПК України Підготовче провадження.
Разом з цим, суд апеляційної інстанції, в силу норм ст.ст.314 ч.1 та 217 ч.6 КПК України, процесуально позбавлений можливості приймати своє рішення щодо ухвали районного суду від 01 червня 2018 року про об`єднання матеріалів кримінального провадження № 00000203 та № 0000503, внаслідок чого апеляційна скарга представника потерпілої ОСОБА_14 задовольняється частково.
За таких обставин, висновки суду, що зазначені у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали щодо невідповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України є передчасними, а постановлене рішення про повернення обвинувального акту прокурору - може негативно вплинути на розумність строків судового розгляду кримінального провадження, передбачених ст.7 п.п. 2, 21 та ст.ст.9, 28 КПК України, оскільки обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , згідно рішень суду, тривалий час утримується під вартою в умовах слідчого ізолятора.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку щодо обґрунтованості та слушності апеляційних доводів і вимог прокурора та представника потерпілої в частині необхідності скасування оскаржуваної ухвали і призначення нового судового розгляду.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені істотні порушення є процесуально неприпустимим при судовому розгляді, оскільки в такий спосіб порушуються загальні засади забезпечення законності, змагальності сторін, дотримання розумних строків та одночасно обґрунтованості і вмотивованості судового рішення, що передбачено як обов`язкова вимога у ст. 370 КПК України, а також ці вимоги містяться у ст. 7 КПК України - серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати. Ці вимоги КПК України не дотримані судом першої інстанції, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення.
Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних принципів, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів, дійшла висновку про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваної ухвали та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч. 1 ст. 412 та п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України.
Вирішуючи питання про подальший рух провадження після скасування ухвали, колегія суддів виходить з наступного. Порушення судом першої інстанції вимог ст. 370 КПК України та загальних засад судочинства не відноситься до передбаченого в ч.1 ст.415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п. 1, 2, 15, 21 ч.1 ст.7 КПК України верховенство права, законність, розумність строків, а також забезпечення змагальності сторін та одночасно обґрунтованості і вмотивованості судового рішення, що передбачено як обов`язкові вимоги у ст. 370 КПК України. Разом з цим належить врахувати те, що необхідність дотримання при судовому розгляді вказаних загальних засад судочинства підтверджується практикою Європейського суду та змістом норм Європейської конвенції з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства.

З огляду на викладене, з метою дотримання вказаних засад кримінального провадження, що гарантуються чинним КПК України, оскаржувану ухвалу належить скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Враховуючи, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_12 та ОСОБА_13 спливає 27 червня 2018 року, суд, на підставі ч.3 ст.331 КПК України, має розглянути питання доцільності продовження терміну дії застосування запобіжного заходу.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
З урахуванням обґрунтованості доводів клопотання прокурора щодо доцільності продовження запобіжного заходу, а також того, що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжкого злочинів; наявності існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме того, що обвинувачені можуть переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що також негативно вплине на своєчасність виконання процесуальних рішень суду та дотримання розумних строків судового розгляду, колегія суддів вважає можливим і необхідним продовжити обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14 серпня 2018 рокувключно стосовно кожного.
Захисниками ОСОБА_19 та ОСОБА_9 не надані суду апеляційної інстанції нові відомості на спростування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які існували як під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , так і на час судового розгляду, у зв`язку з чим їх клопотання про зміну запобіжного заходу стосовно ОСОБА_12 і ОСОБА_13 у вигляді тримання під вартою на домашній арешт стосовно кожного належить залишити без задоволення.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає зазначеним у ст.177 КПК України мети і підставам обрання запобіжного заходу, а також передбаченим ст.178 КПК України обставинам, які повинні бути враховані при його обранні.
Керуючись ст.ст. 9 ч.6; 331; 404; 405; 407 ч. 1 п. 6; 412 ч. 1; 418; 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурора та представника потерпілої ОСОБА_14 задоволити частково.

Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 01 червня 2018 року стосовно ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_13 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Клопотання захисника ОСОБА_19 та ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу стосовно ОСОБА_12 і ОСОБА_13 у вигляді тримання під вартою на домашній арешт стосовно кожного залишити без задоволення.
Клопотання прокурора у кримінальному провадження ОСОБА_7 про продовження запобіжного заходу стосовно ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у вигляді тримання під вартою задоволити частково.
Продовжити ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14 серпня 2018 року включно стосовно кожного.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

________________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4