Провадження № 1-кп/638/454/18
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 червня 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілого: ОСОБА_7 ,

адвоката: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова матеріали кримінального провадження за обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Українськ, Донецької області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, мешкаючого у цивільному шлюбі, працюючого водієм ТОВ «Віп груп», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
29.03.2017 року, приблизно о 12.00 год., ОСОБА_9 , керуючи технічно справним автомобілем «MERCEDES-BENZ 1320», р.н. НОМЕР_1 , рухався заднім ходом по пр. Науки м. Харкова зі сторони вул. Дерев`янко в напрямку вул. 23-го Серпня.

Під час руху по вказаній вулиці, в районі будинку 43-Б, ОСОБА_9 грубо порушив вимоги п.п. 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»,

- п.10.9 «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб»,

які виразилися в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем «MERCEDES-BENZ 1320», р.н. НОМЕР_1 , проявив необачність, перед початком руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, для забезпечення безпеки не звернувся за допомогою до інших осіб, та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , яка рухалась з права на ліво по ходу його руху.

Внаслідок дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_10 була смертельно травмована. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 874-ДМ/17 від 20.04.2017 причиною смерті потерпілої ОСОБА_10 є несумісна з життям тупа сукупна травма тіла.

Порушення п.п. 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України ОСОБА_9 , які згідно висновку судово - автотехнічної експертизи № 696/17 від 22.08.2017 знаходяться в причинному зв`язку з подією та наслідками.

Потерпілими у кримінальному провадженні цивільний позов не заявлений, завдану шкоду відшкодовано у добровільному порядку.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 винним себе визнав в повному обсязі та детально виклав про обставини скоєння ним зазначеного правопорушення.

За обставин, що ОСОБА_9 визнав свою провину в повному обсязі, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження відповідно до положень, передбачених ч.3 ст.349 КПК України.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_9 правильно розуміє обставини скоєного ним правопорушення. У суду відсутні сумніви у добровільності його позиції.

Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_9 повністю доведеною.

Його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_10 .

Судом досліджені дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_9 , та при цьому встановлено, що він раніше не судим, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, офіційно працює.

Вирішуючи питання про визначення покарання ОСОБА_9 , суд враховує характер, ступінь суспільної небезпеки скоєного правопорушення, тяжкість скоєного правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого, відсутність матеріальних та моральних претензій до нього з боку потерпілих, обставини, що пом`якшують його покарання.

Обставинами, відповідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 , суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Відповідно ст.67 КК України, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_9 , судом не встановлено.

З огляду на викладене суд вважає за можливе призначити покарання ОСОБА_9 у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України.

Суд призначає ОСОБА_9 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортним засобом.

Суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе із застосуванням покарання з випробуванням.

По кримінальному провадженню судові витрати підлягають стягненню з ОСОБА_9 на користь держави.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_9 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 1 (один) рік.
Відповідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від призначеного покарання і встановити йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
Відповідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 наступні обов`язки:

1. не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації;

2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

3. періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи у розмірі 1186 грн. 44 коп.

На вирок може бути подана апеляція в апеляційний суд Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення.

Головуючий: суддя