Провадження № 1-кс/344/7281/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2018 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на дії слідчого у кримінальному провадженні №0001375 від 08.04.2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернувся із скаргою на дії слідчого у кримінальному провадженні №0001375 від 08.04.2018 року, вимогами якої просить зобов`язати слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП ОСОБА_4 повернути йому тимчасово вилучений у нього автомобіль Vоlkswagen Passat 1.8, 1990 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 та ключі від даного автомобіля.

Доводами скарги скаржник вказує, що у провадженні слідчого Івано-Франківського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження № 0001375 від 08.04.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 України.

07 квітня 2018 року близько 18 год, коли ОСОБА_5 рухався на своєму автомобілі Volkswagen Passat, 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , по вул. Довженка у м. Івано-Франківську, його зупинили працівники патрульної поліції та провели огляд автомобіля і документів. В результаті огляду ОСОБА_5 повідомили, що є підозра на підробку свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а тому автомобіль з ключами та свідоцтво необхідно вилучити. Автомобіль був доставлений у Івано- Франківський міський відділ поліції ГУНП в Івано-Франківській області, де утримується й донині. Відтоді у кримінальному провадженні були проведені вже всі необхідні процесуальні дії, які вимагали наявності автомобіля, зокрема відповідні експертизи.

Тому ОСОБА_6 , як власник автомобіля, неодноразово звертався до слідчого з проханням повернути йому автомобіль, проте слідчий завжди відмовляв у цьому.

21 вересня 2018 року ОСОБА_3 , представляючи інтереси ОСОБА_5 , офіційно звернувся із клопотанням до слідчого СВ Івано-Франківського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 з проханням повернути йому автомобіль.

Проте слідчий ОСОБА_4 листом № 14259/108 від 24.09.18 р. надав йому відповідь, якою відмовив у поверненні ОСОБА_5 автомобіля, посилаючись на те, що автомобіль має значення речового доказу та повинен зберігатися у відділі до прийняття кінцевого процесуального рішення у провадженні. До сьогоднішнього дня автомобіль утримується на території Івано- Франківського міського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області.

Отже, ОСОБА_5 позбавлений можливості володіти та користуватися

майном, яке правомірно йому належить.

ОСОБА_5 володіє зазначеним автомобілем вже 13 років, з 2005 року він користується ним відкрито і безперешкодно. Він щороку страхував свою цивільну відповідальність як власник зазначеного транспортного засобу, про що свідчить страховий поліс № АМ/2735006 від 16.01.2018 р.

Адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні просив скаргу задоволити, з мотивів викладених у скарзі.

Слідчий в судовому засіданні суду пояснив, що дійсно арешт на автомобіль за ухвалою суду не накладався, щодо задоволення даної скарги, поклався на розсуд суду,

Дослідивши матеріали скарги, встановлено наступне.

Відповідно до статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження, зокрема відповідно до положення п.1 ч.1 цієї статті на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк - володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тобто, вилучене майно, відповідно до статті 167 КПК України має статус - тимчасового вилученого майна і питання тимчасово вилученого майна слід було вирішити відповідно до глави 17 КПК України з дотриманням вимог статті 22 КПК України.

Частиною другою ст.168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Згідно ст.169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

При цьому, в частині 5 ст.171 КПК України вказано, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Як встановлено в судовому засіданні арешт на тимчасово вилучене майно не накладався, тому вищевказаний автомобіль необхідно повернути скаржникові в користування без права відчуження.

Відповідно до ст.309 КПК України скарги на інші ухвали слідчого судді (арешт майна або відмову у ньому) оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. п.46 рішення у справі «Устименко проти України», п.п.51, 52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п.31 рішення у справі «Марушин проти Росії», п.61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).

Керуючись ст.ст.100, 303, 307 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Скаргу задовольнити.

Зобов`язати слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 повернути ОСОБА_5 тимчасово вилучений у нього автомобіль Vоlkswagen Passat 1.8, 1990 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 та ключі від даного автомобіля.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали виготовлено 04.10.2018 року