Кримінальне провадження № 1-кп/760/1105/18
Справа № 760/1331/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2018 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_3 21.02.2017 року, приблизно о 22.40 год., знаходячись на сходовому майданчику другого поверху четвертого під їзду буд. АДРЕСА_2 , під час конфлікту з ОСОБА_5 , який виник на грунті особистих неприязних відносин, руками наніс ОСОБА_5 один удар у живіт і два удари в область печінки, та ліктем лівої руки наніс удар у підборіддя зліва.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_5 наступні тілесні ушкодження: садна на фоні синця - в ділянці підборіддя зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я), і утворились внаслідок однократної дії тупого твердого предмету з обмеженою поверхнею контакту.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав і показав, що проживає на першому поверсі будинку за вказаною адресою, квартира ОСОБА_5 знаходиться поверхом вище над його квартирою. У грудні 2016 року у його квартирі з`явився гул, який лунав з квартири ОСОБА_5 . Оскільки шум не припинявся він та його співмешканка ОСОБА_8 були позбавлені можливості жити в спокійних умовах, втратили сон і перебували у стані постійного стресу. З приводу шуму він звернувся до голови житлового кооперативу ОСОБА_9 , на що останній, відвідавши квартиру ОСОБА_5 , повідомив, що у сусіда працює аератор. Надалі, у лютому 2017 року він залишив в дверях квартири ОСОБА_5 листівку з проханням припинити шум, на що будь - якої реакції не було. Декілька разів він піднімався до квартири ОСОБА_5 , проте мешканці квартири, хоча і були вдома, вхідні двері не відчинили. Двічі він вимикав у щитку розподільнику світло у квартирі ОСОБА_5 21.02.2017 року, ввечері, він піднявся на другий поверх і вимкнув світло у квартирі ОСОБА_5 , після чого, відійшов покурити. В цей час ОСОБА_5 вийшов із своєї квартири, підійшов до щитка і включив тумблер електрики. Він підійшов до ОСОБА_5 , почав сваритись з приводу шуму, після чого, взяв ОСОБА_5 за лікоть, штовхнувши у спину, таким чином заводячи ОСОБА_5 до квартири, де почала сварку дружина останнього. Він зачинив двері квартири ОСОБА_5 і пішов додому. Тілесних ушкоджень ОСОБА_5 не наносив, на ОСОБА_5 ознак ушкоджень не бачив. Вказує, що після події намагався вибачитись перед ОСОБА_5 за сварку, декілька разів піднімався до квартири останнього, проте, вхідні двері йому не відчинили.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, його винуватість повністю підтверджується наявними в матеріалах провадження і дослідженими в суді доказами в їх сукупності.

Показаннями потерпілого ОСОБА_5 суду, що він разом з дружиною ОСОБА_10 проживають у кв. АДРЕСА_3 . ОСОБА_3 проживає поверхом нижче. До події відносин з ОСОБА_3 не підтримував. На початку 2017 року до нього зайшов ОСОБА_9 , який повідомив, що сусід ОСОБА_3 скаржиться на шум з його, Зогара, квартири. У його квартирі була стара морозильна камера, яка гула, можливо і спричиняла шум. Тому, після візиту ОСОБА_9 морозильна камера була ізольована від полу. Надалі, стало зникати світло у його квартирі. Він неодноразово включав тумблер на щитку - розподільнику електрики в загальному коридорі поверху. 21.02.2017 року, приблизно о 23 год., коли він і дружина готувались до сну, у квартирі погасло світло. Він, тримаючи ліхтарик, вийшов до загального коридору, включив тумблер. Після чого, раптово отримав від сусіда ОСОБА_3 , якого не бачив, коли вмикав світло, один удар у живіт. Він запитав у ОСОБА_3 , що той робить, на що останній, штовхаючи його, ОСОБА_11 , до квартири, біля вхідних дверей його квартири кулаками двічі вдарив його у бік, в область печінки, після чого, ліктем наніс один удар у підборіддя, від чого він, впустивши ліхтарик, відступив у свою квартиру, кликаючи дружину. Дружина стояла за його спиною. В цей час ОСОБА_3 ліхтариком хотів вдарити його дружину ОСОБА_10 по голові, проте, остання почала кричати, на що ОСОБА_3 з погрозою наказав відключити апарат, який гуде, і пішов. Вказує, що після події ОСОБА_3 не вибачався, при отриманні вибачень він би відмовився від даної кримінальної справи.

В судовому засіданні потерпілий і його представник просили задовольнити подану позовну заяву, стягнути з ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 9 652,40 грн., моральну шкоду в сумі 10 000 грн.

Показаннями свідка ОСОБА_10 суду, що вона є дружиною ОСОБА_5 . На початку 2017 року до них прийшов ОСОБА_9 , який повідомив, що в їхній квартирі щось гуде. Вважаючи, що це стара морозильна камера, вони ізолювали камеру від полу. 21.02.2017 року у їхній квартирі тричі пропадало світло, останній раз пізно ввечері, коли вона готувалась до сну. Чоловік вийшов до загального коридору, щоб включити світло. Вона почула з коридору шум, тому піднялась з ліжка, одягла халат і вийшла у коридор квартири, де побачила, що вхідні двері відкриті, біля вхідних дверей стояв сусід ОСОБА_3 , який сварився, нецензурно виражаючись. Вона побачила, як ОСОБА_3 ліктем лівої руки вдарив її чоловіка у підборіддя. Після ОСОБА_3 хотів вдарити ліхтариком її по голові. Вона почала кричати, тому ОСОБА_3 пішов. Після побиття у чоловіка розболівся живіт, викликалась швидка. Надалі, в силу віку у чоловіка піднялись тиск і цукор, боліло серце.

Показаннями свідка ОСОБА_12 суду, що вона є сусідкою ОСОБА_5 і ОСОБА_10 , проживає у квартирі АДРЕСА_4 , розташованій поряд з квартирою потерпілого. 21.02.2017 року вона присипала дітей у кімнаті, яка знаходиться біля вхідних дверей. З загального коридору почула шум, підійшла до вхідних дверей і у дверне вічко побачила, як ОСОБА_3 руками вдарив ОСОБА_5 у бік тулуба, після чого, вдарив ліктем руки у підборіддя, від чого ОСОБА_5 відійшов у свою квартиру.

Аналізуючи показання потерпілого ОСОБА_5 і допитаних в суді свідків обвинувачення, суд вважає їх логічними і послідовними, такими, які не містять істотних суперечностей, а тому приймає такі показання до уваги, вважаючи, що вони відповідають фактичним обставинам провадження.

При цьому, суд враховує, що показання потерпілого і свідків по обставинам нанесення ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень повністю узгоджуються з доказами, зібраними у справі, наданими суду.

Даними протоколу прийняття заяви ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 22.02.2017 року.

Даними рапорту інспектора чергової частини Солом`янського УП ГУНП у м. Києві від 22.02.2017 року, у відповідності до яких 22.02.2017 року по спецлінії «102» від лікаря бригади швидкої допомоги надійшло повідомлення по обставинам огляду ОСОБА_5 .

Даними висновку експерта № 451 судово медичної експертизи від 23.02.2017 року, у відповідності до яких при експертизі ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: садна на фоні синця в ділянці підборіддя зліва. Характер та морфологічні властивості виявлених ушкоджень свідчать, що вони утворились внаслідок однократної ударної дії тупого твердого предмету з обмеженою поверхнею контакту, характерні властивості якого в ушкодженнях не відобразились. Враховуючи наявну морфологію вказаних тілесних ушкоджень на момент проведення судово медичного огляду 23.02.2017 року можна вважати, що мінімально вірогідні строки їх утворення складають 1-2 доби від моменту проведення огляду, що не суперечить вказаному у постанові терміну (21.02.2017 року.) Відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок та початок відновлення функції по місцю утворення синця та садна у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб, який і віддзеркалює тривалість розладу здоров`я, як загальноприйнятий судово медичних критерій. Саме тому виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.09.2017 року, у відповідності до яких потерпілий ОСОБА_5 впізнав ОСОБА_3 , як особу, яка 21.02.2017 року нанесла йому тілесні ушкодження.

Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.09.2017 року, у відповідності до яких свідок ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_3 , як особу, яка 21.02.2017 року нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_5 .

Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.09.2017 року, у відповідності до яких свідок ОСОБА_13 впізнала ОСОБА_3 , як особу, яка 21.02.2017 року нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_5 .

Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.09.2017 року, у відповідності до яких свідок ОСОБА_12 впізнала ОСОБА_3 , як особу, яка 21.02.2017 року нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_5 .

Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 19.10.2017 року за участю потерпілого ОСОБА_5 , у відповідності до яких потерпілий на місці події сходовому майданчику четвертого поверху буд. АДРЕСА_2 , показав про обставини нанесення йому 21.02.2017 року тілесних ушкоджень ОСОБА_3 .

Наведені докази у провадженні суд вважає належними і допустимими.

Допитана в суді свідок захисту ОСОБА_8 показала, що одного дня взимку 2017 року, у пізню годину, її чоловік ОСОБА_3 дійсно голосно спілкувався з ОСОБА_5 на другому поверсі з приводу шуму у квартирі. Вона бачила, як в ході спілкування ОСОБА_3 взяв ОСОБА_5 під лікоть і супроводив останнього до квартири, після чого, зачинив за ОСОБА_5 вхідні двері. В цей час вона перебувала на сходовому майданчику між першим і другим поверхами. Вказує, що ОСОБА_3 не наносив ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, оскільки в силу хвороби не може піднімати ліву руку вище плеча.

Аналізуючи показання свідка ОСОБА_8 , суд критично відноситься до показань свідка захисту по обставинам події 21.02.2017 року, вважаючи, що повідомлені свідком обставини не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду і повністю спростовуються вищенаведеними у цьому вироку доказами.

Наведеними доказами також повністю спростовується захисна позиція обвинуваченого ОСОБА_3 в суді.

Доводи захисника про узгодженість позицій потерпілого і свідків обвинувачення, допитаних в суді, до їх допиту для введення суду в оману шляхом давання неправдивих показань нічим не підтверджені і не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду провадження.

Таким чином, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки ОСОБА_3 умисно заподіяв легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, раніше не судимого, посередньо характеризується за місцем проживання, не працює, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Аналізуючи показання і поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 в ході судового розгляду, суд вважає, що у ОСОБА_3 відсутнє психологічне критичне ставлення до вчиненого, оскільки, даючи показання у провадженні, обвинувачений свою винуватість за пред`явленим обвинуваченням не визнав, вказуючи, що розкаюється у своїй поведінці по відношенню до особи похилого віку, а не у нанесенні легких тілесних ушкоджень потерпілому.

Вказані обставини, на переконання суду, свідчать про відсутність у ОСОБА_3 такої обставини, яка пом`якшує його покарання, як щире каяття.

Таким чином, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Також, суд враховує позицію потерпілого з приводу покарання для обвинуваченого.

Таким чином, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, яке вважає необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, у виді штрафу.

З приводу заявленого у провадженні цивільного позову, суд приймає до уваги доводи захисту щодо відсутності в матеріалах позову доказів завдання потерпілому матеріальної шкоди, оскільки до позову долучені квитанції про придбання ліків з січня 2018 року, тобто майже через рік після події, а тому суд відмовляє в задоволенні цивільного позову в частині стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого матеріальної шкоди в сумі 9 652,40 грн.

Разом з тим, враховуючи глибину, обсяг і характер душевних та психічних страждань потерпілого, характер його немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення), тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд задовольняє цивільний позов в частині стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого моральної шкоди в сумі 10 000 грн.
За викладеним, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850 грн.)

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 10 000 грн. В задоволенні цивільного позову в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 9 652,40 грн. відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуюча: