Справа № 639/5385/18
Провадження №1-в/639/844/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 листопада 2018 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника Холодногірської ВК №18 ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові клопотання про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, засудженого 28.12.2016 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч. 1 ст. 286, ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки, відбуваючого покарання у ДУ «Холодногірська ВК №18», -

ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду м. Харкова із клопотанням про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у відповідності до вимог ст. КК України звернувся засуджений ОСОБА_4 .

В мотивування свого клопотання засуджений зазначив, що на теперішній час він відбув більше ніж половину строку призначеного покарання, вину у скоєнні правопорушення визнав повністю та у вчиненні якого розкаюється, за час відбування покарання характеризується позитивно, має 4 заохочення, стягнень не має, підтримує соціальні зв`язки із донькою та матір`ю, в зв`язку з чим просить замінити не відбуту частину покарання більш м`яким.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення поданого клопотання заперечував, оскільки засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці на теперішній час не довів, що став на шлях виправлення, крім того зауважив, що на теперішній час засуджений має стягнення, яке не погашене та не зняте у встановленому законом порядку, вважав, що клопотання подано передчасно.

Представник ДУ «Холодногірська ВК №18» ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на те, що засуджений хоча і є працьовитим, однак на теперішній час не довів, що став на шлях виправлення, оскільки є безініціативним, соціальні зв`язки доволі слабкі, має проблеми з алкоголем, не сплатив цивільний позов, та має непогашене стягнення, в зв`язку з чим також вважав клопотання передчасним.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали особової справи засудженого та матеріали судової справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Вимогами п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно положень п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Суд зазначає, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 раніше судимий 30.10.2015 року Шосткинським міським районним судом Сумської області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік.
Засуджений 28.12.2016 року Шосткинським міським районним судом Сумської області за ст. 286 ч. 1 до 2 років обмеження волі із позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України приєднано частково невідбуте покарання за вироком від 30.10.2015 року у вигляді 2 років 1 місяця позбавлення волі, та остаточно за сукупністю вироків призначено покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі із позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки.
Початок строку відбування покарання визначено рахувати з 09.02.2017 року, кінець строку 09.03.2020 року.
На момент розгляду клопотання, тобто станом на 06.11.2018 року засуджений ОСОБА_4 відбув більше половини строку покарання, призначеного вироком від 28.12.2016 року, а саме 1 рік 8 місяців 27 днів, лишилось 1 рік 4 місяці 3 дні.

Як вбачається з характеристики, засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 09.02.2017 року. За час тримання у Сумській установі виконання покарань режим тримання не порушував, адміністрацією установи не заохочувався, характеризувався задовільно. З 06.03.2017 року відбував покарання у державній установі «Шосткінська виправна колонія (№66)». За час відбування покарання характеризувався задовільно, режим відбування покарання не порушував, 3 рази заохочувався адміністрацією установи. З 25.01.2018 року відбуває покарання у державній установі «Холодногірська виправна колонія (№18)». За час відбування покарання характеризується негативно. З метою стимулювання правослухняної поведінки 1 раз заохочувався адміністрацією установи. За період відбування покарання в установі неодноразово порушув санітарні норми, режим відбування покарання та розпорядок дня установи, за що із засудженим були проведені профілактичні бесіди виховного характеру. В ході проведених бесід засуджений поводить себе ввічливо, розуміє, що порушує законні вимоги адміністрації, але не кається в цьому, відповідно і належних висновків для себе також не зробив, продовжував порушувати санітарно - гігієнічні норми, свідомо не виконуючи передбачені законодавством вимоги персоналу установи та публічно демонструючи зневажливе ставлення до цих вимог. Засуджений ОСОБА_4 змінив свою поведінку на гіршу, має 1 стягнення, яке на даний час не погашено та не знято у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст. 118 Кримінально-виконавчого кодексу України, працевлаштований на виробництві установи - різноробом. Під контролем адміністрації установи виконує потрібний обсяг робіт, яким був забезпечений, а також лише під наглядом представників адміністрації приділяє належну увагу необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Відповідно до ст. 65 Кримінально-виконавчого кодексу України не приймає участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Відповідно до ст. 126 Кримінально-виконавчого кодексу України не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня. Залучений до програми диференційованого виховного впливу «Освіта», але до участі у програмі ставиться байдуже. Відповідно до ст. 127 Кримінально-виконавчого кодексу України не приймає участі у роботі самодіяльних організацій, соціально-корисної активності не проявляє. Підтримує взаємовідносини із засудженими різної направленості, не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, з метою поблажливого ставлення до себе. Свідомо не утримує спальне місце та приліжкову тумбочку у чистоті та порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд.Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Відповідно до ст. 123 Кримінально-виконавчого кодексу України залучений до програми диференційованого виховного впливу «Подолання алкогольної залежності», але активної ініціативи не проявляє, ставиться байдуже. Підтримує зв`язки з матір`ю, які є вкрай слабкими шляхом листування, телефонних дзвінків, але місця реєстрації не має. Вину у скоєному злочині визнав повністю. Згідно вироку Шосткінського міського районного суду Сумської області від 28.12.2016 року має процесуальні витрати на користь держави 2532,15 гривень, на користь фінансового управління Шосткінської міської ради, витрачених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілої у сумі 1678,41 гривень, матеріальний позов потерпілої у сумі 1446,06 гривень та моральний позов у сумі 5000 гривень, які засуджений не відшкодував.
Суд зазначає, що сам по собі факт сумлінного ставлення засудженого до праці та задовільного реагування на заходи виховного впливу, не може служити переконливою підставою для висновку про те, що засуджений виправився та не буде продовжувати вчиняти нові злочини. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Так, згідно матеріалів, наданих до суду до засудженого за час відбування покарання було застосовано чотири заохочення, проте 31.10.2018 року на ОСОБА_4 було накладено стягнення у вигляді попередження за порушення розпорядку дня, яке на теперішній час не знято та не погашено у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, за вчинення якого ОСОБА_4 був засуджений вироком від 28.12.2016 року відноситься до злочинів невеликої тяжкості, однак злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України за вчинення якого ОСОБА_4 був засуджений вироком від 30.10.2015 року та покарання за яким було приєднано, відноситься до умисних тяжких злочинів.

Таким чином, суд враховує тяжкість та характер вчиненого ОСОБА_4 умисних злочинів і форму вини, а саме вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 286, ч. 3 ст. 185 КК України, значний строк невідбутого покарання, накладення на засудженого одного стягнення, яке на теперішній час не знято та не погашено у встановленому законом порядку, негативну характеристику, відтак приходить до висновку, що засуджений не має усіх належних умов, передбачених ст. 82 КК України, для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки наданими матеріалами не доведено, що засуджений став на шлях виправлення, а тому суд вважає дане клопотання передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

Відповідно до ч. 7 ст. 539 КПК України роз`яснити засудженому, що повторне звернення з приводу заміни не відбутої частини покарання більш м`яким може мати місце не раніше ніж через шість місяців з дня винесення ухвали суду про відмову.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова, а засудженим, який тримається під вартою з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1