Постанова

Іменем України
29 травня2018 року

м. Київ
справа № 135/1267/17
провадження № 51- 1343 км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 7 грудня 2017 року про повернення його апеляційної скарги на ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 8 листопада 2017 року, якою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , раніше судимому

відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини

Згідно з ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 8 листопада 2017 року засудженому відмовлено в задоволенні клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки з вироку Кірченського міського суду АР Крим від 24 лютого 2011 року вбачається, що ОСОБА_6 має більше двох судимостей за вчинення умисних злочинів, а засуджений за умисне вбивство.

Тоді як відповідно до статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві або більше судимостей за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії. Крім того, амністія не застосовується до осіб, засуджених за умисне вбивство.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 7 грудня 2017 року апеляційну скаргу засудженого повернуто з підстав пропущення останнім строку на апеляційне оскарження.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на незаконність ухвали апеляційного суду, вказує, що ним не пропущено строку на апеляційне оскарження. Просить скасувати ухвалу апеляційного суду у зв`язку із порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. При цьому наполягає, що копію ухвали місцевого суду він отримав 21 листопада 2017 року, а тому строки на апеляційне оскарження не пропустив.

Крім того вказує, що суд апеляційної інстанції всупереч вимогам статті 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) неправильно визначив предмет оскарження, оскільки вимоги про умовно-дострокове звільнення засуджений не ставив перед місцевим судом, а зазначав про незаконність ухвали Ладижинського міського суду Вінницької області від 8 листопада 2017 року на підставах відмови в застосуванні до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

Заслухавши доповідь судді, засудженого та захисника, які підтримали касаційну скаргу, прокурора, яка заперечувала проти задоволення касаційної скарги засудженого, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга засудженого підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви Суду

Відповідно до КПК предметом перегляду справи в касаційному порядку можуть бути: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Таким чином, підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до частини 1 статті 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо її подано після закінченя строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Однак повернення судом апеляційної інстанції скарги ОСОБА_6 не грунтується на наведених вимогах кримінального процесуального закону.

Як убачається з матеріалів провадження, засуджений звернувся до місцевого суду з клопотання про звільнення його від призначеного покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році». За результатами розгляду вказаного клопотання місцевий суд відмовив у його задоволенні, при цьому судове рішення було направлено засудженому в колонію, де він відбуває покарання10 листопада 2017 року, про що вказує супровідний лист на ім`я начальника Ладижинської виправної колонії № 39 (а.п.13), а отримав ОСОБА_6 таке рішення лише 21 листопада 2017 року (а.п. 27).
Постановляючи ухвалу про повернення апеляційної скарги засудженому, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ОСОБА_6 оскаржувану ухвалу місцевого суду отримав 10 листопада 2017 року, а тому вказав, що останній пропустив строки на апеляційне оскарження, пославшись при цьому на розписку ОСОБА_8 , яка міститься у матеріалах провадження (а.п.14) та в якій зазначено дату отримання ухвали «10 листопада 2017 року».

Із вказаного видно, що ОСОБА_6 рішення місцевого суду отримав лише 21 листопада 2017 року, а вже 27 листопада 2017 року (згідно зі штемпелем на поштовому відправленні (а.п. 17) засуджений направив до місцевого суду апеляційну скаргу датовану 23 листопада 2017 року. Такі дані узгоджуються з матеріалами провадження та зі змістом касаційної скарги засудженого. У зв`язку з наведеним строк на апеляційне оскарження ухвали місцевого суду засуджений не пропустив.

Ураховуючи викладене, колегія суддів убачає, що суд апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги засудженого не мав підстав для висновку, що таку скаргу подано не в строк, оскільки помилково послався на розписку іншої особи, а розписка про отримання ухвали ОСОБА_6 надійшла до суду після проголошення судового рішення, що вбачається з матеріалів провадження. Отже, суд апеляційної інстанції, не дослідивши всіх обставин, незаконно повернув апеляційну скаргу засудженому в порядку пункту 4 частини 3 статті 399 КПК.

Крім того, положеннями статті 370 КПК, визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 419 КПК ухвала суду апеляційної інстанції, окрім іншого, складається короткого змісту вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції, узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу, мотивів, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Однак суд апеляційної інстанції всупереч зазначеним вимогам у своєму рішенні вказав, що Ладижинський міський суд Вінницької області відмовив засудженому в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення, що вказує на необізнаність суду зі змістом апеляційної скарги засудженого.

Тобто при поверненні апеляційної скарги суд не звернув уваги на її зміст, вимоги, які ставилися засудженим та не перевірив належним чином строки подачі засудженим апеляційної скарги, чим порушив вимоги кримінального процесуального закону.

Водночас за правилами частини 4 статті 31 КПК кримінальне провадження в апеляційному порядку здійснюється колегіально судом у складі не менше трьох професійних суддів.

Оскільки питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, вирішено суддею апеляційного суду одноособово, апеляційну скаргу повернуто засудженому, при цьому в мотивувальній частині такої ухвали передчасно зроблено висновки про пропущення засудженим строку на апеляційне оскарження, таке рішення не ґрунтується на вимогах закону.

За таких обставин оскаржена засудженим ухвала суду апеляційної інстанції не може визнатися колегією суддів обґрунтованою, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, а матеріали провадження з призначенню на новий розгляд в апеляційному суді.

Отже, касаційна скарга засудженого підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфа 3 розділу 4 Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 7 грудня 2017 року, якою засудженому повернуто його апеляційну скаргу на ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 8 листопада 2017 року, скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ _______________________ ________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3