Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/282/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 122 (102) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2018 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційні скарги прокурора Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні № 0000394на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2018 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець і мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта повна загально-середня, працює начальником цеху на ТОВ «Агрогрупп-Ой», раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, та покладено певні обов`язки, передбачені ст.76 КК України. Вказаним вироком цивільний позов потерпілої задоволено частково та стягнено на її користь з обвинуваченого 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, вчиненого за наступних обставин.
17 травня 2017 року, близько 19 годин 30 хвилин в АДРЕСА_1 між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виник конфлікт, в ході якого останній металевим прутом умисно наніс удар в ділянку пальців лівої кисті ОСОБА_7 , чим спричинив їй тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості у вигляді: вторинновідкритого перелому середньої фаланги 2-го пальця лівої кисті, рани долонної поверхні 2-го пальця лівої кисті в проекції дистального мета епіфізу, садна тильної поверхні 2-го пальця в проекції дистального мета епіфізу середньої фаланги; закритого перелому основи середньої фаланги 3-го пальця лівої кисті, садна по тильній поверхні 3-го пальця лівої кисті в проекції проксимального епіфіза середньої фаланги; а також легкі тілесні ушкодження у вигляді, садна та синця по тильній поверхні проксимального між фалангового суглоба 4-го пальця лівої кисті. Крім цього, ОСОБА_8 , продовжуючи сварку з потерпілою ОСОБА_7 , в той же час 17 травня 2017 року, знаходячись на вулиці біля подвір`я вказаного домоволодіння тим же металевим прутом умисно наніс їй удар в ділянку шкіри живота справа, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді синця на шкірі живота справа.
В апеляційних скаргах:

- прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання (звільнення обвинуваченого від відбування покарання) у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_8 за ч.1 ст. 122 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. В частині цивільного позову вирок змінити, цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задовольнити та стягнути на її користь з обвинуваченого 1569,48 грн. спричиненої матеріальної шкоди та 50000 грн. моральної шкоди. В решті вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що звільняючи обвинуваченого від відбування покарання із застосуванням ст. 75 КК України, суд першої інстанції не врахував, що на стадії досудового слідства та в ході судового розгляду будь-яких обставин, які б пом`якшували вину обвинуваченого встановлено не було. ОСОБА_8 у вчиненому не розкаявся, навпаки заперечував вчинення суспільно-небезпечного діяння, завдану матеріальну та моральну шкоду потерпілій не відшкодував. Не було також враховано судом тяжкість вчиненого злочину, що тілесні ушкодження були спричиненні потерпілій металевим прутом в область руки та живота внаслідок чого у неї по даний час повноцінно не функціонує палець руки. Також судом не було враховано висновки досудової доповіді уповноваженого відділу пробації та думку потерпілої про призначення обвинуваченому покарання саме у виді позбавлення волі.

Під час ухвалення вироку в частині цивільного позову суд допустив невідповідність висновків фактичним обставинам справи, необґрунтовано і незаконно відмовив у задоволені позову щодо відшкодування матеріальної шкоди та часткового задоволення моральної шкоди, що відповідно до статей 408, 411 КПК України є підставою для зміни вироку.

Так потерпілою до заявленого цивільного позову в частині відшкодування матеріальної шкоди, яка полягає у понесених витратах на лікування, купівлю медичних препаратів інше, було долучено ряд доказів, які досліджувались під час судового розгляду учасниками кримінального провадження. В свою чергу сторона захисту просила не приймати до уваги при вирішенні цивільного позову лише чек, датований 11.05.2017 на придбання ренгенплівки, квитанцію на ремонт ювелірного виробу від 28.07.2017 та квитки на транспорт, вказуючи, що вони не є прямими витратами, пов`язаними з подією кримінального правопорушення. Інші чеки на придбання ліків не оспорювались та зауважень щодо їх недостовірності в учасників процесу та в суду не виникало. Враховуючи зазначене прокурор вважає, що суд не врахувавши вимоги ст. 128 КПК України, ст. 82 ЦПК України та ст.1116 ЦК України, необґрунтовано і незаконно відмовив у задоволенні вказаних витрат.
Також прокурор вважає, що судом безпідставно і не співрозмірно відмовлено в частині стягнення моральної шкоди на користь потерпілої, оскільки остання та її родичі тяжко перенесли вказані події, на даний час у потерпілої повноцінно не функціонує палець руки, що позбавляє її можливості виконувати певні роботи, що свідчить про душевні страждання потерпілої внаслідок вчиненого щодо неї злочину.

- потерпіла ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції скасувати, ухвалити новий вирок та призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст. 122 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. Цивільний позов про відшкодування 1569,48 грн. спричиненої матеріальної шкоди та 50000 грн. моральної шкоди задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом не вірно оцінені надані нею докази, що стосуються понесених матеріальних витрат на лікування внаслідок отримання тілесних ушкоджень та у зв`язку з цим і моральної шкоди, а також безпідставне звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, за обставин, на які посилався прокурор.

- адвокат ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції щодо його підзахисного ОСОБА_8 скасувати через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, справу закрити, оскільки не встановлені достатні докази для доведеності винуватості обвинуваченого в суді і вичерпані можливості їх отримання.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ОСОБА_8 тілесних ушкоджень потерпілій не спричиняв, що також підтвердили свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . В свою чергу допитані під час судового розгляду справи інші свідки ( ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ) безпосередньо не бачили як обвинувачений наносив удари металевим прутом потерпілій, а свідкам ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 це відомо лише зі слів потерпілої, а свідок ОСОБА_18 лише бачила потерпілу з пов`язкою на руці. За вказаних обставин вважає, що жоден зі свідків не бачив та не може підтвердити обставини на які вказує потерпіла ОСОБА_7 щодо нанесення їй тілесних ушкоджень саме ОСОБА_8 .

Крім того, судом були досліджені два протоколи огляду місця події, в яких зазначено про відсутність будь-яких слідів боротьби та наявності крові на місці спричинення тілесних ушкоджень. Як вбачається з відеозапису слідчого експерименту проведеного зі свідком ОСОБА_13 потерпіла була присутня під час його проведення. Вказана слідча дія переривалась, що дає підстави припустити можливість впливу потерпілої на вказаного свідка.

Враховуючи зазначене вважає, що досліджені судом письмові докази в обґрунтування винуватості його підзахисного, є непереконливими.

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які подану адвокатом апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі, а в задоволені апеляційних скарг прокурора та потерпілої просили відмовити, висновок прокурора та думку потерпілої ОСОБА_7 , які підтримали подані ними апеляційні скарги, а в задоволені скарги захисника обвинуваченого просили відмовити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково, вирок суду зміні, за наступних обставин.

Як вбачається із матеріалів справи досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, є взаємоузгодженими між собою та відповідають фактичним обставинам справи.

Допитаний в ході судового розгляду ОСОБА_8 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, пояснив, що дійсно 17.05.2017 року приблизно о 18-10 год він разом з своєю дружиною, донькою та сином пішов до будинку АДРЕСА_2 , який належить його матері та ОСОБА_13 де зустрів ОСОБА_7 . В бесіді він вивів потерпілу з двору взявши її за рукав, можливо брав і за комір, але тілесних ушкоджень їй не завдавав, ніяких предметів у нього в руках не було.
Незважаючи на те, що обвинувачений свою вину не визнав, його вина у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими і перевіреними судом доказами.
Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що 17 травня 2017 року, у вечірній час перебувала в приміщенні будинку по АДРЕСА_2 , куди зайшов ОСОБА_8 , який в бесіді виражався на її адресу нецензурною лайкою, вдарив її по лівій руці металевим прутом і виштовхав з будинку, а на зауваження присутнього при цьому співвласника вказаного будинку ОСОБА_13 не реагував. Коли вона перебувала біля автомобіля, що знаходився у дворі вказаного домоволодіння, де шукала чим можна зупинити кров на руці, ОСОБА_8 ткнув металевим прутом їй у живіт, вдарив по обличчю та виштовхав за двір.
Свідок ОСОБА_13 надав суду показання аналогічні потерпілій ОСОБА_7 щодо спричинення їй ОСОБА_8 тілесних ушкоджень. Також зазначив, що безпосередньо удару по руці потерпілої він не бачив, проте бачив як обвинувачений замахнувся та вдарив щось, потім побачив руку в крові у ОСОБА_7 , сліди крові на підлозі. На його зауваження ОСОБА_8 не реагував, навпаки хотів вдарити його металевим прутом по нозі, однак влучив в палку, на яку він спирається при ходьбі. Дружина, син та донька обвинуваченого у цей час знаходились на подвір`ї, в будинку їх не було.
Свідок ОСОБА_18 пояснила, що 17.05.2017 року близько 18-00 год, в магазині зустріла ОСОБА_7 , яка при розмові повідомила, що чекає чоловіка та збирається їхати до його будинку забрати деякі особисті речі На наступний день, проходячи повз будинку потерпілої побачила, що в неї перебинтована рука. До цього ніяких тілесних ушкоджень у останньої вона не бачила.
Свідок ОСОБА_19 пояснила, що 17.05.2017 року, у вечірній час ОСОБА_7 з ОСОБА_13 підвезли її на автомобілі до батьків. Тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 вона не бачила. Ввечері вона зателефонувала ОСОБА_7 , щоб повернутися з ними додому, однак остання сказала, що в неї щось трапилось. На наступний день вона вже бачила потерпілу з перебинтованою рукою.
Свідок ОСОБА_16 пояснила, що 17.05.2017 року ввечері, точного часу вона не пам`ятає, до неї приїхали ОСОБА_13 та ОСОБА_7 . ОСОБА_13 був засмучений, плакав та не міг нічого пояснити, а у ОСОБА_7 була пошкоджена рука, ліва, перемотана білою ганчіркою, яка була в крові. Як ОСОБА_7 пояснила, в неї виник конфлікт з ОСОБА_8 , та останній її вдарив. Також вона пам`ятає, що у потерпілої було тілесне ушкодження на животі чи на нозі.
Свідок ОСОБА_20 пояснив, що він працює фельдшером швидкої допомоги. В травні місяці, точної дати не пам`ятає, близько 20 год, до нього звернулася ОСОБА_21 з травмою лівої кінцівки, а саме кисті, в неї були переломи середнього та безіменного пальця, та рвані рани. Він надав їй першу допомогу та направив до Олександрійської лікарні. З приводу отриманих ушкоджень, ОСОБА_7 йому повідомила, що її вдарили по пальцях трубою. Рана була свіжа, тобто отримана біля пів години годину тому.
Також вина обвинуваченого підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:
- результатами висновку експерта № 204 від 08.06.2017, відповідно до якого у ОСОБА_7 виявлено ряд тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості та легких тілесних ушкоджень, які утворилися у строк, що не суперечить даті ймовірного спричинення, тобто 17.05.2017. Для спричинення наявних тілесних ушкоджень ОСОБА_7 було нанесено не менше 1 травматична дія в ділянку пальців лівої кисті та не менш як 1 травматична дія в ділянку живота справа;
- результатами протоколів огляду місця події від 05.08.2017 та від 06.08.2017 з фото таблицями - території домоволодіння та будинку АДРЕСА_1 ;
- результатами протоколів слідчих експериментів з відеозаписами від 05.08.2017 за участі свідка ОСОБА_13 та від 06.08.2017 за участі потерпілої ОСОБА_7 під час проведення яких вони повідомили обставини нанесення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ;
- результатом висновку судово-медичного експерта № 332 від 09.08.2017, відповідно до якого тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_7 , механізм їх утворення, не суперечить тим обставинам їх утворення, на які вказала потерпіла під час проведення слідчого експерименту за її участю від 06.08.2017. Тілесні ушкодження в ділянці лівої кисті ОСОБА_7 та їх механізм утворення, не суперечать тим обставинам їх утворення, на які вказав свідок ОСОБА_13 .
Крім того, судом досліджено витяг з кримінального провадження № 0000394; заяву ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення; доручення про проведення досудового розслідування від 18.05.2017; повідомлення про початок досудового розслідування; постанову про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 22.05.2017; копію паспорта потерпілої та копію її ІПН; постанова про призначення судово-медичної експертизи від 18.05.2017; копію журналу реєстрації амбулаторних хворих (витяг з записом від 17.05.2017); заяви ОСОБА_13 від 05.08.2017 та 06.08.2017 про те, що він не заперечує проти знаходження працівників поліції в будинку та на території домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; копію договору житлового будинку від 22.07.2003; копію технічного паспорта будинку АДРЕСА_2 ; постанову про призначення судово-медичної експертизи від 07.08.2017; повідомлення про підозру ОСОБА_8 від 31.08.2017; розписку прокурора ОСОБА_10 про отримання доступу до пояснень свідків від 15.01.2018.
Також судом першої інстанції не було прийнято до уваги як доказ показання допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , критично поставлено до показань свідків ОСОБА_11 яка є дружиною обвинуваченого, ОСОБА_12 сина обвинуваченого, також не прийнято до уваги зауваження прокурора стосовно допустимості ряду доказів, спростовано твердження сторони захисту щодо непричетності обвинуваченого до вчинення злочину. Причини такого рішення суд мотивовано і обґрунтовано виклав у мотивувальній частині вироку, що колегія суддів вважає правильним.
Враховуючи зазначене суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вина ОСОБА_8 є доведеною, а його дії які полягають в спричинені умисного середньої тяжкості тілесного ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 122 КК України, кваліфіковані правильно.

Що стосується тверджень прокурора та потерпілої про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого то вони не ґрунтуються на матеріалах справи і не заслуговують уваги.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею ( частиною статті ) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Згідно з вимогами статей 65 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для його вибору суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_8 покарання суд, у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, враховував, що обвинуваченим скоєно злочин середньої тяжкості. Врахував особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується нейтрально, а за місцем роботи позитивно. Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання, судом не встановлено. Також судом враховано висновки досудової доповіді, відповідно до якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як середні.
Беручи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_8 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого суд першої інстанції правильно дійшов висновку про можливе виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства та призначив йому покарання в межах санкції інкримінованого злочину та відповідно до ст. 75 КК України звільнив обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
Враховуючи зазначене в даному кримінальному провадженні, як вбачається з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що покарання ОСОБА_8 призначено із порушенням визначених у законі загальних засад.
Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції і вважає його обґрунтованим та вмотивованим, а призначене покарання таким, що слугуватиме виправлення ОСОБА_8 , а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Враховуючи зазначене спростовуються доводи апеляційних скарг прокурора та потерпілої в частині невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Приймаючи до уваги викладене, обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого злочину, колегія суддів не може погодитись з доводами прокурора та потерпілої про призначення ОСОБА_8 покарання саме у виді позбавлення волі на строк 2 роки з реальним його відбуванням з причинвідсутності обставин, які б пом`якшували його вину та того, що обвинувачений на стадії досудового слідства та в ході судового розгляду у вчиненому не розкаявся, навпаки заперечував вчинення суспільно-небезпечного діяння, оскільки це є правом обвинуваченого та способом його захисту.

Посилання прокурора та потерпілої на те, що судом не було враховано висновки досудової доповіді уповноваженого відділу пробації та думку потерпілої про призначення обвинуваченому покарання саме у виді позбавлення волі, тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, що тілесні ушкодження були спричиненні потерпілій металевим прутом в область руки та живота внаслідок чого у неї по даний час повноцінно не функціонує палець руки, також не заслуговують на увагу, оскільки тяжкість спричинених потерпілій вказаних тілесних ушкоджень є складовою об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.

Враховуючи зазначене вимоги апеляційних скарг прокурора та потерпілої щодо призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі без застосування ст. 75 КК України, задоволенню не підлягають.

Також не підлягають задоволенню вимоги захисника обвинуваченого-адвоката ОСОБА_9 щодо скасування вироку суду першої інстанції за обставин, викладених в апеляційній скарзі, за наступних обставин

Так адвокат посилається на те, що ОСОБА_8 тілесних ушкоджень потерпілій не спричиняв, що також підтвердили свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Зазначене спростовується показаннями потерпілої, ряду свідків, результатами слідчих експериментів за участі потерпілої та свідка ОСОБА_13 , результатами висновків експертів, що судом зазначено у мотивувальній частині вироку.

При дачі пояснень свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 зазначали суду, що обвинувачений ОСОБА_8 тілесних ушкоджень потерпілій не спричиняв. Суд правильно критично поставився до показань вказаних свідків, оскільки їх показання спростовуються іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, які, в свою чергу, в повній мірі узгоджуються між собою. Крім того, суд звернув увагу на те, що вказані свідки є свідками захисту, та, виходячи з їх показань та показань обвинуваченого, вони перебували у вказаному домоволодінні під час даних подій разом з останнім. Однак їх показання лише частково відповідають показанням самого обвинуваченого та містять суперечності. Так, обвинувачений зазначав, що він взяв потерпілу за рукав та вивів її з двору, можливо, брав її за комір. В свою чергу свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 показали, що жодного фізичного насильства до потерпілої не застосовувалось.
Посилання адвоката як на не підтвердження вини ОСОБА_8 на те, що свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_13 безпосередньо не бачили як обвинувачений наносив удари металевим прутом потерпілій, є безпідставними та спростовуються наступним.

Так суд не взяв до уваги як доказ вини обвинуваченого показання свідка ОСОБА_14 , оскільки останній лише проїжджав повз домоволодіння по АДРЕСА_1 , де відбувалась вказана подія де бачив людей, але що там відбувалось не бачив, їх розмови не чув, а тому вказані показання не містять жодної інформації стосовно кримінального правопорушення, наявності або відсутності вини обвинуваченого.
Також суд правильно оцінив ту обставину, що свідок ОСОБА_13 хоч і не бачив удару обвинуваченого саме по руці потерпілої, так як обвинувачений стояв до нього спиною, однак ОСОБА_13 бачив, як обвинувачений замахнувся та наніс удар, свідок почув крик потерпілої та побачив безпосередньо після удару металевий прут у руці обвинуваченого та рану на руці у потерпілої.
Безпідставними є також і посилання адвоката як на не підтвердження вини ОСОБА_8 на те, що факт спричинення потерпілій ОСОБА_7 тілесних ушкоджень обвинуваченим, стали відомі свідкам ОСОБА_19 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 лише зі слів потерпілої, а свідок ОСОБА_18 бачила лише потерпілу з пов`язкою на руці. За вказаних обставин апелянт вважає, що жоден зі свідків не бачив та не можуть підтвердити обставини на які вказує потерпіла ОСОБА_7 щодо нанесення їй тілесних ушкоджень саме ОСОБА_8 . Зазначене повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів, а саме показаннями потерпілої, свідка ОСОБА_13 , результатами проведених з ними слідчих експериментів, результатами висновків експертів, які також частково узгоджуються із показаннями свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 щодо факту спричинення та наявності у потерпілої тілесних ушкоджень.

Посилання апелянта на те, що відповідно протоколів огляду місця події не було виявлено будь-яких слідів боротьби та наявності крові на місці спричинення тілесних ушкоджень, як підставі невинуватості обвинуваченого у вчиненому злочині також є безпідставними та спростовуються наступним. Відповідно матеріалів справи тілесні ушкодження потерпілій завдано 17.05.2017, а огляди місця події проведено 05.08.2017 та 06.08.2017, тобто майже через три місяці після вказаних подій. Суд дійшов правильного висновку, що відсутність слідів боротьби та плям бурого кольору на місці події не спростовує встановлені судом факти щодо нанесення тілесних ушкоджень потерпілій про що відзначив у вироку.
Також не заслуговують уваги і твердження апелянта на те, що під час проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_13 , була присутня потерпіла, що дає підстави припустити можливість впливу потерпілої на вказаного свідка, за наступних обставин.

Оцінюючи докази у їх сукупності і взаємозв`язку, суд першої інстанції відзначив у вироку, що в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 дав показання, ідентичні показанням при проведенні з ним слідчого експерименту, протокол та відеозапис якого були також досліджені в судовому засіданні. Зазначене повністю спростовує твердження апелянта про можливість впливу потерпілої на вказаного свідка.

При вирішенні апеляційних вимог потерпілої та прокурора щодо зміни вироку суду в частині цивільного позову, колегія суддів вважає, що вказані вимоги заслуговують на увагу.

Так потерпілою ОСОБА_7 було заявлено цивільний позов про стягнення на її користь з обвинуваченого 1569,48 грн. спричиненої матеріальної шкоди та 50000 грн. моральної шкоди.

Під час розгляду справи судом було досліджено надані потерпілою докази на підтвердження спричиненої матеріальної шкоди чеки на купівлю медичних препаратів інші докази. Сторона захисту просила не приймати до уваги при вирішенні цивільного позову лише чек, датований 11.05.2017 на придбання ренгенплівки, квитанцію на ремонт ювелірного виробу від 28.07.2017 та квитки на транспорт, вказуючи, що вони не є прямими витратами, пов`язаними з подією кримінального правопорушення. Інші чеки на придбання ліків не оспорювались.
В свою чергу суд у вироку відзначив, що не знайшов правових підстав для задоволення позовних вимог потерпілої в частині стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди, оскільки надані потерпілою касові чеки на ліки, інші понесені витрати до уваги не взяв.
За вказаних обставин апеляційний суд вважає, що під час ухвалення вироку в частині цивільного позову, суд допустив невідповідність висновків фактичним обставинам справи, що відповідно до статей 408, 411 КПК України, є підставою для зміни вироку.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 409, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2018 року в частині цивільного позову скасувати.

Матеріали кримінального провадження в частині цивільного позову направити до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області для розгляду по суті в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді - підписи
Згідно з оригіналом

Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2