Справа №490/4460/18 20.08.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретарів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 липня 2018 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, громадянки України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.3,4 ст. 190, ч. ч. 1,4 ст.358 КК України.
-- застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, з правом внесення застави у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 176200 гривень.

Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_8
підозрювана: ОСОБА_7
захисник: ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Провадження: № 11-сс/784/421/18 Слідчий суддя: ОСОБА_9
Категорія: оскарження ухвали Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1 .

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою.
Вказує на недоведеність ризиків передбачених ст. 177 КПК України.
Стверджує, що підозрювана раніше не судима, зв`язків з підозрілими особами не підтримує. Вважає, що для злочинного плану не мала ні навичок, ні знань, ні зв`язків, необхідних для отримання інформації про одиноких власників квартири, які вмирають та не мають спадкоємців, які приймають спадщину. Крім того стверджує, що почерк, яким заповнено заяву у реєстраційну службу не належить підозрюваній.
Вважає висновок слідчого судді відносно того, що ОСОБА_7 буде переховуватися від органів досудового слідства та суду не доведеним. При цьому вказує на довідку-характеристику від 26.07.2018р., в якій зазначено постійне місце проживання підозрюваної.
Стверджує, що є не доведеним і ризик того, що підозрювана матиме можливість впливати на свідків. Зазначає, що підозрювана є не судимою та ніколи ніяким чином не порушувала закон.
Вважає, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки. Вказує, що остання підтримує гарні відносини зі своїми доньками та їх родинами.
Твердить, що слідчий суддя не мотивувала в ухвалі неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, не навівши при цьому достатнього обґрунтування, яке могло б свідчити про такий висновок.
Вважає, що ОСОБА_7 не є небезпечною та не потребує ізоляції від суспільства.
Окрім того, вказує на те? що розмір застави встановлений слідчим суддею не відповідає майновому стану і доходам підозрюваної.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

У невстановлений час, але не пізніше грудня 2015 року, ОСОБА_7 , при невстановлених слідством обставинах отримала інформацію про наявність квартири за адресою: АДРЕСА_2 , власник якої помер, а спадкоємець ОСОБА_10 , свідоцтво про право власності в порядку спадкування не отримував. Тоді в ОСОБА_7 , виник злочинний намір на заволодіння шляхом обману зазначеною квартирою. З цією метою ОСОБА_7 , розробила план злочинних дій відповідно до якого, у невстановлений органом досудового розслідування час та в невстановленому місці, достовірно знаючи про те, що нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , їй не належить, підробила договір купівлі продажу № 625/1 від 25 вересня 1998 року, зареєстрований на Товарній біржі «Українська біржа нерухомості» Миколаївська філія, шляхом власноручного виконання у ньому підпису в графі «Покупець», згідно якого ОСОБА_7 , придбала зазначену квартиру 25.09.1998р. у ОСОБА_11 . Зазначений договір купівлі продажу було засвідчено директором ТБ «Українська біржа нерухомості» Миколаївська філія - ОСОБА_12 .
Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи № 268 від 21.06.2018, підпис від імені ОСОБА_12 , у договорі № 625/1 купівлі продажу квартири від 25.09.1998, виконаний не ОСОБА_12 , а іншою особою.

Крім того, 05.12.2015, ОСОБА_7 , достовірно знаючи про те, що договір купівлі продажу нерухомого майна № 625/1 від 25.09.1998, є підробленим, продовжуючи діяти за злочинним планом, з метою державної реєстрації права власності та заволодіння квартирою АДРЕСА_3 , спадкоємцем якої являться ОСОБА_10 , прибула до реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, за адресою: м. Миколаїв, вул. Адміральська 20, та використовуючи свій паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 виданий Заводським РВ у м. Миколаєві УДМС України в Миколаївській області, з відміткою місця реєстрації: АДРЕСА_4 , надала державному реєстратору реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, підроблений договір купівлі продажу від 25.09.1998, який містить неправдиві відомості, про те, що ОСОБА_7 , придбала зазначену квартиру 25.09.1998 у ОСОБА_11 .
Будучи введеним в оману, державний реєстратор, на підставі поданих останньою документів, здійснив у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, запис про реєстрацію права власності на кв. АДРЕСА_3 , за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до висновку оціночно-будівельної експертизи № 140 від 25.01.2016, вартість нерухомого майна, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 16.12.2015, становить 420 924 гривні.

В подальшому у невстановлений час, але не пізніше 28.11.2015р., невстановлена особа на ім`я ОСОБА_13 , підшукала ОСОБА_14 , в присутності останнього зустрілась із ОСОБА_7 , поблизу будинку АДРЕСА_5 та показала йому вказану квартиру, а також заявила ціну в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США, яку вони мали намір отримати від продажу квартири. Довірившись ОСОБА_7 , і не підозрюючи злочинного походження права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , невстановлена особа на ім`я ОСОБА_13 , запропонувала придбати зазначену нерухомість ОСОБА_14 , якому про факти підроблення офіційних документів та незаконного заволодіння квартирою теж нічого відомо не було, і який погодився придбати квартиру.
Після чого, у невстановлений в ході досудового розслідування час та обставинах, але не пізніше 10.12.2015, ОСОБА_7 , придбала у невстановленої особи підроблені документи, а саме: довідку про склад сім`ї (Ф-3) № 4982 від 10.12.2015, ЖКП № 19, відповідно до якої ОСОБА_7 , дійсно мешкала за адресою: АДРЕСА_2 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_7 , 16.12.2015, відповідно до розробленого злочинного плану, прибула в офіс приватного нотаріуса ОСОБА_15 , у м. Миколаєві, та вдаючи з себе добросовісного власника нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , для посвідчення наступної нотаріальної дії продажу вказаного нерухомого майна, надала нотаріусу документи, що підтверджують її особу та право власності ОСОБА_7 , на квартиру, які містять відомості, що не відповідають дійсності, а саме довідку про склад сім`ї (Ф-3) № 4982 від 10.12.2015, ЖКП № 19, відповідно до якої ОСОБА_7 , мешкала за адресою: АДРЕСА_2 , договір купівлі продажу № 625/1 від 25 вересня 1998 року, зареєстрований на Товарній біржі «Українська біржа нерухомості» Миколаївська філія.
В подальшому ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що документи, які нею були надано для посвідчення нотаріальної дії купівлі продажу нерухомого майна, є підробленими, а нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 набуто у результаті протиправних дій, з корисливих мотивів, маючи умисел заволодіння грошовими коштами ОСОБА_16 , вдаючи добросовісного власника нерухомого майна, 16.12.2015 реалізувала нерухоме майно, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_16 , отримавши за продаж нерухомого майна грошові кошти у сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США., що за офіційним курсом Національного банку України станом на 16.12.2015, становить 351 750 гривень.
Своїми протиправними діями внаслідок реалізації нерухомого майна, ОСОБА_7 , спричинила ОСОБА_16 , матеріальну шкоду на суму 15 000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 16.12.2015, становить 351 750 гривень та перевищує 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

30.07.2018 слідчим повідомлено ОСОБА_7 про підозру, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч.3, 4 ст. 190, ч. 1, 4 ст. 358 КК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що застосування до підозрюваної запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою не забезпечить її належної поведінки в ході досудового розслідування та під час судового розгляду в кримінальному провадженні.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідача, пояснення підозрюваної та захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення оскаржуваної ухвали без зміни, вивчивши матеріали кримінального та судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 194 КПК України, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Ці вимоги закону дотримані слідчим суддею при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу. Так, належним чином та з достатньою повнотою досліджені обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання відносно ОСОБА_7 такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме, питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначив про причетність ОСОБА_17 до вчинення злочинів, передбачених ч.ч.3,4 ст.190, ч.ч.1,4 ст.358 КК України.

Так, надані прокурором докази, зокрема, заява та показання потерпілого ОСОБА_10 про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення; договір купівлі продажу № 625/1 від 25 вересня 1998 року, зареєстрований на Товарній біржі «Українська біржа нерухомості» Миколаївська філія, згідно якого ОСОБА_7 , придбала зазначену квартиру 25.09.1998 у ОСОБА_11 ; висновком судової почеркознавчої експертизи №268 від 21.06.2018; висновок судової почеркознавчої експертизи № 301 від 11.04.2014; висновок судової технічної експертизи документів №302 від 24.02.2016; висновок оціночно-будівельної експертизи № 140 від 25.01.2016; відповідь на запит ЖКП ММР «Південь»; договір купівлі продажу від 16.12.2015; показання свідка ОСОБА_14 ; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_14 ; показання свідка ОСОБА_18 ; висновок судової технічної експертизи документів № 303 від 26.02.2016; висновок судової почеркознавчої експертизи № 381 від 10.05.2016; показання потерпілої ОСОБА_16 про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 та інші зібрані у кримінальному провадженні докази у своїй сукупності є достатніми для підозри останньої до вчинення вищевказаних злочинів.

Таким чином, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів передбачених ч. ч. 3,4 ст. 190, ч. ч. 1, 4 ст. 358 КК України.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування ні слідчим суддею суду першої інстанції, ні Апеляційним судом перевірці не підлягають.

З огляду на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів невеликої тяжкості, тяжкого, а також особливо тяжкого злочину (ч.4 ст.190 КК України) за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України стосовно неї може бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, в матеріалах судового провадження містяться дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існують передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а саме того, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному проваджені.

Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 раніше не судима, не працює, є пенсіонеркою, не має постійного місця проживання, не має міцних соціальних зв`язків, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 12 років із конфіскацією майна, що свідчить про те, що перебуваючи на волі остання матиме змогу переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на даний час проводяться слідчі та процесуальні дії, спрямовані на виявлення та документування інших кримінальних правопорушень скоєних ОСОБА_7 та встановлення повного кола осіб, які можуть бути причетними до вищевказаних кримінальних правопорушень.

Також, матеріали провадження свідчать про те, що ОСОБА_7 не надала показання відносно осіб, які можливо причетні до вчинення вказаних кримінальних правопорушень.

З огляду на наведене, перебуваючи на волі ОСОБА_7 не буде позбавлена можливості здійснювати вплив на свідків по справі.

З урахуванням тяжкості злочинів, у скоєнні яких підозрюється ОСОБА_7 , даних про особу підозрюваної, Апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що саме такий запобіжний захід, як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків. Інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Щодо визначення розміру застави, то, відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.
Як вбачається із наданих матеріалів, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів, один з яких є особливо тяжким.
У рішенні від 12 березня 2009 року у справі «Олександр Макаров проти Росії № 152117/07 Європейський суд з прав людини зазначив, що сума застави повинна оцінюватися ступенем впевненості, яка можлива в тому разі, що перспектива втрати забезпечення у випадку його неявки в суд послужить достатнім фактором, виключаючи з його сторони будь-яке бажання зникнути. Таку ж позицію Європейський суд займав і по інших справах - Мангру проти Іспанії, Ноймастер проти Австрії.
Отже, слідчий суддя дійшов вірного висновку про необхідність застосування застави, як альтернативного запобіжного заходу відповідно до п.3 ч.5 ст.182 КПК України, призначивши її розмір - 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 176 200 грн. та зазначив, які обов`язки з передбачених ст. 194 КПК України будуть покладені на підозрюваного у разі внесення застави, наслідки їх невиконання.

Слідчим суддею при розгляді клопотання не було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого рішення.
З урахування викладеного, Апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Отже, апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, Апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційн у скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 липня 2018 року, якою ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: