УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, клопотання генерального директора ТОВ «ЕКО» ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

в с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся генеральний директор ТОВ «ЕКО» ОСОБА_4 в порядку ст.174 КПК України, посилаючись на те, що СУ ФР ОВПП ДФС проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000160 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.205, ч. 3 ст. 212 КК України, в рамках якого ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29.06.2018 накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунку ТОВ «ЕКО» відкритому в ПАТ «Альфабанк», а саме: № НОМЕР_1 на суму завдану кримінальним правопорушенням, що не перевищує 8 064 947 грн.
В обґрунтування доводів заявник зазначає, що жодній посадовій особі підприємства про підозру не оголошено, а у слідчих відсутні докази наявності факту вчинення службовими особами ТОВ «ЕКО» кримінальних правопорушень, а також відсутні данні, що спірне грошові кошти є предметом кримінального правопорушення, набуті протиправним шляхом або отримані в наслідок вчинення кримінального правопорушення.
Посилаючись на зазначене, заявник просив скасувати накладений арешт, оскільки обмеження права користування та розпорядження майном блокує діяльність підприємства та у подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба.
У судовому засіданні представник ТОВ «ЕКО» ОСОБА_3 підтримав заявлені вимоги та просила задовольнити клопотання з наведених в ньому підстав.
Слідчий в судове засідання не з`явився, разом з тим до суду надійшла заява слідчого ОСОБА_5 про розгляд клопотання у його відсутність, проти клопотання заперечував, просив відмовити у задоволенні.
Заслухавши доводи представника ТОВ «ЕКО» ОСОБА_3 , вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Так, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29.06.2018 за клопотанням старшого слідчого з особливо важливих справ 6-го ВРКП СУ ФР ОВПП ДФС ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000160 накладено арешт на грошові кошти ТОВ «ЕКО», які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у ПАТ «Альфабанк» та заборонено розпоряджатись грошовими коштами які знаходяться на вказаному рахунку, за винятком видаткових операцій по сплаті податків, зборів та інших обов`язкових платежів до державного бюджету та з можливістю зарахування на зазначений рахунок коштів, що надходять.

Підставою для накладення арешту слугувало те, що службові особи ТОВ «ЕКО» діючи умисно з метою ухилення від сплати податків, в порушення п.198.1, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями) незаконно віднесли до складу податкового кредиту суми з ПДВ по фінансово-господарським взаємовідносинам з: ТОВ «СФС Трейд» (код ЄДР - 39548253), ТОВ «Астер Трейд Україна» (код ЄДР - 39513283) за період з 01.03.2015 по 31.07.2015, що призвело до фактичного ненадходження до державного бюджету коштів на загальну суму 15 883 964 грн., тобто в особливо великих розмірах.

Крім того встановлено, що невстановлені слідством особи діючи умисно та протиправно створили ряд суб`єктів господарської діяльності, серед яких ТОВ «ЕНПАЙС», ТОВ «Бравібеллі», ТОВ «Меллвіл» з метою прикриття незаконної діяльності підприємств реального сектору економіки, серед яких ТОВ «ЕКО». Поряд з тим, згідно висновку акту перевірки №1346/28-10-42-01/32104254 від 17.05.2018 встановлено, що службові особи ТОВ «ЕКО» в наслідок оформлення безтоварних операцій з ТОВ «ЕНПАЙС», у період з 01.01.2016 по 23.11.2017 умисно ухилилися від сплати податку на додану вартість на загальну суму 8 064 847 грн.

Як визначено в ухвалі слідчого судді арешт накладено з метою збереження речових доказів відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, оскільки спірне майно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, зокрема мають статус речових доказів у кримінальному провадженні.
При цьому, чинним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.
Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Об`єктом злочинних посягань за ст. 212 КК України є встановлений законодавством порядок оподаткування юридичних і фізичних осіб, який забезпечує за рахунок надходження податків формування доходної частини бюджету та державних цільових фондів.
З огляду на зазначене грошові кошти, що акумульовані на розрахункових рахунках не можуть вважатись доказами в розрізі тих злочинів, досудове розслідування по яким здійснюється СУ ФР ОВПП ДФС.
Крім того, як вбачається з матеріалів клопотання, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30.07.2018 скасовано ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06.12.2017 якою надано дозвіл на проведення позапланової документальної перевірки ТОВ «ЕКО» з питань дотримання вимог податкового, валютного (бюджетного) та іншого законодавства і правильності визначення об`єкту оподаткування, повноти нарахування та сплати податків до бюджету всіх рівнів при взаємовідносинах з ТОВ «ЕНПАЙС».
Положеннями ст. 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
При розгляді клопотання по суті встановлено нові обставини, які спростовують твердження слідчого, що спірні грошові кошти є предметом кримінального правопорушення у вказаному кримінальному провадженні.
Так, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.06.2016, що набрала законної сили, яким скасовано податкове повідомлення-рішення № від 11.04.2016, яким донараховано зобов`язань з ПДВ на суму 15 883 964,00 грн. та за штрафні санкції на суму 970 991 грн. та податкове повідомлення-рішення № від 11.04.2016, яким зменшено суму від`ємного значення з ПДВ у розмірі 72 270,00 грн. та застосовано штрафні санкції на суму 18 068,00 грн.

Отже, доводи заявника знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та є такими, що ґрунтуються на законі.
При вирішенні питання про скасування арешту майна також необхідно враховувати співмірність між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти, з метою уникнення більш складних наслідків.
Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Отже, підсумовуючи, слідчий суддя вважає не співмірним застосування накладеного арешту та приходить до висновку, що подальше застосування такого виду забезпечення кримінального провадження знаходиться поза розумною межею, яка повинна виправдовувати саме такий спосіб втручання у права власника майна.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та наявність правових підстав для скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29.06.2018.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-174, ч.2 ст.167, 309 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:
Клопотання генерального директора ТОВ «ЕКО» ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт грошових коштів, які знаходяться на банківському рахунку ТОВ «ЕКО» (), а саме: № НОМЕР_1 відкритому в банківській установі ПАТ «Альфа-Банк» (МФО 300346), що за адресою: м. Київ, вул.. Десятинна, 4/6 накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29.06.2018 у кримінальному провадженні № 0000160.

Скасувати заборону розпоряджатися грошовими коштами, які перебувають на банківському рахунку ТОВ «ЕКО» (), а саме: № НОМЕР_1 відкритому в банківській установі ПАТ «Альфа-Банк» (МФО 300346).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 28.09.2018.

Слідчий суддя: