Справа № 209/1242/13-к
Провадження № 1-о/209/3/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2018 року суддя Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 розглянувши заяву адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.03.2015 року відносно засудженого за ч.4 ст. 296 КК України ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

08 червня 2018 року до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшла заява адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.03.2015 року у справі № 209/1242/13-к, провадження № 1-кп/209/9/14, відносно засудженого за ч.4 ст. 296 КК України ОСОБА_3 .
В своїй заяві адвокат ОСОБА_2 просить суд: відновити справу у зв`язку з нововиявленими обставинами у кримінальній справі, провести судовий розгляд; скасувати вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.03.2015 року та постановити у справі відносно ОСОБА_3 новий вирок у скоєні злочину, передбаченого ст. 125 КК України; викликати та доставити в судове засідання ОСОБА_3 , який на даний час знаходиться в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4) за адресою: 49006, м. Дніпро, вул. Надії Алексеенко, буд. 80; викликати в судове засідання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
В заяві про перегляд судового рішення адвокатом зазначено, що у провадженні Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська знаходилася кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України. Вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.03.2015 року ОСОБА_3 було засуджено за ч. 4 ст. 296 КК України до позбавлення волі строком на 3 (три) роки. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2016 року вирок було змінено в частині посилання у вироку на обставину, що обтяжує покарання - «тяжкі наслідки від злочину». Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 квітня 2018 року вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 березня 2015 року та ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2016 року залишені без змін.

Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська 27 березня 2015 року при постановлені вироку, внаслідок незнання про обставини, які виключають протиправність діянь ОСОБА_3 , а саме про те, що він, застосовуючи до визнаного потерпілим у справі ОСОБА_6 фізичну силу та спричинивши йому легкі тілесні ушкодження, перебував у стані необхідної оборони, допущена помилка, внаслідок чого ухвалене незаконне рішення.

Так, згідно вироку суду ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні 31 липня 2011 року з 21.00 години до 22 години 10 хвилин під час перебування на літньому майданчику біля магазину ПП «Медяник» у м. Дніпродзержинську хуліганства - грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та з застосуванням вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, і йому бкло призначене покарання у вигляді позбавлення волі на 3 роки.

Суд, визначаючи обставини справи, які він розцінив як грубе порушення ОСОБА_3 громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, у вироку вказав, що він 31 липня 2011 року приблизно о 21.00 годині у приміщенні магазину ПП «Медяник» в районі перехрестя вулиць Дніпробудівської та Кармелюка в м. Дніпродзержинську, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, висловлювався нецензурною лайкою на адресу продавця ОСОБА_7 та відвідувачів магазину. На неодноразові законні вимоги присутніх на майданчику ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 припинити хуліганські дії, ОСОБА_3 не реагував, продовжуючи викрикувати на адресу присутніх нецензурну лайку та погрожувати фізичної розправою, і приблизно о 21 годині 50 хвилин залишив майданчик, пообіцявши повернутися. Продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_3 за невстановлених слідством обставин, у невстановленому слідством місці взяв схожий на ніж предмет, тобто заздалегідь заготовив предмет для заподіяння тілесних ушкоджень, після чого, тримаючи при собі згаданий предмет, близько о 22 годині 10 хвилин того ж дня повернувся на зазначений майданчик. ОСОБА_3 підійшов до малознайомого йому ОСОБА_6 , який сидів за столиком біля магазину, та умисно з хуліганських мотивів завдав йому удар в ділянку спини схожим на ніж предметом, в результаті чого останньому були заподіяні тілесні ушкодження, які належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`ю потерпілого. Продовжуючи злочинні дії, спрямовані на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, ОСОБА_3 і невстановлений слідством чоловік, який приєднався до нього, на дорозі біля міської лікарні № 5 в районі перетину вулиць Кармалюка і Дніпробудівської, наздогнали ОСОБА_6 , який тікав від них. ОСОБА_3 завдав останньому удар в спину, від якого потерпілий втратив рівновагу і впав на землю, після чого засуджений і невстановлений слідством чоловік завдали потерпілому кілька ударів ногами в спину та живіт. У результаті побиття ОСОБА_11 були заподіяні тілесні ушкодження, які належать до легких тілесних ушкоджень. Таким чином, визнаючи ОСОБА_3 винуватим у вчинені хуліганства, суд виходив з того, що ОСОБА_3 , з мотивів явної неповаги до суспільства, безпричинно, застосувавши силу, спричинив ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження, а після цього ще вчинив інші насильницькі дії.

В той же час, матеріали кримінальної справи свідчать про те, що потерпілий ОСОБА_6 , перебував у стані алкогольного сп`яніння, про що свідчить висновок експерта № 18 від 07.11.2011 року, в якому зазначено: «Из истории болезни № 4615 ГБСМП г. Днепродзержинска хирургического отделения на ОСОБА_6 1975 г.р., что 31.07.2011 г. в 23.30 поступил с диагнозом: колото-резанное ранение поясничной области, алкогольное опьянение (опьянение -алкоголь в крови 0,82 промилле). При поступлении жалобы на наличие раны в области спины. Со слов, около 30-40 минут назад знакомый Руслан ударил ножом. Самостоятельно обратился в ГБСМП. Состояние неудовлетворительное. В сознании, несколько возбужден, лицо гиперемировано, изо рта запах алкоголя, ю….из анализа на его имя № 27 от 01.08.2011 г. в 00.45 часа, в крови этиловый алкоголь 0,82 промилле. Сам спровокував данный конфлікт, що підтверджується і постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 10.08.2011 року в якій зазначено: «Как пояснил ОСОБА_12 , действительно он 31.07.2011 года около 21.30 часов находился в магазине «Медяник», у него с незнакомой девушкой произошел конфликт, так как он со своим знакомым громко разговаривал. Выйдя из магазина, к нему подошел ОСОБА_6 , который стал грубить и провоцировать конфликт, поскольку раньше между ними сложились неприязненные отношения из-за общей стоянки автомобилей, которая находится во дворе между их домами. Также подошел незнакомый парень, который достал газовый баллон и прыснул им, в результате чего все разошлись. Гр. ОСОБА_12 сел в свой автомобиль, чтоб отвести знакомого на вокзал, однако по дороге заметил, что у него отсутствует один из телефонов. 31.07.2011 г. около 22.10 час. вернулся обратно к магазину, чтоб забрать принадлежащий ему телефон. В это время, когда ОСОБА_12 поднял мобильный телефон, к нему подошел ОСОБА_6 и попытался его ударить, гр. ОСОБА_12 увернулся, и в это время неизвестный парень брызнул газовым баллоном, и ОСОБА_12 стал убегать в сторону 5-й городской больницы, затем сел в свой автомобиль и уехал».

Згідно пояснень ОСОБА_3 , він органам досудового слідства неодноразово зазначав, що сам потерпілий спочатку вчинив конфлікт на літньому майданчику, який полягав у тому, що він став перший йому грубіянити, виражався на його адресою нецензурною лайкою, потім схопив його за вухо та став тягнути зі словами «сейчас к матери тебя отведу», на що ОСОБА_3 відштовхнув його руку, після чого, використавши зближення із ОСОБА_3 , замахнувся на нього скляним пивним бокалом, який тримав в руці і який заздалегідь підготував для нанесення удару та спричинення тілесних ушкоджень. ОСОБА_3 увернувся і удар попав по плечу та ключиці, спричинивши фізичний біль. Після нападу ОСОБА_3 , перебуваючи у стані необхідної оборони, застосував ключ від автомобіля, який тримав в руці до припинення протиправних дій ОСОБА_6 , і обороняючись від ОСОБА_6 та незнайомого чоловіка, який бризнув з газового балона у сторону ОСОБА_3 , спричинив йому легкі тілесні ушкодження у вигляді колотої різаної рани в поясничній області. Таким чином, до того, поки сам ОСОБА_6 не спровокував конфлікт з ОСОБА_3 , не схопив його за вухо, не замахувався та не вдарив пивним бокалом, а незнайомий чоловік бризнув газовим балоном, він до нього фізичної сили не застосовував і не торкався його та відповідно не спричинив фізичного болю. Застосування ним сили до ОСОБА_6 було вимушеною мірою захисту від нападу ОСОБА_6 . Силу до ОСОБА_6 застосував, перебуваючи в стані необхідної оборони, захищаючи своє здоров`я і життя від протиправних дій ОСОБА_6 .

Але судом зазначені докази стосовно правомірності дій ОСОБА_3 по захисту від насильства з боку ОСОБА_6 не були взяті до уваги. Натомість суд, описуючи цей визначальний для правильної оцінки подій момент справи, у вироку вказав «його вина підтверджується показаннями потерпілого, показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_7 , ОСОБА_18 , показаннями свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , які підтвердили факт отримання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, їх характер та локалізацію». З огляду на допущену судом першої інстанції помилку у встановленні дійсних обставин справи, захист ОСОБА_3 , на його вимогу, здійснив його допит, і по його показанням виникла необхідність допитати свідка ОСОБА_4 та свідка, який не був допитаний судом, але заявлялася за клопотанням захисту для допиту - ОСОБА_5 .

Допитана свідок ОСОБА_4 надала покази про те, що у її сина з потерпілим ОСОБА_6 і нею склалися несприятливі стосунки із-за стоянки автомобілів, що ОСОБА_6 сам завжди першим постійно провокував ці конфлікти. 31.07.2011 року приблизно в 21.00 годині до неї додому на консультацію приїздила її знайома ОСОБА_5 із своїм сином, у якого після дачі з`явилися висипання на тілі, оскільки вона лікар дерматолог. Після огляду дитини вона надала поради щодо лікування. ОСОБА_5 приїздила на автомобілі «Черрі», вдома вона була зі своєю матір`ю. ОСОБА_5 з сином побула в неї приблизно годину. Коли вони уїхали від неї, через деякий час ОСОБА_5 передзвонила їй на телефон та повідомила, що коли вона поїхала від неї, то побачила на літньому майданчику біля магазину «Медяник» як незнайомий чоловік, який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, замахувався на її сина пивним бокалом. Разом з ними була компанія людей, які, судячи по їх поведінці, також були в стані алкогольного сп`яніння, бо вони бігали та кричали. ОСОБА_4 після почутого передзвонила своєму сину ОСОБА_21 , від якого дізналася що ОСОБА_6 провокував скандал, спочатку словами, потім підійшов до нього, схопив його за вухо та тягнув при цьому говорив: «сейчас к матери отведу». Після того, як її син відштовхнув його від себе, він замахувався на нього пивним бокалом та вдарив його ним в плече. Дії її сина ОСОБА_3 до ОСОБА_6 були вимушеною мірою захисту від нападу ОСОБА_6 . Силу до ОСОБА_6 застосовував, перебуваючи в стані необхідної оборони, захищаючи своє здоров`я і життя від протиправних дій ОСОБА_6 . Через деякий час до неї приїхали працівники міліції та повідомили, про те що сталося і що ОСОБА_6 в лікарні. Вона зі своєї матір`ю поїхали на таксі в лікарню до ОСОБА_22 , щоб дізнатися про стан його здоров`я. В лікарні від лікаря дізнались, що у ОСОБА_6 рана на поясниці, яка відноситься до легких тілесних ушкоджень. Коли прийшли в палату, то побачили, що ОСОБА_6 знаходиться в стані сильного алкогольного сп`яніння. Побачивши її, він став виражатися на її адресу грубою нецензурною лайкою.

З показань ОСОБА_5 встановлено, що вона 31.07.2011 року зі своїм сином приїхала на своєму автомобілі «Черрі» додому до ОСОБА_4 на АДРЕСА_1 приблизно в 21.00 годині на консультацію. Оскільки після дачі у її сина на тілі появилися висипання, і оскільки ОСОБА_4 лікар - дерматолог, вона звернулася до неї, де побули приблизно одну годину. Коли поверталися додому по дорозі побачила на літньому майданчику біля магазину її сина ОСОБА_23 , біля нього стояв незнайомий чоловік, який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, замахувався на сина ОСОБА_4 пивним бокалом, разом з ними була компанія людей, які, судячи по їх поведінці, також були в стані алкогольного сп`яніння, бо вони бігали та кричали. Вона одразу передзвонила ОСОБА_4 та повідомила про те що бачила, що саме незнайомий чоловік замахується на ОСОБА_23 пивним бокалом.

Таким чином, вказані письмові покази самого ОСОБА_3 , свідка ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_5 , на яких відображено події, які інкриміновані ОСОБА_3 як злісне хуліганство, повністю спростовують висновок суду про те, що ОСОБА_3 з мотивів явної неповаги до суспільства, безпричинно застосувавши силу, спричинив ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани в поясничній ділянці.

Твердження суду, що ОСОБА_3 , нібито, застосував ніж і сам перший накинувся на ОСОБА_6 , спростовуються не тільки його показаннями, а й показаннями свідка ОСОБА_4 матері та свідка ОСОБА_24 , яка не була допитана ні на досудовому слідстві, ні в судовому засіданні, а її свідчення мають важливе значення для справи та встановлення істини і спростовують покази других свідків щодо вказаних подій. Відтак, судом була допущена помилка, яка суттєво вплинула на висновки суду щодо винуватості ОСОБА_3 в інкримінованому йому злочині.

Першопричиною допущеної судом помилки, яка призвела до неправильного застосування закону, стало неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, яка полягає у тому, що дрібне хуліганство в першому епізоді та спричинення легких тілесних ушкоджень в другому епізоді, безпідставно кваліфіковані, як хуліганство з обтяжуючими обставинами (застосовано матеріальний закон, який при повному дослідженні доказів не повинен був бути застосований, та не застосовано закон, який повинен був бути застосований). З потерпілим ОСОБА_6 , з яким ОСОБА_3 мешкав в одному подвір`ї, у нього були неодноразово конфлікти, пов`язані з паркуванням особистих авто у дворі багатоквартирного будинку. Сам ОСОБА_6 разом зі своїм адвокатом писав заяву до поліції (копія якої є в матеріалах справи) про притягнення ОСОБА_3 саме за ст. 125 КК України та не заперечував факт наявності між ними несприятливих стосунків, а в судовому засіданні фактично відмовився від звинувачень, розуміючи причину конфлікту та свою вину. Цей протизаконний поділ єдиної цілісної події, яка почалася із словесного конфлікту, тяганням за вухо, замахуванням та ударом бокалом, і яка закінчилася в момент, коли ОСОБА_3 , обороняючись від дій ОСОБА_6 , захищаючи своє життя, поранив його ключом від свого автомобіля. Подаючи заяву ОСОБА_6 до рук міліції на два окремих епізоди, органи досудового слідства, а в подальшому і суд спотворили цілісну картину вечірніх подій 31.07.2011 року на літньому майданчику біля магазину «Медяник», що негативно відображено на всебічності, повноті, об`єктивності, а відтак і законності вирішення справи. Очевидно, що об`єктивне дослідження дій ОСОБА_6 в частині провокації та створення конфлікту та подальшому нанесенню йому тілесних ушкоджень був і є вирішальним для правової оцінки не тільки дій самого ОСОБА_6 , а й для правильної оцінки дій ОСОБА_3 та повинно було досліджуватися і оцінюватися органом досудового слідства і судом у сукупності з усіма обставинами справи. Таким чином, зазначені нововиявлені обставини, встановлені показами самого ОСОБА_3 , зробленими 31.05.2018 року, показами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , зробленими 04.06.2018 року, разом із іншими матеріалами кримінальної справи у своїй сукупності, переконливо доводять, що застосовуючи ключ від автомобіля, яким було нанесено лише один поріз потерпілому ОСОБА_6 , що ОСОБА_3 перебував у стані необхідної оборони від потерпілого ОСОБА_6 , що вчинив протиправні дії по відношенню до нього, а також від незнайомого чоловіка, який бризнув з газового балону в сторону ОСОБА_3 . Відтак, діяння ОСОБА_3 підпадають під дію статей 36 та 38 ККі не містять складу інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Як на правові підстави заяви, посилається на роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, що надані в Постанові № 1 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону», статті 459 460, 461 КПК України.

Вивчивши заяву про перегляд вироку за нововиявленими обставинами та додані до неї документи, а також матеріали кримінального провадження (справа № 209/1242/13-к), суд вважає, що заява адвоката ОСОБА_2 підлягає поверненню.

Згідно ч.2 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами зазначаються:
4) обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду;
5) обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду;
5-2) клопотання про поновлення строку подання заяви;
Згідно ч. 3 ст. 462 КПК України, якщо заяву подає захисник, представник потерпілого, то до неї додаються оформлені належним чином документи, що підтверджують його повноваження відповідно до вимог цього Кодексу.

В статті 460 КПК України передбачено, що учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими або виключними обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.
Адвокат ОСОБА_2 не приймала участі в розгляді кримінального провадження (справа № 209/1242/13-к) за обвинуваченням ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а звернулася до суду із заявою про перегляд вироку Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 березня 2015 року в його інтересах на підставі договору про надання правової допомоги, укладеного 03 травня 2018 року між адвокатом ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .
Відповідно ч.1 ст. 45 КПК України захисником є адвокат, який здійснює захист підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, виправданого….
Відповідно ч.1 ст. 48 КПК України захисник може у будь-який момент бути залученим підозрюваним, обвинуваченим, їх законними представниками, а також іншими особами за проханням чи згодою підозрюваного, обвинуваченого до участі у кримінальному провадженні.
Адвокат ОСОБА_2 не залучалася засудженим ОСОБА_3 для захисту його інтересів у кримінальному провадженні, між ними не укладався договір на захист ОСОБА_3 і до заяви адвоката ОСОБА_2 не додано документів, які б підтверджували прохання чи згоду засудженого ОСОБА_3 на захист його інтересів у кримінальному провадженні.
З урахуванням зазначеного вище, суд вважає, що у адвоката ОСОБА_2 відсутні повноваження звертатися до суду із заявою про перегляд вироку суду, яким засуджено ОСОБА_3 .
Крім того, в наданій суду заяві про перегляд за нововиявленими обставинами вироку суду адвокат ОСОБА_2 посилається, як на нововиявлені обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні вироку, на "показання" засудженого ОСОБА_3 , свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про обставини скоєного ОСОБА_3 кримінального правопорушення, які стали, начебто, відомі тільки після того, як адвокат допитала 31 травня 2018 року засудженого ОСОБА_3 та 04 червня 2018 року свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 .
Діючим кримінально-процесуальним законодавством не передбачено допит адвокатом засуджених чи свідків у кримінальному провадженні поза судовим розглядом.
Згідно ч. 8 ст. 95 КПК України сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право отримувати від учасників кримінального провадження та інших осіб за їх згодою пояснення, які не є джерелом доказів.
Долучені до заяви адвоката "протоколи допитів" засудженого ОСОБА_3 та свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не являються доказами у кримінальному провадженні.
Про обставини скоєного кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_3 знав і давав показання про це під час судового розгляду.
Про допит свідка ОСОБА_5 стороною захисту заявлялося в судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження і таке клопотання було вирішено судом та в його задоволенні було відмовлено, що зафіксовано в журналі судового засідання 27 березня 2015 року і на це є посилання в Постанові колегії суддів Верховного Суду України від 19 квітня 2018 року (т.6 а.с.106), яким залишено без задоволення касаційну скаргу засудженого ОСОБА_3 , а вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 березня 2015 року та ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2016 року залишені без змін.
Отже, «показання» засудженого ОСОБА_3 та «показання свідків» ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не можуть вважатися нововиявленими обставинами, а відомості, зазначені в них про обставини скоєного правопорушення, були відомі обвинуваченому ОСОБА_3 , його захиснику, який приймав участь у розгляді справи, та суду ще під час розгляду справи до ухвалення вироку.

В порушення п 5-2 ч. 2 ст. 462 КПК України, адвокатом ОСОБА_2 , яка звертається до суду із заявою в інтересах засудженого ОСОБА_3 , якому було ще до ухвалення вироку в 27.03.2015 році відомо про обставини, які в заяві вказуються як нововиявлені, не заявлено клопотання про поновлення встановленого ч.1 ст. 461 КПК України тримісячного строку для подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч. 3 ст. 464 КПК України до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими статтею 462 цього Кодексу, застосовуються правила частини третьої статті 429 цього Кодексу.

Згідно ч. ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо: 1) особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк; 2) її подала особа, яка не має права подавати касаційну скаргу; 3) вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

З урахуванням того, що заява про перегляд вироку за нововиявленими обставинами не відповідає вимогам, передбаченим статтею 462 КПК України, подана адвокатом, який не був учасником судового провадження і не надав суду достатніх даних на підтвердження повноважень на захист засудженого ОСОБА_3 , а також не заявив клопотання про поновлення встановленого у ч. 1 ст. 461 КПК України строку, така заява про перегляд судового рішення підлягає поверненню.

Керуючись статтями ч.3 ст. 429, статтями 459 - 464 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
Повернути адвокату ОСОБА_2 її заяву про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.03.2015 року у справі № 209/1242/13-к, провадження № 1-кп/209/9/14, відносно засудженого за ч.4 ст. 296 КК України ОСОБА_3 .
Копію ухвали про повернення заяви про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами невідкладно надіслати особі, яка подала заяву, разом з заявою про перегляд вироку суду та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала набирає законної сили через 7 днів з дня її проголошення, якщо на неї не буде подано апеляційної скарги.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку всіма учасниками процесу протягом 7 днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції, що її постановив.

Суддя ОСОБА_1 .