Провадження № 11-кп/792/510/18
Справа № 688/1110/18 Головуюча в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.07.2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8 ,
розглянула в режимі відеоконференцзв`язку в відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 червня 2018 року,-
В с т а н о в и л а :
Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відмовляючи в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд першої інстанції обґрунтовував своє рішення тим, що засуджений ОСОБА_8 не довів свого виправлення, наявні в матеріалах справи обставини не вказують на виправлення засудженого, як підставу для застосування умовно-дострокового звільнення.

В апеляційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 , як видно з її змісту, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в зв`язку з однобічністю судового розгляду, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, застосувати до засудженого ОСОБА_8 умовно-дострокове звільнення. Звертає увагу на те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що в проваджені відсутні дані щодо наявності непогашених судимостей, він має заохочення, пояснення прокурора та представників установи невмотивовані, а суд не врахував його пояснень щодо його виправлення, бажання працювати та проживати з сім`єю. Всі обставини, які наявні в матеріалах справи, свідчать про його виправлення, що, на його думку, є достатніми підставами для застосування умовно-дострокового звільнення щодо засудженого ОСОБА_8 , однак суд першої інстанції таких обставин не врахував.

Заслухавши пояснення засудженого та його захисника в підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 та представника установи виконання покарань ОСОБА_9 , які заперечували проти апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, щоденник індивідуальної роботи з засудженим, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 4 вересня 2015 року ОСОБА_8 засуджений за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке йому належить, крім житла.
Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 квітня 2016 року ОСОБА_8 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано строк попереднього ув`язнення з 7 березня 2015 року по 23 листопада 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, в строк відбування покарання за вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 4 вересня 2015 року.
Початок строку: 7 березня 2015 року, кінець строку: 20 червня 2019 року. Відбуто 3/4 строку покарання.
Таким чином, засуджений ОСОБА_8 відбув частину покарання, за якої можливе застосування умовно-дострокового звільнення.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Законодавцем визначено, що умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання може бути застосоване за певних умов.

За змістом зазначеного кримінального закону доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів, виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26.04.2002 р. "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.
Суд першої інстанції дав вірну оцінку сукупності всіх досліджених доказів в провадженні, підстави вважати висновки суду першої інстанції необґрунтованими, про що заявляє апелянт, відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що засуджений не довів свого виправлення, в провадженні відсутні підстави для умовно-дострокового його звільнення від відбування покарання, відсутні об`єктивні дані про те, що засуджений ОСОБА_8 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як видно з матеріалів справи, зокрема, характеристики на засудженого ОСОБА_10 , останній з 13 березня 2015 року утримувався в СІЗО м. Хмельницький. За період утримання характеризувався негативно, допустив одне порушення режиму утримання, яке виражалось в зберіганні заборонених предметів, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашене у встановленому законом порядку. Заохочень не мав.

З 10 грудня 2015 року відбував покарання в Державній установі «Шепетівська виправна колонія (№ 98)». За час відбування покарання характеризувався негативно, допустив одне порушення режиму утримання, яке виражалось у порушенні розпорядку дня, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашене у встановленому законом порядку. Заохочень не мав.

З 17 січня 2016 року відбував покарання в СІЗО м. Хмельницький. За період відбування покарання характеризувався задовільно. Порушень режиму відбування покарання не допускав. До дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочень та стягнень не мав.

З 10 березня 2016 року відбуває покарання в Державній установі «Шепетівська виправна колонія (№ 98)». За час відбування покарання характеризується задовільно. Допустив 3 порушення режиму відбування покарання, які виражались у порушенні розпорядку дня, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашені у встановленому законом порядку, має 4 заохочення. На виробництві установи не працевлаштований, виконує роботи по благоустрою місць позбавлення волі. У відношенні до інших засуджених не конфліктний. Намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається утримувати в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. До виконання робіт із благоустрою установи виконання покарань ставиться добре, потребує контролю за виконанням поставлених завдань, ініціативи при виконанні таких робіт не проявляє. Участі в реалізації програми диференційованого виховного впливу: «Подолання алкогольної та наркотичної залежності» не приймає, відноситься до цього формально, обмежився лише написанням заяви. Участі у проведенні психотерапевтичних заходах спрямованих на подолання наркотичної залежності також не приймає. До підвищення загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне, участі у самодіяльних організаціях не приймає. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом листування та телефонних розмов, отримує від них посилки та передачі.

Засуджений ОСОБА_8 вину у скоєному злочині згідно вироку визнавав.

Крім того, комісією при Шепетівській виправній колонії розглядалось питання про зміну умов тримання ОСОБА_8 відповідно до ст. 101 КВК України (протокол № 1 від 4 січня 2017 року), про можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до ст.82 КК України (протокол № 34 від 25 жовтня 2017 року) та умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 відповідно до ст. 81 КК України (протокол № 12 від 4 квітня 2018 року), та було відмовлено.

В суді першої інстанції встановлено, що засуджений ОСОБА_8 не приймає участі в реалізації жодної програми диференційованого виховного впливу. Згідно пояснень представника виправної колонії, засуджений ОСОБА_8 подав заяву про участь у програмі диференційованого виховного впливу «Подолання алкогольної та наркотичної залежності», проте фактично участі у її роботі не приймає. Судом першої інстанції було встановлено, що засуджений не знав і про написання ним відповідної заяви, працевлаштований на виробництві колонії був лише в 2016 році.

При установі діє навчальний центр, де можливо здобути освіту по чотирьох спеціальностях, однак як слідує із пояснень представника виправної колонії, засуджений до вдосконалення освітнього рівня та професійних навичок не прагне, участі у роботі самодіяльних організацій, що стимулюють правослухняну поведінку засуджених, раді колективу засуджених та виховних заходах, які проводяться в колонії, не приймає, бажання працювати не виявляє.

Засуджений має заборгованість по виконавчих листах у розмірі 3637 грн. 63 коп., за весь час перебування в установі стягнень не проведено, заборгованість не погашена.

Колегія суддів вважає, що місцевим судом обґрунтовано визнано, що підстав для застосування щодо ОСОБА_8 ст. 81 КК України не було, суд навів обґрунтовані мотиви прийнятого рішення, з яким погоджується апеляційний суд.
При вирішенні питання про можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 суд з`ясував дані, що характеризують особу засудженого, його поведінку, ставлення до праці та виправлення.
В своїй ухвалі суд першої інстанції зазначив мотиви, з яких прийшов до висновку про відмову ОСОБА_8 в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, з яким погоджується колегія суддів.

Матеріали справи в своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправлення засудженого ОСОБА_8 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування в установі виконання покарань, а не за час, який передує розгляду подання. За місцем відбування покарання заохочувався фактично лише протягом року, що передує розгляду клопотання, а до цього притягувався неодноразово за порушення правил внутрішнього розпорядку (стягнення за які погашені), однак матеріали провадження свідчать, що після накладених стягнень належним чином на зауваження не реагував, обурювався, своєю поведінкою подавав негативний приклад іншим засудженим.
Суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу, що висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування в установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання. Тому доводи апеляційної скарги захисника, що стягнення, покладені на засудженого, погашені, він має намір працевлаштуватись та проживати з сім`єю, після ухвалення оскарженого рішення працює в установі, не спростовують вищевстановлених судом першої інстанції обставин, які в сукупності, ставлять під сумнів те, що засуджений став на шлях виправлення.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, належним чином врахував умови, передбачені ст. 81 КК України для такого звільнення та колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині того, що за період часу відбування покарання засуджений ОСОБА_8 не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, тому підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, про що просить апелянт, не вбачається.
Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм КПК України, підстави для її скасування чи зміни, в межах апеляційної скарги відсутні.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 червня 2018 року про відмову в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання без зміни.

Судді (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2