Постанова

Іменем України
24 травня 2018 року

м. Київ
Справа № 235/2802/15-к

Провадження № 51 - 2572 км 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засуджених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 в режимі відеоконференції,
захисників засуджених
ОСОБА_8 , ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10
в режимі відеоконференції,
захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_11 ,
захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_12 ,

розглянув в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000123 від 16 січня 2015 року щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Троєщина Броварського району Київської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ст. 187 ч. 4 КК України,
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Щитинь Любешивського району Волинської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
за ст. 187 ч. 4 КК України,
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Рівне, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,
за ст. 187 ч. 4 КК України,
за касаційними скаргами захисників засуджених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, - ОСОБА_13 на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 11 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 .
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини
Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 липня 2016 року засуджено:

ОСОБА_6 за ст. 187 ч. 4 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією 1/4 частини всього майна, яке є його власністю.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 вказано рахувати з 19 січня 2015 року.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_6 залишено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
На підставі ст. 72 ч. 5 КК України ОСОБА_6 зараховано у строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення з 19 січня 2015 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_8 за ст. 187 ч. 4 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією 1/4 частини всього майна, яке є його власністю.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 вказано рахувати з 18 вересня 2015 року.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_8 залишено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
На підставі ст. 72 ч. 5 КК України ОСОБА_8 зараховано у строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення з 18 вересня 2015 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі ст. 54 КК України ОСОБА_8 позбавлено військового звання «лейтенант».
ОСОБА_7 засуджено за ст. 187 ч. 4 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією 1/4 частини всього майна, яке є його власністю.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 вказано рахувати з 18 вересня 2015 року.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_7 залишено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
На підставі ст. 72 ч. 5 КК України ОСОБА_7 зараховано у строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення з 18 вересня 2015 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі ст. 54 КК України ОСОБА_7 позбавлено військового звання «лейтенант».
За обставин детально зазначених у вироку суду ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 визнано винуватими і засуджено за те, що 16 січня 2015 року приблизно о 22 годині ОСОБА_6 умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, попередньо розподіливши ролі між собою, скоїли розбійний напад, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, а саме застосування автоматичної зброї (автоматів системи Калашникова), та із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, що зазнала нападу, до ОСОБА_14 та неповнолітнього ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з проникненням в житло - в квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , із спричиненням потерпілій ОСОБА_14 легких тілесних ушкоджень, а потерпілому неповнолітньому ОСОБА_15 - фізичного білю, та заволоділи чужим майном потерпілої ОСОБА_14 у великому розмірі на загальну суму 196 362, 34 гривень.
Після вчинення розбійного нападу ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, поїхали до міста Курахове Донецької області, де розподілили між собою гроші, набуті в результаті розбійного нападу, а золоті вироби, якими заволоділи, передали ОСОБА_6 , який сховав їх в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_5 .
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 11 жовтня 2016 року вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 липня 2016 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 змінено в частині призначеного кожному з них покарання. Цією ухвалою вказано вважати:
ОСОБА_6 засудженим за ст. 187 ч. 4 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією 1/4 частини всього майна, яке є його власністю .
ОСОБА_8 засудженим за ст. 187 ч. 4 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією 1/4 частини всього майна, яке є його власністю.
ОСОБА_7 засудженим за ст. 187 ч. 4 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією 1/4 частини всього майна, яке є його власністю.
В решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
Вимоги касаційних скарг, узагальнені доводи осіб, які їх подали, та короткий зміст заперечень
У касаційній скарзі захисники ОСОБА_9 і ОСОБА_10 просять вирок та ухвалу щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
До початку касаційного розгляду від захисників ОСОБА_9 і ОСОБА_10 на електронну пошту Верховного Суду надійшла заява, у якій вони просять залишити їх касаційну скаргу без розгляду, вказавши, що така позиція узгоджена із їх підзахисними ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (вх. № 13855/0/170-18 від 17.05.2018 року)
У касаційній скарзі прокурор просить ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Вважає, що апеляційним судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність та істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону. Зазначає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст.ст. 370, 419 КПК України.
В запереченнях на касаційну скаргу прокурора захисник засудженого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_11 вказує на безпідставність її доводів та просить ухвалу апеляційного суду залишити без зміни.

Позиції учасників судового провадження
В судовому засіданні захисник ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , засуджені ОСОБА_8 і ОСОБА_7 підтримали заяву про відмову від касаційної скарги, заперечували проти доводів касаційної скарги прокурора та просили ухвалу апеляційного суду залишити без зміни. Захисник ОСОБА_12 підтримав таку позицію вказаних захисників і засуджених та просив рішення апеляційної інстанції залишити без зміни.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_11 і засуджений ОСОБА_6 заперечували проти доводів касаційної скарги прокурора та просили ухвалу апеляційного суду залишити без зміни.
В судовому засіданні прокурор вважав касаційну скарги прокурора необґрунтованою і просив в її задоволенні відмовити, а ухвалу апеляційного суду залишити без зміни.
Мотиви Суду
З урахуванням обставини того, що захисники засуджених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 адвокати ОСОБА_9 , ОСОБА_10 відмовилися від поданої ними касаційної скарги і така відмова підтверджена засудженими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в судовому засіданні, колегія суддів, керуючись вимогами частини 2 статті 433 КПК України здійснює касаційний розгляд лише в межах касаційної скарги прокурора.
Обґрунтованість засудження ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та правильність кваліфікації їх дій за ст. 187 ч. 4 КК України у касаційній скарзі прокурора не оспорюються.

Зі змісту положень ст. 418 ч. 2, ст. 419 КПК України вбачається, що судові рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються в порядку, передбаченому статтями 368-380 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи касаційної скарги про неправильність застосування апеляційним судом ст. 69 КК України та необґрунтованість ухвали апеляційного суду в цій частині не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону і не спростовують висновки суду апеляційної інстанції щодо призначеного ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 покарання із застосуванням цієї статті.
Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Приймаючи рішення щодо розміру призначеного ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 покарання суд апеляційної інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, дані про особу кожного з них та думку потерпілих.
Так, апеляційний суд врахував те, що злочин, у вчинені якого ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 визнано винуватими і засуджено, є особливо тяжким, дані про особу ОСОБА_6 , який раніше не судимий, позитивно характеризується, є учасником бойових дій, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, дані про особи ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які раніше не притягувалися до кримінальної відповідальності, мають позитивні характеристики з місця проживання та місця проходження служби, є учасниками АТО, внаслідок вчиненого ними кримінального правопорушення тяжких наслідків для потерпілих не настало, матеріальні збитки відшкодовані у повному обсязі та думку потерпілих, які не наполягали на призначенні їм суворого покарання.
При цьому обставин, що обтяжують покарання, судом встановлено не було.
Відповідно до ст. 69 ч. 1 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
Врахувавши всі зазначені обставини в їх сукупності, суд апеляційної інстанції встановив наявність достатніх підстав для застосування до ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 положень частини 1 статті 69 КК України, врахувавши вищезазначені обставини, визнав їх такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. З урахуванням вказаних обставин та осіб кожного з винних, апеляційний суд обґрунтовано змінив вирок суду першої інстанції в цій частині, застосувавши до кожного ст. 69 КК України, індивідуалізовано призначивши основне покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі на строк 7 років, ОСОБА_8 - основне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та ОСОБА_7 - основне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Такі покарання є нижчими від найнижчої межі санкції частини 4 статті 187 КК України, проте які не є мінімальними в найнижчій межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині КК України. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Покарання ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 призначено судом апеляційної інстанції відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для їх виправлення і попередження нових злочинів, призначене їм покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення, також не виявлено.
Враховуючи зазначене, колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги прокурора, скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції не знаходить.
Керуючись ст. ст. 403, 432, 436, 438 КПК України, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ, Суд

ухвалив:
Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 11 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, - ОСОБА_13 - без задоволення.
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3