Справа № 636 / 1607 / 18
1-кс / 636 / 883 / 2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2018 року Слідчий суддя Чугуївського міського суду Харківської області ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню № 0000586 від 04.05.2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чугуїв, Харківської області, українця, громадянина України, не працюючого, із повною загальною середньою освітою, не одруженого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:
16.04.2017 близько 22 години 15 хвилин, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись біля під`їду № 1, що розташований за адресою: Харківська обл., м. Чугуїв вул. Кожедуба, буд. № 26, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, маючи намір направлений на спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння та бажаючи діяти саме таким чином: стоячи по праву сторону від ОСОБА_7 , наніс удар правою ногою (будучи у взутті), по обличчю, а саме в область нижньої щелепи ОСОБА_7 . Довівши злочинний намір до кінця, ОСОБА_4 , самостійно припинив свої протиправні дії.

В наслідок умисних протиправних дій ОСОБА_4 , спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичної експертизи №12-14/41/64-ОКБ/17/18 від 07 травня 2018 року має місце травма нижньої щелепи у вигляді перелому шийки правого суглобового відростка нижньої щелепи без зміщення та ангулярного перелому нижньої щелепи без зміщення відламків з розривом слизової оболонки між 7-м та 8-м зубами, що отримана від ударної дії тупого твердого предмета та відноситься до ушкоджень середнього ступення тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 , підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.
25 вересня 2018 року ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: показаннями потерпілого ОСОБА_7 , показаннями свідків, висновками судово-медичних експертиз, протоколом слідчого експерименту та іншими матеріалами кримінального провадження.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали просили суд обрати підозрюваному ОСОБА_4 цілодобовий домашній арешт та заборонити підозрюваному залишати своє місце мешкання.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , проти задоволення клопотання заперечували, просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, посилаючись на те, що наявність існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України відсутні, в зв`язку з тим, що відсутні докази фактів спроб підозрюваного впливати на потерпілого і свідків. Відсутні документи, підтверджуючи, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку в цьому аспекті в минулому, інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності за вплив на таких осіб, інформація про кримінальні зв`язки особи. Захисник вказувала, що посилання сторони обвинувачення на ймовірному переховуванні підозрюваного від слідства, вказуючи на цю обставину як на ризик, за умови лише наявності у ОСОБА_4 , закордонного паспорту та декількох перетинань державного кордону є не обґрунтованою. Крім того, адвокат зазначив, що у зв`язку із обранням міри запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, ОСОБА_4 не зможе влаштуватися на роботу та забезпечувати себе.

Вислухавши міркування сторін кримінального провадження, дослідивши надані докази, слідчий суддя не вбачає підстав для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, і вважає, що можливе застосування щодо нього менш суворого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 4 ст. 193 КПКУ слідчий суддя за клопотанням сторін чи з власної ініціативи має право заслухати будь-якого свідка чи дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу.

Як вбачається зі змісту клопотання прокурором та слідчим не доведено виключно всіх обставин за пп.1-3 ч. 1 ст. 194 КПКУ, що відповідно до ч. 4 цієї статті обґрунтовано є підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж запропоновано прокурором. Запобігти ризикам, на які посилається сторона обвинувачення, можливо шляхом покладення на підозрюваного обов`язків за пп. 4, 5 ч. 5 ст. 194 КПКУ, що здатні забезпечити належну процесуальну поведінку останнього без невиправданого втручання в права особи, вина у скоєнні кримінально караного діяння дотепер не доведена, вироком суду не встановлена.

Між іншим, всупереч п. 6 ч. 1 ст. 184 КПКУ клопотання не містить обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у ньому, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, жоден з яких не проаналізовано через призму даної конкретної справи.

Вивченням особистості підозрюваного встановлено, що останній на обліку у лікарів-нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, на даний час перебуває на іспитовому терміні в ФОП ОСОБА_8 на посаді водія з подальшою перспективою офіційного працевлаштування, за місцем мешкання характеризується позитивно, на утриманні підозрюваного перебувають дві особи похилого віку ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Вказані обставини свідчать про міцні соціальні зв`язки. Єдиним джерелом існування підозрюваного є його заробіток, а поміщення останнього під цілодобовий домашній арешт порушить його право останнього на труд, на свободу пересування, позбавить коштів для існування його на його близьких родичів.
Аналіз попередніх судимостей у співставленні з обставинами події інкримінованого ОСОБА_4 на даний час злочину вказують лише на загострене відчуття справедливості у підозрюваного. В обох останніх випадках провадження закривались у зв`язку із відмовою потерпілих від обвинувачення, що вказує на здатність підозрюваного знаходити компроміс та врегульовувати ситуації мирним шляхом. Утримуючись від оцінки та аналізу віктимної поведінки самого потерпілого, його способу життя та відношення до моралі та суспільства, доцільно звернути увагу на причину дій підозрюваного, який не звик спостерігати за тим, як кривдять інших. Стверджуючи про аналогічність злочинів слідчий не навів деталізації обставин, за яких ОСОБА_4 вчинено попередні злочини, а тому необґрунтовано дійшов висновку про схожість цих правопорушень.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання , що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам. При цьому найбільш м`яким забіжним заходом є особисте зобов`язання,а найбільш суворим тримання піл вартою.

Жодних показань свідків про намір особи переховуватись, придбання квитків, зміна постійного місця проживання не підтверджені документально. За практикою ЄСПЛ загроза втечі не випливає з простої можливості для підозрюваного перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.
При цьому, твердження сторони обвинувачення щодо неодноразового погашення судимостей у підозрюваного не відповідає дійсності та суперечить п.8 ч. 1 ст. 178 КПК України в контексті використання як обставини для обрання запобіжного заходу. Так, в даному випадку законодавець у вказаній нормі закону зауважує саме на наявності судимостей у підозрюваного як повноцінної умови для обрання запобіжного заходу. У підозрюваного судимість погашена та лише за один злочин, з моменту погашення такої судимості минув значний час, за інші злочини, що інкримінувалися йому в минулому, судимостей останній не мав, оскільки провадження закрито через відмову потерпілого від обвинувачення.

Застосування домашнього арешту передбачає доволі відчутне втручання у приватне життя особи шляхом покладання на неї за рішенням суду заборон та обмежень. Із цих підстав за оцінками Європейського суду із прав людини (далі - ЄСПЛ) домашній арешт розглядається в тій самій площині, що й тримання особи під вартою, оскільки він пов`язаний із позбавленням свободи, виходячи з розуміння положень Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Так відповідно до рішення Конституційного суду України від 23.11.2017 року у справі № 1-28/2017 домашній арешт полягає в обмеженні свободи пересування шляхом ізоляції у житлі через заборону залишати його цілодобово чи у певний період доби.
Позиція органу досудового розслідування, викладена в клопотанні, суперечить практики ЄСПЛ, зокрема в рішеннях Mancini проти Італії, Lavents проти Латвії, Nikolova проти Болгарії (№ 2), Dacosta Silva проти Іспанії. Так, в справі, «Лавентс проти Латвії» останній тривалий час перебував під домашнім арештом, тобто під наглядом, ув`язненим у своїй квартирі. Суд дійшов висновку, що рівень обмежень,
зумовлений застосуванням такого заходу, був достатнім для того, аби вважати застосування цього заходу позбавленням свободи у сенсі ст. 5 Конвенції. Арешт видається прийнятним в світлі положень Конвенції тільки якщо «обов`язок, передбачений законом», не може бути виконано більш м`якими засобами (Khodorkovskiy проти Росії, § 136). Окрім того, принцип пропорційності передбачає необхідність встановлення рівноваги між важливістю забезпечити негайне виконання зобов`язання та важливістю права на свободу в демократичному суспільстві (Saadi проти Сполученого Королівства [ВП], § 70).
Як слідує із наданих суду матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, стороною обвинувачення не доведено.

Прокурор не довів наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, що ОСОБА_4 має можливість вплинути на свідків та потерпілого, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення, тому суд вважає за необхідне застосувати щодо нього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, який має забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та попередити вчинення ним кримінальних правопорушень в подальшому.

Керуючись ст. ст. 176-179, 184, 193-196, 198, 369-372 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання слідчого Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню № 0000586 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_4 - відмовити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чугуїв, Харківської області, українця, громадянин України, не працюючого, із повною загальною середньою освітою, не одруженого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , - запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на 2 (два) місяці.
Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного додаткові обов`язки:
прибувати до слідчого із встановленою періодичністю;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, навчання, лікування;

Дані зобов`язання застосовуються з дати винесення ухвали - тобто з 02.10.2018 року по 02.12.2018 року.
Порушення умов особистого зобов`язання має наслідком застосування більш суворішого запобіжного заходу.

Копію ухвали направити до Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області для негайного виконання та здійснення контролю за поведінкою ОСОБА_4 .

Дана ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя