Справа № 639/2144/18
Провадження № 1-кп/639/337/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2018 року м. Харків
Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000571 від 19.03.2018 р. за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше неодноразово засудженого, останній раз 30.04.2014 р. Зміївським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово засудженим, в тому числі за злочини проти власності, звільнившись 5 лютого 2016 року з місць позбавлення волі, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та, маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, вчинив повторно злочин з корисливих мотивів.
Так, 18 березня 2018 року приблизно о 22 годині ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння поблизу багатоповерхового житлового будинку № 49-А по вул. Григорівське шосе у м. Харкові, побачив на дорозі біля вказаного будинку припаркований вантажний автомобіль моделі «Мерседес 210», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить раніше йому не знайомому ОСОБА_5 .
Саме в той час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння зазначеним транспортним засобом.
ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, використовуючи ту обставину, що за його діями ніхто не спостерігає і не зможе завадити доведенню його злочинного умислу до кінця, відкривши необачно залишені не зачиненими на замок двері автомобіля зі сторони водійського сидіння, та, сівши на сидіння водія, намагався привести у дію двигун автомобіля шляхом під`єднання дротів.
При цьому дії ОСОБА_4 були помічені ОСОБА_5 , який підійшов до автомобіля та перешкодив ОСОБА_4 незаконно заволодіти транспортним засобом і викликав поліцію.
Таким чином, ОСОБА_4 не вчинив усі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки його дії були помічені та правомірно припинені потерпілим, який затримав його на місці скоєння злочину до приїзду співробітників поліції.
Вартість автомобілю «Мерседес 210», д.н.з. НОМЕР_1 , яким намагався заволодіти ОСОБА_4 , становить 81182 грн. 50 коп., що підтверджено висновком судової автотоварознавчої експертизи № 9455 від 20.04.2018 р.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся, суду пояснив, що дійсно вчинив кримінальне правопорушення за викладених вище обставин. Фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, не оспорює. Просив суворо не карати його.
Обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію підтримала і сторона обвинувачення. Потерпілий у поданій до суду заяві просив розглядати кримінальне провадження за його відсутності.
Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого, а також стосовно судових витрат.
Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення є доведеною. Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України як незакінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинений повторно.
Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.
Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу винного, який раніше судимий за вчинення тяжких корисливих злочинів, судимості не зняті та не погашені, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працює, не одружений (цивільний шлюб), має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України, є вчинення злочину особою, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Вимогами ч.2 ст.65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст.50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 289 КК України з урахуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України щодо призначення покарання за замах на злочин.
При цьому, враховуючи щире каяття обвинуваченого та його відношення до скоєного злочину, вивчивши відомості про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, за місцем проживання обвинувачений характеризується позитивно, той факт, що потерпілий не має до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру, наявність обставини, яка обтяжує покарання, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливо без ізоляції від суспільства та без реального відбування ним покарання у виді позбавлення волі.
Таким чином, на підставі ст.75 КК України суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.
Цивільний позов не заявлено.
Речових доказів по справі немає.
Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого згідно ст. 124 КПК України.
Керуючись ст.ст.370, 374, 377 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.
На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Процесуальні витрати за проведення експертного дослідження стягнути з ОСОБА_4 : у розмірі 1430 (тисяча чотириста тридцять) гривень на користь Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, у розмірі 2280 (дві тисячи двісті вісімдесят) гривень на користь Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1