АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 629/2178/14-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1105/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 121 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Вовчанського районного суду Харківської області від 7 квітня 2015 року у відношенні ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И Л А :
Вказаним вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дергачі Харківської області, громадянин України, з неповною середньою освітою, не одружений, офіційно не працюючий, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
засуджений за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено - тримання під вартою в СІЗО № 27 м. Харкова.
Строк покарання відраховано з моменту затримання, а саме з 13.00 години 30 жовтня 2014 року.
Процесуальні витрати стягнуто з обвинуваченого, доля речових доказів вирішена.

Відповідно до вироку, 05.09.2014 близько 17-00 години, ОСОБА_7 , знаходячись в квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, будучи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи небезпечний наслідок і бажаючи його настання, завдав один удар правою ногою ОСОБА_9 , яка знаходилась разом з ОСОБА_7 у цій квартирі, в ліву скроневу частину голови, в результаті чого спричинив потерпілій тупу травму голови у виді осколкового перелому нижнього краю орбіти лівого ока з відривом дуги виличної кістки і розкриттям додаткової пазухи верхньої щелепи зліва. Дані ушкодження з наявністю кісткового фрагменту, краї якого мають властивості гострого предмету, з урахуванням своєї локалізації, призвело до ушкоджень гілок зовнішньої артерії зокрема - лицьової артерії і щелепної артерії, судин підокового отвору. Кров, яка витікала, проникла в верхньощелепну пазуху і через легко пошкоджуючу ґратчасту кістку в носоглотку, що призвело до аспірації рідкою кров`ю з розвитком механічної асфіксії, що являється безпосередньою причиною смерті. Спричинені тенісні ушкодження потерпілій , а саме : тупа травма голови у вигляді перелому кісток лицьового черепу, носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
До початку розгляду справи в апеляційному порядку, прокурор відмовився від раніше поданої апеляційної скарги, у зв`язку з чим вона не розглядається.
В апеляційній скарзі захисник просить змінити вирок відносно ОСОБА_7 та перекваліфікувати його дії на ст. 128 КК України, призначивши мінімальне покарання, що передбачено санкцією даної статті. Зазначив, що суд поверхово розглянув справу, докази належним чином не дослідив, поклав в основу вироку припущення, дійшов висновків, що не відповідають обставинам кримінального провадження. Вважає, що судом не встановлений причинно-наслідковий зв`язок між діями обвинуваченого та смертю потерпілої, кваліфікація злочину є невірною, умислу на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_10 не мав, а тілесні ушкодження настали внаслідок необережності.
Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши думку прокурора, яка вважала вирок законним та обґрунтованим, обвинуваченого та на його захист адвоката ОСОБА_11 , які підтримали апеляцію, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Обгрунтованість засудження ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України та правова кваліфікація його дій підтверджується дослідженими в судовому засіданні та наведеними у вироку доказами.
Так, свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 підтвердили нанесення потерпілій ОСОБА_7 удару правою ногою в область голови, після якого ОСОБА_9 стало погано та вона стала незрозуміло говорити.
З показів судово-медичного експерта ОСОБА_15 , який проводив експертизу трупа ОСОБА_9 , вбачається, що у останньої, була виявлена травма голови у вигляді перелому кісток лицьового черепу, яка, з урахуванням слідчих експериментів, могла статися після одного удару ногою. Смерть настала через п`ять - шість хвилин.
Актом судово-медичного дослідження № 3517 -Дм /14 від 30.10- 16.12.2014 року, висновком експерта № 115/3517-Дм/14 від 08.1-17.12.2014 року, згідно з якими у потерпілої ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді осколкового перелому нижнього краю орбіти лівого ока з відривом дуги виличної кістки і розкриттям додаткової пазухи верхньої щелепи зліва. Дані ушкодження з наявністю кісткового фрагменту, краї якого мають властивості гострого предмету, з урахуванням своєї локалізації, призвело до ушкоджень гілок зовнішньої артерії зокрема - лицьової артерії і щелепної артерії, судин підокового отвору. Кров, яка витікала, проникла в верхньощелепну пазуху і через легко пошкоджуючу ґратчасту кістку в носоглотку, що призвело до аспірації рідкою кров`ю з розвитком механічної асфіксії, що являється безпосередньою причиною смерті . Після отримання травми ОСОБА_9 жила не тривалий час, обчислюваний декількома хвилинами, по мірі наростання асфіксії та могла здійснювати при цьому цілеспрямовані дії в обмеженому об`ємі. Спричинені телісні ушкодження потерпілій , а саме: тупа травма голови у вигляді перелому кісток лицьового черепу, носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Протоколами проведення слідчого експерименту від 05.11.2014 року, з відеозаписами, під час яких ОСОБА_7 , свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 показали, як і при яких обставинах ОСОБА_7 наніс ОСОБА_9 удар ногою в ліву скроневу частину голови.
Враховуючі наведені та викладені у прийнятому рішенні докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Доводи апеляції захисника про необхідність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ст. 128 КК України - необережне тяжке тілесне ушкодження, задоволенню не підлягають, у зв`язку з наступним.
Відмінність правової кваліфікації умисного тяжкого тілесного ушкодження від необережного тяжкого тілесного ушкодження слід проводити за суб`єктивною стороною злочину, в залежності від психічного відношення суб`єкту до вчиненої ним дії та наслідкам, що настали.
При нанесенні необережного тяжкого тілесного ушкодження у винного відсутній умисел (як прямий так й непрямий) на спричинення тяжкого тілесного ушкодження. При необережному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень вчиняються дії, які суб`єкт не оцінює як такі, що здатні спричинити тяжкі тілесні ушкодження (необережна форма вини по відношенню до цих наслідків). При скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, по відношенню до спричинення тяжкого тілесного ушкодження у суб`єкта мається умисна форма вини у виді прямого або непрямого умислу. Якщо такий умисел не встановлено або особа діяла з неконкретизованим умислом, то такі дії належить кваліфікувати за наслідками, які фактично настали.
Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.
За обставинами кримінального провадження, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_16 удар ногою у життєво важливий орган - в ліву скроневу частину голови, в результаті чого спричинив потерпілій тупу травму голови у виді осколкового перелому нижнього краю орбіти лівого ока з відривом дуги виличної кістки і розкриттям додаткової пазухи верхньої щелепи зліва. Після вказаних дій обвинувачений покинув місце вчинення злочину, залишивши ОСОБА_16 саму в квартирі, не надавши будь-якої допомоги при тому, що їй стало погано.
Дані обставини свідчать про відсутність необережної форми вини у ОСОБА_7 та правильність висновків районного суду про кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України.
Доводи апеляції захисника про поверховий розгляд справи, неналежне дослідження доказів, не встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями обвинуваченого та смертю потерпілої є необґрунтованими та спростовуються обставинами справи, матеріалами кримінального провадження.
При апеляційному розгляді справи встановлено, що суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив обставини кримінального провадження, що мають значення для його правильного вирішення, дослідив докази, які поклав в основу прийнятого рішення, як достатні та допустимі, допитав свідків, судово-медичного експерта, дослідив письмові докази по справі.
При проведенні судово-медичних експертиз були встановлені характер та локалізація тілесних ушкоджень, визначений їх ступінь тяжкості, встановлена причина смерті тупа травма голови у виді переламу кісток лицевого черепу, що ускладнилася аспірацією рідкою кров`ю з розвитком механічної асфікції. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 115/3517-Дм/14 наведені тілесні ушкодження утворилися незадовго до настання смерті від ударної дії тупого твердого предмету з обмеженою поверхнею; дані ушкодження знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті; дані викладені в протоколах проведення слідчих експериментів в цілому відповідають об`єктивним судово-медичним даним у питанні про кількість дії травмуючого предмету, послідовності нанесення ушкоджень, та по направленню спричинення травмуючої дії; характер тілесних ушкоджень виключає самоспричинення та їх отримання при падінні (том № 2 арк. 74-78).
Наведені вище дані судово-медичної експертизи, покази експерта в судовому засіданні, сукупність показів свідків та письмових доказів по справі дали можливість суду першої інстанції дійти обґрунтованого висновку про наявність причинно-наслідкового зв`язку між умисними діями ОСОБА_7 та настанням у ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілої.
Покарання обвинуваченому призначено відповідно до ст.ст. 65-67 КК України, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, даних про його особу, обставини, що обтяжує покарання та є достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, відповідає принципам індивідуалізації та справедливості, у зв`язку з чим вирок в даній частині зміні не підлягає.
Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді справи, які б тягнули скасування прийнятого рішення, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407, ст. 418, 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Вовчанського районного суду Харківської області від 7 квітня 2015 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - з дня вручення копії ухвали.

Головуючий

Судді: