Справа № 650/1317/16-к
провадження № 1-в/650/6/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2018 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області в складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Велика Олександрівка подання інспектора Великоолександрівського районного відділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_7 відносно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 24.11.2016 року вироком Великоолександрівського районного суду Херсонської області за ст. 185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням згідно зі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки, для прийняття рішення, щодо скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням,

встановив:

У листопаді місяці 2017 року до суду надійшло зазначене подання в якому інспектор просить вирішити питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_5 , засудженого 24.11.2016 року вироком Великоолександрівського районного суду Херсонської області за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням згідно зі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки.
В обґрунтування клопотання інспектор зазначив, що 29.12.2016 року засуджений ОСОБА_5 поставлений на облік В.Олександрівського РВ КВІ, 05.01.2017 року останній з`явився для роз`яснення покладених на нього судом обов`язків а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції на реєстрацію та правові наслідки у разі їх не виконання.
Під час іспитового строку засуджений ОСОБА_5 допустив порушення, а саме: 26.07.2017 року не з`явився для реєстрації без поважних причин, за що йому 31.07.2017 року було винесено застереження у вигляді письмового попередження, та проведено профілактичну бесіду, роз`яснено правові наслідки невиконання покладених судом обов`язків.
Також ОСОБА_5 згідно з постановою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 17.07.2017 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч.1 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді 30 годин громадських робіт.
Крім того, ОСОБА_5 знову притягався до адміністративної відповідальності, а саме 13.07.2017 та 14.08.2017 року за ст.ст. 178 ч.1, 178 ч.2 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді попередження та штрафу.
Також ОСОБА_5 згідно з постановою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 29.09.2017 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 51 грн.
15.11.2017 року за вищевказані правопорушення ОСОБА_5 вдруге було винесено застереження у вигляді письмового попередження.
Таким чином засуджений ОСОБА_5 грубо порушив вимоги ч.3 ст. 164 КВК України та ст. 76 КК України, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.
В судовому засіданні представник органу пробації подання підтримав, просив його задовольнити пояснивши, що підставою задоволення подання визначено: неявку засудженого на реєстрацію 26.07.2017 року; систематичне вчинення засудженим адміністративних правопорушень. Також представник вказала на те, що положення Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань, МВС України від 19.12.2003 року № 270/1560 (далі Інструкція) не відповідають вимогам ст. 166 КВК України, а відтак застосуванню підлягає останній. Пояснила, що внесення письмового попередження засудженому є обов`язковою умовою для звернення до суду із вищевказаним поданням, адже таким чином переслідується дотримання вимог ч.2 ст. 166 КВК України, а не роз`яснення особі негативних наслідків невиконання покладених на неї обов`язків, про що зазначено у його змісті та надання особі шансу виправити свою подальшу поведінку.
Прокурор подання підтримав, просив його задовольнити, вказавши на наявність підстав для цього, що вбачається з однієї неявки засудженого для реєстрації, систематичне вчинення ним адміністративних правопорушень та наявність відповідних попереджень.
Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти задоволення подання, вказавши, що весь час розгляду справи ходить до органу пробації для реєстрації згідно графіку та не вчинив жодного адміністративного правопорушення.
Захисник засудженого ОСОБА_6 наполягав на необґрунтованості подання інспектора та просив відмовити у його задоволенні. Пояснив, що інспектор прийнявши 15.11.2017 року рішення про попередження засудженого про можливі негативні для нього наслідки тим самим надав останньому можливість виправлення своєї подальшої поведінки, а отже не мав права наступного дня вносити вказане подання. Крім того, захисник вказав на те, що після внесення письмового попередження 31.07.2017 року засуджений вчинив лише два адміністративні правопорушення, що не може вважатись систематичним їх вчиненням. Також інспектор звернувся до суду із порушенням місячного строку встановленого Інструкцією.
Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали особової справи, перевіривши наведені сторонами обставини, суд дійшов таких висновків.
Застосування до засудженого звільнення від відбування покарання з випробуванням Кримінальний кодекс пов`язує із здійсненням контролю за поведінкою такого засудженого з метою встановлення факту його виправлення. Зміст контролю полягає у встановленні того, чи належно засуджений виконує покладені на нього обов`язки.
Згідно з ч.2 ст.78 КК України, у випадку, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного вироком суду покарання.
Таким чином, для направлення засудженого для відбування призначеного покарання під час іспитового строку згідно ч. 2 ст. 78 КК України достатньо невиконання ним хоча б однієї із двох умов: невиконання покладених на нього обов`язків, визначених у ст.76 КК України, або систематичне вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
Аналогічні положення містить КВК України, відповідно до ч.ч.1-4 ст.166 якого передбачено, що якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень. Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.
Відповідно до пунктів 5.2, 5.3, 5.4 Інструкції якщо засуджена особа ухиляється від виконання покладених на неї судом обов`язків чи притягувалась до адміністративної відповідальності за порушення громадського порядку або засуджена жінка не займається доглядом, вихованням дитини, то такій засудженій особі виноситься застереження у виді письмового попередження (додаток 43 до цієї Інструкції) про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання. Якщо засуджена особа не виконує покладених на неї судом обов`язків після застереження у виді письмового попередження або три і більше разів вчинювала правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про її небажання стати на шлях виправлення, а також коли засуджена особа не з`являється до інспекції два і більше разів без поважних причин (що повинно бути підтверджено матеріалами) або зникла з метою ухилення від контролю за її поведінкою з постійного місця проживання, або засуджена жінка не займається доглядом, вихованням дитини, то інспекція вносить до суду подання (додаток 44 до цієї Інструкції) про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання. Невиконанням обов`язків вважається, коли засуджена особа не виконала хоча б одного з обов`язків, які було покладено на неї судом (наприклад, не з`являється до інспекції два і більше разів підряд без поважних причин). Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням надсилається до суду протягом місяця після встановлення таких фактів.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пробацію» (далі Закон) цей Закон визначає мету, завдання, підстави, види пробації, правовий статус персоналу органу пробації та суб`єктів пробації.
Відповідно до п.7 ч.1 ст. 2 Закону визначено, що пробаційна програма це програма, що призначається за рішенням суду особі, звільненій від відбування покарання з випробуванням, та передбачає комплекс заходів, спрямованих на корекцію соціальної поведінки або її окремих проявів, формування соціально сприятливих змін особистості, які можливо об`єктивно перевірити.
Відповідно до статті 4 Закону метою пробації є забезпечення безпеки суспільства шляхом виправлення засуджених, запобігання вчиненню ними повторних кримінальних правопорушень та забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинувачених, з метою прийняття судом рішення про міру їхньої відповідальності.
Пробація ґрунтується на принципах, зокрема: справедливості; законності; дотримання прав і свобод людини і громадянина; поваги до людської гідності; рівності перед законом; диференційованого та індивідуального підходу; неупередженості (ст. 5 Закону).
Одним із завдань пробації є здійснення нагляду за засудженими звільненими від відбування покарання з випробуванням, реалізація пробаційних програм стосовно осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням; проведення соціально-виховної роботи із засудженими (ст.6 Закону).
Аналіз наведених норм законів та інших нормативно-правових актів свідчить про те, що скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання може мати місце лише за наявності встановлених законом умов та з дотриманням щодо засудженого встановлених гарантій.
Враховуючи, що відповідні заходи щодо контролю здійснюються Великоолександрівським районним відділом з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України тобто органом з питань пробації, діяльність якого регламентована Законом, останній має діяти відповідно до мети, принципів та завдань пробації.
З урахуванням цього, суд вважає, що ст. 166 КВК України визначено порядок скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання, відповідно до якого орган з питань пробації набуває право звернутись до суду з відповідним поданням лише у випадку, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом, а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що мало місце після відповідного письмового попередження.
Зміст письмового попередження затверджений Інструкцією (додаток № 43) та мета застосування пробаціної програми вказують на те, що таким попередженням особі повідомляється про неприпустимість подальшої неправомірної поведінки та вказується на можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, що в свою чергу виключає можливість одночасного звернення органу з питань пробації до суду з відповідним поданням.
Також, окремою умовою для можливості внесення вказаного подання та скасування звільнення з випробуванням є встановлення судом того факту, що вказана поведінка засудженого має свідчити про його небажання стати на шлях виправлення, що вирішується в кожному конкретному випадку при з`ясуванні обставин справи.
Твердження представника органу з питань пробації про те, що письмове попередження засудженому виноситься формально, за для створення умов для звернення з поданням до суду спростовується вищенаведеним. Крім того, наслідками таких дій для засудженого є невизначеність щодо його подальшої поведінки, чим порушується принцип справедливості, що виявляється у суперечливих діях органу з питань пробації, який надаючи особі шанс виправитись одразу її позбавляє такої можливості шляхом звернення до суду з поданням.
Суд установив, що ОСОБА_5 є засудженим за вироком Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 24.11.2016 року до покарання у виді 2 років позбавлення волі, від реального відбування якого був звільнений з іспитовим строком три роки на підставі ст. 75 КК України, у зв`язку з чим даний вирок, після набрання ним законної сили 25.12.2016 року, був направлений до Великоолександрівського РВ КВІ Херсонської області де він був прийнятий до виконання та інспектором розпочато контроль за поведінкою засудженого.
В період іспитового строку тобто з дня ухвалення вироку суду засуджений вчинив чотири адміністративних правопорушення, за кожне з яких був притягнутий до адміністративної відповідальності.
Так, згідно з постановою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 17.07.2017 року за ст. 173-2 КУпАП ОСОБА_5 підданий покаранню у виді 30 годин громадських робіт (далі постанова від 17.07.2017 року), згідно з постановою по справі про адміністративне правопорушення серії АА № 832039 від 13.07.2017 року за ст. 178 ч.1 КУпАП ОСОБА_5 підданий покаранню у виді попередження (далі постанова від 13.07.2017 року), згідно з постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ГБ № 1353 від 14.08.2017 року за ст. 178 ч.2 КУпАП ОСОБА_5 підданий покаранню у виді штрафу в розмірі 51 грн (далі постанова від 14.08.2017 року), згідно з постановою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 29.09.2017 року за ст. 173 КУпАП ОСОБА_5 підданий покаранню у виді штрафу в розмірі 51 грн (далі постанова від 29.09.2017 року). Зазначені постанови набрали законної сили.
З даного приводу ОСОБА_5 був попереджений щодо можливих наслідків подібної поведінки, що вбачається з письмового попередження від 15.11.2017 року, яким не було охоплено постанову від 17.07.2017 року.
Вказані постанови були виявлені інспектором 17.10.2017 року, 08.11.2017 року, 09.11.2017 року, про що свідчать відповідні відмітки на вказаних постановах та у супровідному листі від 17.10.2017 року № 7830. Оскільки орган з питань пробації звернувся до суду з поданням 20.11.2018 року суд вважає, що останній дотримався місячного строку звернення до суду із відповідним поданням.
Зі змісту вказаних постанов вбачається, що дві з них (від 13.07.2017 року та 17.07.2017 року) винесені щодо діянь, які мали місце 13.07.2017 року та 17.07.2017 року, тобто до винесення письмового попередження від 31.07.2017 року (перше попередження), а дві з них (від 14.08.2017 року та 29.09.2017 року) щодо діянь, які мали місце 14.08.2017 року та 12.08.2017 року, винесені після вказаного письмового попередження.
Крім того, відповідно до листка реєстрації ОСОБА_5 не з`явився на реєстрацію до органу пробації 26.07.2017 року пояснивши в письмових поясненнях від 31.07.2017 року, що втратив телефон із календарем за допомогою якого він визначав коли слід з`явитися. У зв`язку з цим ОСОБА_5 був попереджений про можливі наслідки, що вбачається з письмового попередження від 31.07.2017 року.
З урахуванням обставин, якими супроводжувався контроль поведінки особи та дій інспектора органу пробації, а також виходячи з вимог ст. 166 КВК України та Інструкції, яка визначає порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення подання інспектора.
Так, з матеріалів справи вбачається, що за правопорушення згідно з постановою від 17.07.2017 року засуджений не попереджався про можливе скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, а за правопорушення за які був притягнутий до відповідальності згідно з постановами від 13.07.2017 року, 14.08.2017 року, 29.09.2017 року засуджений був попереджений 15.11.2017 року.
Тобто інспектор встановивши факт притягнення засудженого до адміністративної відповідальності попередив засудженого про можливість скасування звільнення, якщо останній вчинить інші правопорушення, що потягнуть за собою адміністративні стягнення.
Однак, інспектор, надавши засудженому ще один шанс, вже наступного дня 16.11.2017 року звернувся до суду із відповідним поданням, яке надійшло на адресу суду 20.11.2017 року.
Такі дії інспектора призвели до невизначеності для засудженого та не відповідають меті іспитового строку, призначення якого полягає у наданні особі можливості усвідомити свою поведінку, зробити певні висновки та довести компетентним органам те, що засуджений став на шлях виправлення.
Одночасно, з урахуванням надання інспектором засудженому ще одного шансу подальше звернення інспектора до суду суд вважає передчасним.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що засудженим після письмового попередження від 31.07.2017 року було вчинено лише два адміністративних правопорушення за діяння, що мали місце 14.08.2017 року та 12.08.2017 року (постави від 14.08.2017 року та 29.09.2017 року), а отже в даному випадку не можна говорити про систематичність таких правопорушень, яких для цього має бути три або більше.
Тобто інспектор після внесення попередження від 31.07.2017 року також не набув право звертатись до суду з поданням, оскільки після цього засуджений не допустив систематичних правопорушень або невиконання обов`язків встановлених КВК України, Законом або покладених на нього судом.
Під час судового розгляду захисник засудженого неодноразово клопотав про відкладення розгляду справи повідомивши суду про те, що ним були оскаржені дві постанови органів поліції щодо притягнення засудженого до адміністративної відповідальності, однак на час розгляду відомостей про їх скасування суду не надано, на підставі чого, зважаючи на тривалий розгляд справи, суд вирішив здійснити розгляд за наявними в матеріалах справи доказами.
Протягом судового розгляду засуджений після вручення йому попередження від 15.11.2017 року не вчинив жодного правопорушення та не пропустив жодного дня для реєстрації в органі з питань пробації, що додатково свідчить про передчасне звернення інспектора із вказаним поданням та можливість надання засудженому виправити свою поведінку та переконати у тому, що він встав на шлях виправлення та в подальшому буде дотримуватись покладених на нього обов`язків та обмежень.
Факт не з`явлення засудженого на реєстрацію 26.07.2017 року не може бути самостійною підставою для висновку про систематичне невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, оскільки в подальшому такого порушення засуджений не допускав та з`являвся в усі дні реєстрації. Крім того, з цього приводу засудженому було вручено попередження від 31.07.2017 року, що виключає в подальшому можливість звернення органу з питань пробації з поданням на цій підставі.
За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення подання інспектора, а отже підстав для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення ОСОБА_5 для відбування покарання, призначеного вироком В.Олександрівського районного суду Херсонської області від 24.11.2016 року.
На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст. 78 КК України, ст. 166 КВК України, ст.ст. 177, 537 КПК України, суд
постановив:

У задоволенні подання інспектора Великоолександрівського районного відділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_7 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 24.11.2016 року вироком Великоолександрівського районного суду Херсонської області за ст. 185 ч.2 КК України - відмовити.
Особову справу № 04/2017 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , направити до Великоолександрівського районного відділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України для здійснення подальшого контролю за поведінкою засудженого у встановленому законом порядку.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Херсонської області через Великоолександрівський районний суд Херсонської області в семиденний строк з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1