АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Cправа № 663/287/18 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/791/624/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: повернення обвинувального акту
У Х В А Л А
іменем України

26 червня 2018 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілих- захисника ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні матеріали кримінального провадження № 0000453 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 на ухвалу Скадовського районного суду Херсонської області від 25 травня 2018 року щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою прокурору повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.135 КК України.

Повертаючи обвинувальний акт, суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення послався на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, який не містить всіх обставин, які обтяжують покарання, а саме: вчинення злочину щодо особи похилого віку, оскільки потерпілій ОСОБА_11 на момент вчинення кримінального правопорушення виповнилося 77 років. Крім того, не вказані тілесні ушкодження та ступень тяжкості тілесних ушкоджень завданих потерпілій ОСОБА_11 , не встановлений час смерті потерпілої ОСОБА_11 . Судом вказано, що в фактичних обставинах та в формулюванні обвинувачення встановлено причинно-наслідковий зв`язок між кримінальним діянням ОСОБА_10 та смертю ОСОБА_11 , однак при визначенні правової кваліфікації в обвинувальному акті не встановлено, чи залежало життя потерпілої від надання чи ненадання їй допомоги з боку обвинуваченого, що перекладає по суті на суд обов`язок по збиранню доказів обвинувачення, зокрема в частині розкриття конкретного змісту вказаних вище обставин, що є неприпустимим з огляду на принцип змагальності сторін у кримінальному процесі. Зазначені порушення перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду.

Не погоджуючись з рішенням суду, в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, мотивуючи свої доводи тим, що, повертаючи прокурору обвинувальний акт, суд не конкретизував, які саме порушено вимоги ст.291 КПК України. Суд першої інстанції замість перевірки відповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, вдався до аналізу правової кваліфікації дій обвинуваченого, встановлення наявності причинного зв`язку між злочинними діями обвинуваченого на наслідком у виді смерті потерпілої, чим вийшов за межі своїх повноважень під час підготовчого судового засідання. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про повернення обвинувального акту.

У запереченнях представник потерпілих захисник ОСОБА_8 вказує на необґрунтованість апеляційної скарги обвинуваченого, просить її залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без зміни. Зазначає, що висунуте ОСОБА_10 обвинувачення за своїм змістом є неконкретним, оскільки не містить всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, а саме не вказано тілесні ушкодження та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, які спричинені потерпілій ОСОБА_11 , та причинний зв`язок з настанням її смерті, обставини, що обтяжують покарання.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_9 , який підтримав апеляційні вимоги, наведені обвинуваченим, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, доводи потерпілого ОСОБА_7 та представника потерпілих- захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просили ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни, думку прокурора, яка вважала апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, у дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, колегія суддів дійшла до наступного.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно зі ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Відомості, які має містити обвинувальний акт, передбачені ст.291 КПК України.

Так, ч.1 ст.91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи із суті даної статті має відображатись в обвинувальному акті відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посилання на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно із роз`ясненнями, які містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 року №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Даний принцип закріплений у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Зазначених вимог закону при складанні обвинувального акту ні слідчим, ні прокурором не дотримано.

За змістом судового рішення, у підготовчому судовому засіданні суд першої інстанції встановив, що викладене в обвинувальному акті щодо ОСОБА_10 обвинувачення за ч.1 ст. 135 КК України є неконкретним, оскільки не містить всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, а саме, не вказано тілесні ушкодження та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, які спричинені потерпілій ОСОБА_11 , та причинний зв`язок з настанням її смерті, обставини, що обтяжують покарання.

Так, відповідальність за ст.135 КК України настає у разі завідомо залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані та позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо, зокрема, винний сам поставив потерпілого у небезпечний стан.

З об`єктивної сторони злочин полягає в суспільно небезпечній бездіяльності, що виражається у залишенні без допомоги вказаної особи.

Умовою настання відповідальності за залишення в небезпеці є можливість надати допомогу особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані. У разі її відсутності відповідальність виключається.

Між залишенням у небезпеці і наслідком, що спричинило смерть особи, повинен бути встановлений причинний зв`язок. Це означає, що внаслідок ненадання допомоги (залишення в небезпеці) настала смерть особи.

Зі змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.135 КК України, вбачається, що у формулюванні обвинувачення не вказано, які тілесні ушкодження та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень спричинені потерпілій ОСОБА_11 , від яких настала її смерть, та причинний зв`язок між залишенням у небезпеці і смертю потерпілої.

Тобто, у формулюванні обвинувачення не зазначено, які саме було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя потерпілої, які мають прямий причинно-наслідковий зв`язок із фактом настання її смерті.

Ці обставини впливають на конкретність формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_10 за ч.1 ст.135 КК України.

Зазначені вище недоліки обвинувального акту є істотними, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду, тому доводи обвинуваченого про відповідність обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону є необґрунтованими.

Установивши зазначені вище порушення закону, суд обґрунтовано повернув обвинувальний акт прокурору, оскільки він не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції в ухвалі навів ґрунтовні мотиви повернення обвинувального акту прокурору, тому підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги обвинуваченого відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу Скадовського районного суду Херсонської області від 25 травня 2018 року, якою прокурору повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.135 КК України, без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3 (підпис) ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Копія ухвали оформлена 27 червня 2018 року
Ухвала набрала законної сили 26 червня 2018 року

Суддя Апеляційного суду
Херсонської області ОСОБА_2