05 червня 2018 р. Справа № 632/595/16-к провадження № 1-кп/632/8/18
У Х В А Л А

05 червня 2018 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисників адвокатів: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 127 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 127 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Вказане вище кримінальне провадження перебуває у провадженні Первомайського міськрайонного суду Харківської області з 09 березня 2016 року.

Ухвалою суду від 15 березня 2017 року задоволене клопотання захисника адвоката ОСОБА_9 про допит в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_13 - понятих під час проведення слідчого експерименту 09 лютого 2016 року за участю потерпілого ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_15 .

Протягом судового розгляду обвинувачені та їх захисники наполягали на допиті вказаних осіб як свідків, з метою з`ясування законності зазначеної слідчої дії, а відтак і допустимості в якості доказу даних, отриманих під час її проведення, висловивши сумнів, що у цій слідчій дії брали участь саме вказані особи.

При цьому сторона захисту будь-яких фактів, які б заслуговували на увагу та вказували на незаконність проведення слідчого експерименту, не навела.

Прокурор вважає за необхідне встановити стороні захисту строк для забезпечення прибуття в суд свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , оскільки це сприятиме дотриманню розумних строків розгляду кримінального провадження.

Представник потерпілої наполягала на проведенні судового розгляду без допиту вказаних свідків, оскільки сторона захисту не вжила жодних заходів щодо забезпечення прибуття ОСОБА_12 і ОСОБА_13 до суду, що в свою чергу впливає на розумні строки судового розгляду, який триває вже понад два роки.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 7 ст. 223 КПК України визначено, що слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих), окрім іншого, для слідчого експерименту. Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії.
Зазначені особи можуть бути допитані під час судового розгляду як свідки проведення відповідної слідчої (розшукової) дії.

Згідно із ч. 2 ст. 327 КПК України, прибуття в суд свідка забезпечується стороною кримінального провадження, яка заявила клопотання про його виклик.

Сторона захисту заявила про неможливість забезпечення прибуття зазначених свідків у зв`язку із неможливістю встановлення їх місця знаходження, однак при цьому не надала жодних доказів щодо вжиття відповідних заходів.

Частиною 6 ст. 22 КПК України, визначено, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

На виконання наведеної норми, з урахуванням даних, які містяться у матеріалах кримінального провадження, та даних, наданих стороною захисту, суд вжив всіх достатніх заходів для реалізації стороною захисту її процесуальних прав.

Так, за відомостями АДБ ГУДМС України в Харківській області: ОСОБА_12 з 25 березня 2016 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_13 з 26 вересня 2017 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Зазначені особи, які належним чином викликалась до суду за відомими адресами мешкання, в судове засідання не з`явились.

При цьому ОСОБА_13 був належним чином повідомлений про день, час та місце чергового судового засідання, однак до суду не прибув, у зв`язку із чим у відношенні нього був застосований привід, виконання якого доручалося Первомайському ВП ГУНП в Харківській області.
Однак виконати привід ОСОБА_13 не виявилося можливим у зв`язку із відсутністю останнього за місцем проживання та браком даних про його фактичне місце знаходження.

Судове доручення щодо встановлення фактичного місцезнаходження свідка ОСОБА_12 виконане не було у зв`язку із тривалою відсутністю останнього за відомим місцем реєстрації і проживання та відсутністю даних про його дійсне місце знаходження.

Інші вжиті судом заходи щодо встановлення місцезнаходження ОСОБА_13 і ОСОБА_12 та вручення їм судових викликів також позитивного результату не дали.

Сторона захисту не забезпечила явку свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_13 у судові засідання.

Підпунктами «с» і «d» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя; допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини судової практики, яка є частиною національного законодавства України, стаття 6 Конвенції не надає обвинуваченому необмежене право на забезпечення явки свідків до суду. Зазвичай національні судові органи вирішують питання про необхідність або доцільність заслуховування певного свідка (див. рішення у справі «С.Н. проти Швеції» (S.N. v. Sweden), заява № 34209/96, п. 44, ECHR 2002-V).(п. 116 рішення Європейського суду з прав людини «Буглов проти України» від 15 грудня 2014 року).

ОСОБА_13 і ОСОБА_12 не є свідками обвинувачення, під час досудового розслідування ці особи у відповідній якості не допитувалися.
Крім того, вказана вище слідча дія фіксувалася за допомогою відеозапису, який був досліджений у судовому засіданні.
За таких обставин суд доходить висновку про відсутність необхідності та про недоцільність допиту вказаних осіб в якості свідків, та проведення судового розгляду без їх допиту, оскільки доводи сторони захисту були перевірені, шляхом вчинення описаних вище дій.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 22, 28, 327, 369 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Продовжити судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 127 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 127 КК України, без допиту свідка ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_13 , у зв`язку із незабезпеченням їх явки до суду стороною захисту.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:ОСОБА_1