УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Солом`янського УП ГУ Національної поліції у м. Києві капітан поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0010302 від 10.09.2017 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді надійшло зазначене клопотання слідчого про накладення арешту на майно, яким користується та розпоряджається ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 про накладення арешту на об`єкт нерухомості квартира АДРЕСА_1 та заборону розпоряджатися будь-яким особам об`єктом нерухомості, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав викладених у ньому.
Оскільки у відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна, а виходячи із матеріалів провадження вбачається ризик можливого відчуження належної квартири ОСОБА_6 , є доцільним розгляд даного клопотання без повідомлення підозрюваного, чи іншого власника зазначених корпоративних прав, їх захисників, представників чи законних представників.
Заслухавши слідчого, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є накладення арешту на майно.
Встановлено, що слідчим слідчого відділу Солом`янського УП ГУ Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0010302 від 10.09.2017 за заявою ОСОБА_7 , яка представляє інтереси ОСОБА_6 , про те, що невстановлені особи, шляхом підробленої довіреності, шахрайським шляхом заволоділи квартирами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 .
В ході досудового розслідування була допитана в якості потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка показала, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 де по сьогоднішній день проживає. На праві власності по АДРЕСА_7 мала квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , а в будинку АДРЕСА_8 , квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_9 .
Деякий час знаходилась за межами України, а саме в АР Крим, а коли повернулася 22.02.2017 року в місто Ірпінь, то встановила, що ні одна з вищезазначених чотирьох квартир їйй вже не належать і що вони продані начебто за виданою нею довіреністю невідомому їй ОСОБА_8 .
23.02.2017 року, звернувшись до нотаріуса про отримання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка повідомила, що всі вказані квартири мені не належать, а належать іншим особам.
Намагаючись дізнатися на підставі чого квартири перереєструвались з її власності вона звернулась до нотаріуса ОСОБА_9 , офіс якої розташований за адресою: АДРЕСА_10 , де встановила, що згідно копії паспорта де була наклеєна невідома особа з її іменем була посвідчена нею довіреність на ім`я ОСОБА_8 , щодо представництва її інтересів в усіх органах Державної влади та усіх організаціях незалежно від форм власності. Хочу зазначити, що ніякої довіреності на ОСОБА_8 я не надавала.
Крім того, на час вчинення довіреностей на ОСОБА_8 , вона не знаходилася в України і не могла оформлювати довіреність в місті Києві. З ОСОБА_8 вона не знайома, наміру продавати квартири не мала.
ОСОБА_8 невідомо яким шляхом і де здобув її дані для довіреності і разом з нотаріусом ОСОБА_9 сфабрикував довіреність на підроблених документах.
З повного витягу з Єдиного реєстру довіреностей від 23.02.2017 року вбачається, що ОСОБА_8 на підставі підробленої довіреності від 17.11.2015 року, розпорядився всіма квартирами, які належали ОСОБА_6 .
В подальшому ОСОБА_6 дізналася про те, що згідно договорів купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , ОСОБА_8 продав квартири покупцю ОСОБА_10 03.12.2015 року.
ОСОБА_10 квартиру АДРЕСА_11 , на другий же день, тобто 04.12.2015 року продав ОСОБА_11 у якої була і довіреність від ОСОБА_8 на продаж квартир. ОСОБА_11 ту же квартиру продала 19.09.2016 року ОСОБА_12 від імені якої діяв ОСОБА_13 на підставі довіреності вчиненої тим же нотаріусом ОСОБА_9 , яка і вчиняла на підставі підроблених документів довіреність 17.11.2015 року ОСОБА_8 .
Не встановлено хто продав квартиру АДРЕСА_5 , ОСОБА_14 , але відомо, що договір купівлі-продажу їй оформляв приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_15 14.01.2016 року. Вказана квартира продана за договором купівлі-продажу від 28.04.2016 року ОСОБА_16 , яка проживала по сусідству з ОСОБА_8 . Таким чином ОСОБА_8 в змові з нотаріусом ОСОБА_9 , а можливо і з ОСОБА_10 скоїв злочин по підробці документа та його використанні, тобто довіреність, та шахрайство при продажу квартир належних ОСОБА_6 .
На даний час, згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 , належить не ОСОБА_6 , а 1/2 ОСОБА_17 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 та 1/2 ОСОБА_18 , реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_2 .
Згідно ст.170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема, шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
Збереження речових доказів;
Спеціальної конфіскації;
Конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
Відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що квартира АДРЕСА_1 являється речовим доказом та з метою його збереження та запобіганню подальшого перепродажу вказаної квартири, яка згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить ОСОБА_17 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 та ОСОБА_18 , реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_2 , а також з метою забезпечення заявлених у майбутньому цивільних позовів, слідчий суддя приходить до висновку про накладення арешту на вищевказану квартиру.
При цьому, вимоги слідчого про заборону розпоряджатися будь-яким особам об`єктом нерухомості, а саме квартирою АДРЕСА_1 задоволенню не підлягають, оскільки накладення арешту на вказану квартиру виключає можливість розпоряджатися нерухомим майном та відчужувати його іншим особам тощо.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 372 КПК України,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити частково.
Накласти арешт на об`єкт нерухомості квартиру АДРЕСА_1 .
У задоволенні інших вимог відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1