АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/9992/17 Номер провадження 11-кп/786/675/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.185 КК - С.Т.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурораОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_7 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 26 лютого 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, несудимий,

визнаний винуватим та засуджений за ч.1 ст.185 КК України на 1 рік обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням певних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Згідно з вироком, ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину за таких обставин.

24 жовтня 2017 року, близько 17 год. обвинувачений, перебуваючи біля будинку №52 по вул. Київській в м. Кременчук Полтавської області, таємно, шляхом вільного доступу, заволодів банківською карткою потерпілого ОСОБА_9 , після чого з банкомату ПриватБанку, розташованого в будинку №9-а по цій же вулиці, зняв з цієї картки грошові кошти в сумі 1900 грн.
Крім того, ОСОБА_8 через декілька хвилин в магазині «Оптовичок» по вул. Свободи 61/17 в цьому ж місті розрахувався даною карткою на суму 50 грн. 90 коп.
Такими своїми діями обвинувачений заподіяв потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 1950 грн. 90 коп.
Кримінальне провадження розглянуте в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

В апеляційній скарзі з внесеними змінами прокурор порушує питання про зміну вироку в частині призначення покарання в зв`язку з незастосуванням закону України про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню, а саме ст.69 КК України. Прохає призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 цього Кодексу у виді 1 року обмеження волі та звільнити від відбування цього покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
При цьому зазначає, що місцевий суд, фактично врахувавши наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання, перейшов до іншого, більш м`якого виду основного покарання без застосування ст.69 КК України.
Інші учасники провадження вирок не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги з внесеними змінами, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч.1 ст.185 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються.

Доводи прокурора про необхідність застосування при призначенні покарання ст.69 КК України є слушними.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Згідно з вимогами ч.1 ст.69 КК України та приписів п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зокрема, перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу обвинуваченого він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч.1 ст.69 КК України.

Під час розгляду провадження судом правильно встановлено, що ОСОБА_8 визнав свою вину та щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував шкоду. Ці пом`якшуючі покарання обставини суд обґрунтовано визнав такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.

Враховуючи відсутність тяжких наслідків, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, має постійне місце проживання, місцевий суд перейшов до більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, проте, всупереч наведеним вимогам закону, не послався на ч.1 ст.69 КК України.

Тому колегія суддів вважає за необхідне вирок в частині призначення покарання змінити та призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.185 КК України з застосуванням ст.69 цього Кодексу у виді обмеження волі.

Також прокурор обґрунтовано порушує питання про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Згідно з приписами ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Оцінюючи, як тяжкість вчиненого злочину, так і конкретні обставини кримінального провадження; відшкодування шкоди; особу винного; його ставлення до вчиненого, а саме щире каяття та розуміння наслідків; колегія суддів вважає, що усі наведені обставини в своїй сукупності істотно знижують фактичний ступінь тяжкості вчиненого злочину і особливо ступінь небезпечності обвинуваченого для суспільства та утворюють підставу для висновку про можливість його виправлення без відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком, з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Отже, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.404, ст.405, ст.407 та ст.418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_7 з внесеними змінами задовольнити.

Вирок Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 26 лютого 2018 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст.185 КК України з застосуванням ст.69 цього Кодексу на 1 рік обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, визначених судом першої інстанції.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4