Справа № 488/1979/18
Провадження № 1-кп/488/256/18
В И Р О К
іменем України
(на підставі угоди про примирення)

23.10.2018 року Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Миколаєві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Миколаєві, громадянин України, освіта середня, неодружений, не працює, навчається на третьому курсі Вищого професійного ліцею будівництва та сфери послуг № 25 за спеціальністю автослюсар та зварювальник ручного зварювання, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не має судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 квітня 2018 року за № 0000704,

в с т а н о в и в :

З 02 квітня 2018 року ОСОБА_4 проходив практику на станції технічного обслуговування будівельно-виробничого комбінату «Нікос» (далі СТО БВК «Нікос»), який розташований на перехресті вулиць Океанівської та Айвазовського в місті Миколаєві.

06 квітня 2018 року приблизно о 14 год. 00 хв. ОСОБА_4 , маючи вільний доступ до всіх складських приміщень, що знаходяться на території Комбінату, зайшов до одного із боксів, де помітив належний ОСОБА_5 п?ятижильний мідний кабель довжиною 18, 5 метрів в чорній ізоляції, у зв?язку з чим у ОСОБА_4 виник умисел на протиправне заволодіння чужим майном.

Дочекавшись закінчення робочого дня, ОСОБА_4 повернувся на СТО БВК «Нікос», де, скориставшись відсутністю інших працівників, таємно, шляхом вільного доступу, із шафи викрав вказаний мідний кабель.

Заволодівши зазначеним майном, ОСОБА_4 перекинув його через паркан, а сам покинув територію СТО БВК «Нікос» через головний вхід, залишивши місце події, та в подальшому розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 400 грн. 68 коп.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ст.185 ч.1 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

11 травня 2018 року між потерпілим ОСОБА_5 , з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_4 , з іншого, укладена угода про примирення, відповідно до умов якої сторони погоджуються, що:

- матеріальна шкода в сумі 400 грн. 68 коп., яка завдана потерпілому ОСОБА_5 , відшкодована повністю шляхом повернення викраденого майна, у зв?язку з чим потерпілий не має до підозрюваного ОСОБА_4 претензій матеріального характеру;

- викрадене майно підлягає залишенню потерпілому ОСОБА_5 як власнику одночасно із набранням законної сили даним вироком;

- підозрюваному ОСОБА_4 за ст.185 ч.1 КК України має бути призначене покарання у виді одного року позбавлення волі зі звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням строком на один рік та покладенням обов?язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з?являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- обізнані із наслідками затвердження угоди в частині обмеження права на апеляційне оскарження вироку та відповідальністю за умисне невиконання умов угоди за ст.389-1 КК України, а потерпілий також в частині позбавлення права в подальшому вимагати притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення та змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у судовому розгляді, вивчивши відповідну угоду, суд приходить до переконання, що вона може бути затверджена.

Так, за правилами ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема, щодо злочинів середньої тяжкості.

Укладена угода про примирення відповідає вимогам ст.471 КПК України; вона підписана сторонами добровільно і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи дії інших обставин, ніж ті, що передбачені в самій угоді.

Будь-які скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час кримінального провадження потерпілим та підозрюваним не подавалися.

Умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін, інших осіб, суспільних інтересів. Права потерпілого і підозрюваного під час укладення угоди були дотримані, та судом не встановлені очевидні ризики невиконання ними взятих на себе за угодою зобов`язань.

Фактичні дії ОСОБА_4 охоплюються складом кримінального правопорушення середньої тяжкості, передбаченого ст.185 ч.1 КК України.

При цьому, щодо виду і міри покарання, яка узгоджена сторонами угоди, суд вважає необхідним зазначити наступне. Так, ОСОБА_4 в силу ст.89 КК України не судимий, повністю і беззастережно визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, навчається; обставин, зазначених у ст.67 КК України, які б обтяжували покарання останнього, не встановлено.

З урахуванням наведеного, суд схиляється до думки, що визначене сторонами угоди покарання є явно несправедливим внаслідок його суворості, а для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нового злочину останньому достатньо призначити покарання у виді громадських робіт у мінімальних межах санкції відповідної норми кримінального закону.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до правил, встановлених п.1 ч.6 ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370, 374, 475 КПК України, суд

з а с у д и в:

Затвердити у кримінальному провадженні № 0000704 угоду про примирення від 11 травня 2018 року, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.

Речовий доказ обпалений мідний кабель довжиною 18, 5 м., що переданий під розписку на зберігання ОСОБА_5 , залишити в його розпорядженні.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення виключно з підстав, передбачених ст.394 ч.3 КПК України. Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1