В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.08.2018 Справа №607/1750/18

провадження № 1-кп/607/762/2018

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Тернополі кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 від 01 січня 2018 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого та проживає по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 13 жовтня 2015 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

В обвинуваченого ОСОБА_3 01 січня 2018 року, який перебував у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який, 01 січня 2018 року, близько 00 год. 20 хв., ОСОБА_3 перебуваючи у приміщенні згаданої квартири, переконавшись, що за ним ніхто, не спостерігає та його дії не будуть поміченими сторонніми особами, шляхом вільного доступу, таємно взяв із стола, що знаходиться в приміщенні згаданої квартири мобільний телефон торгової марки «Nomi» моделі «і4510» ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 912,16 грн. Із викраденим майном ОСОБА_3 з місця вчинення злочину втік, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 912,16 гривень.

Крім цього, 4 травня 2018 року, близько 14:00 год. у ОСОБА_3 , який перебував у магазині «Еліт Хаус», що по вул. Протасевича, 2 в м. Тернополі, виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який ОСОБА_3 переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх наслідки, шляхом вільного доступу із торгового стелажа у вказаному магазині, на якому розміщувалися електричні інструменти, таємно викрав фрезер WT-0920 торгової марки «STORM», 1200 Вт, 11500-30000 об/хв., цанга 6/8 мм. Із викраденим майном ОСОБА_3 вийшов із магазину, не заплативши за нього та пішов у невідомому напрямку, чим завдав ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 1039,50 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю, підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини та показав, що дійсно ним було вчинено злочини у відповідні час, дату, місці, спосіб та відповідних обставин. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд суворо його не карати, завдану шкоду потерпілим відшкодував частково.

Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_3 повністю погодився зі всіма доказами, що були зібрані під час досудового розслідування і підтверджували його винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, згідно повідомлення про підозру та обвинувального акту, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд, у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини та докази, суд, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочинів та вважає, що органами досудового розслідування його дії кваліфіковано вірно:

- за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка);

- за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65КК України, враховує ступінь тяжкості, характер та наслідки вчинених злочинів, його ставлення до них та поведінку після їх вчинення, особу винного, зокрема те, що він раніше судимий, його вік, сімейний та матеріальний стан, стан його здоров`я, що є задовільним, по місцю проживання характеризується позитивно, обставини, які пом`якшують покарання - визнання ним своєї вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину. Обставини, які обтяжують покарання відсутні. Підстав для застосування ст. 69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , йому слід призначити покарання в межах санкцій статей обвинувачення у виді позбавлення волі. Остаточне покарання ОСОБА_3 слід призначити у відповідності до ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Вищевказане покарання суд вважає необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене обвинуваченого, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.

Разом з тим, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, оскільки виправлення останнього можливе без відбування покарання.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст. 75 КК України, суд взяв до уваги те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, частково відшкодував завдані збитки, ступінь тяжкості вчинених злочинів, із врахуванням його характеризуючих даних, наявності на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Водночас, суд, вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 в період дії іспитового строку, відповідно до ст. 76 КК України, на нього слід покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Потерпілим ОСОБА_5 було заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 про стягнення в його користь 5000 гривень матеріальної шкоди.

Вирішуючи заявлений цивільний позов потерпілого слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Під час судового розгляду ОСОБА_3 визнано розмір заподіяної матеріальної шкоди потерпілому, за таких обставин, суд вважає, що заявлений потерпілим цивільний позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до ОСОБА_3 слід залишити без розгляду, оскільки, згідно заяви від 11 червня 2018 року, ОСОБА_7 жодних претензій матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 не має.

Згідно з положеннями ст. 124 КПК України, з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави витрати за проведення судових експертиз.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КІІК України, суд, -

УXВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупності злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.

Зобов`язати ОСОБА_3 , відповідно до ст. 76 КК України, в період дії іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити в повному обсязі, стягнувши в його користь з ОСОБА_3 5000 (п`ять тисяч) грн. матеріальної шкоди.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про стягнення збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи 6-13/18 від 26 січня 2018 року в розмірі 572 гривні; дактилоскопічної експертизи 1.4-95/18 від 22 січня 2018 року в розмірі 572 гривні на загальну суму 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) гривні.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1