Справа № 405/6458/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2018 р. м. Кропивницький

слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні № 0000084, клопотання ст. слідчого слідчого відділу УСБУ в Кіровоградській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу домашній арешт підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Майданець Тальнівського району Черкаської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.2 ст.369-2 КК України за участю прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:
слідчий за погодженням із прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу домашній арешт підозрюваному ОСОБА_4 .

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні обіцянки здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави за надання неправомірної вигоди для себе та одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_4 , відповідно до наказу начальника Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області за №92 о/с від 06.03.2018, призначений на посаду начальника сектору реагування патрульної поліції №4 Добровеличківського відділення поліції Новоукраїнського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Кіровоградській області.

Так, ОСОБА_4 , обіймаючи посаду начальника сектору реагування патрульної поліції №4 Добровеличківського відділення поліції Новоукраїнського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Кіровоградській області, маючи звання майор поліції, відповідно до п.1 Примітки до ст.364, ч.3 ст.18 КК України, п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», ст.ст.1-2 Закону України «Про державну службу», ст.ст.1-2, 15, 17-18, 21-23 Закону України «Про Національну поліцію», був працівником органу виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави та протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, тобто працівником правоохоронного орган, службовою особою, що постійно здійснює функцію представника органу виконавчої влади, обіймаючи постійно посаду, пов`язану з виконанням владних та організаційно-розпорядчих функцій.

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» дія даного Закону поширюється, з-поміж іншого, на поліцейських.

Згідно ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», корупція це використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Також, відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», неправомірна вигода це грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав.

Статтею 22 Закону України «Про запобігання корупції» особам, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про запобігання корупції» особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняні до них особи у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: відмовитися від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Згідно ст.18 Кримінального кодексу України службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Тобто, майор поліції ОСОБА_4 , будучи начальником сектору реагування патрульної поліції №4 Добровеличківського відділення поліції Новоукраїнського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Кіровоградській області являється службовою особою.

Відповідно до примітки до ст.369-2 КК України особами, уповноваженими на виконання функцій держави, є особи, визначені в пунктах 1-3 частини першої статті 4 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції". Даний Закон втратив свою чинність 01.09.2016 року, але ст. 369-2 КК України змін не зазнала, отже примітка до цієї статті посилається на неіснуючий закон України, що вказує на відсутність з 01.09.2016 року законодавчо визначеного переліку осіб, уповноважених на виконання функцій держави, визначених зазначеним законом, а аналогія в кримінальному праві не допускається.

Разом з тим, в зазначених пунктах ст. 4 статті 4 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" визначено вичерпний перелік суб`єктів відповідальності за корупційні правопорушення та в ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» визначено суб`єктів, на яких поширюється дія цього Закону, серед яких в вказаних статтях Законів є і особи, які постійно або тимчасово обіймають посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ. А згідно ч. 3 розділу XIII «ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону України «Про запобігання корупції» до приведення у відповідність із цим Законом законодавчі та інші нормативно-правові акти застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Проте, ОСОБА_4 перебуваючи на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції №4 Добровеличківського відділення поліції Новоукраїнського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Кіровоградській області (далі - СРПП №4 Добровеличківського ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області), маючи звання - майор поліції, будучи працівником органу виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, обіймаючи постійно посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, спонукаємий жадобою до наживи та незаконного збагачення, всупереч вимогам законодавства, діючи свідомо та умисно, переслідуючи корисливі мотиви, проігнорував вимоги законодавства та вирішив використати свої службові повноваження працівника поліції з метою особистого збагачення, а саме одержання хабара за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням хабара.

На початку серпня 2018 року, точної дати не встановлено, ОСОБА_4 зустрівши мешканку смт. Добровеличківка Кіровоградської області громадянку України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомив їй, що з метою вирішення питання про не притягнення її сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до кримінальної відповідальності за нібито вчинену ним крадіжку, остання повинна сплатити ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 12 000 грн.

Після чого, 10.08.2018 ОСОБА_4 зустрівся з ОСОБА_7 , яка в ході бесіди повідомила ОСОБА_9 про намір передати грошові кошти в сумі 12 000 грн.

В подальшому, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання 21.09.2018 перебуваючи в смт. Добровеличківка Кіровоградської області, у належному йому транспортному засобі марки «ВАЗ» моделі «21104», державний номерний знак НОМЕР_1 , отримав від громадянки ОСОБА_7 неправомірну вигоду в розмірі 12 000 грн. за вирішення питання про не притягнення її сина ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності.

Під час отримання неправомірної вигоди 21.09.2018 ОСОБА_4 був затриманий співробітниками УСБУ в Кіровоградській області.

Отже, майор поліції ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи начальником сектору реагування патрульної поліції №4 Добровеличківського відділення поліції Новоукраїнського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Кіровоградській області, являючись службовою особою, діючи умисно, розуміючи протиправність своїх дій направлених на власне незаконне збагачення, 21.09.2018 приблизно о 14 год. 10 хв., перебуваючи в смт. Добровеличківка Кіровоградської області, у належному йому транспортному засобі марки «ВАЗ» моделі «21104», державний номерний знак НОМЕР_1 , отримав від громадянки ОСОБА_7 неправомірну вигоду в розмірі 12 000 грн., за обіцянку здійснити вплив на відповідних службових осіб Новоукраїнського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Кіровоградській області, щодо питання про не притягнення громадянина України ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності.

Під час розгляду клопотання прокурор зазначив про обґрунтованість підозри, наявність ризиків, та неможливість їх запобігання шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж домашній арешт.

У судовому засіданні захисник не заперечував проти задоволення клопотання, разом з тим просив застосувати домашній арешт у певний час доби, а саме з 21.00 год. до 07.00 год., щоб підозрюваний мав змогу працювати та утримувати сім`ю.

Підозрюваний підтримав позицію захисника.

Заслухавши учасників, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до такого.

22.09.2018 року о 13.50 год. ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України.
Відповідно до ч.2 ст.181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Дослідивши матеріали справи за клопотанням слідчого, слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового слідства ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, відомості про яке 21.08.2018 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084, а саме у вчиненні обіцянки здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави за надання неправомірної вигоди для себе та одержання неправомірної вигоди для себе та одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.
Також, слідчий суддя встановив наявність наступних ризиків передбачених:

- п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість підозрюваним ухилятися від кримінальної відповідальності, оскільки через тяжкість кримінального правопорушення по якому оголошено про підозру, зібраних у справі доказів та можливе покарання у разі доведення його провини, свідчить про те, що останній може вчинити спробу направлену на ухилення від кримінальної відповідальності та суду.

- п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість підозрюваним впливати на свідків, які ще в судовому засіданні не допитувалися.

Разом з тим, прокурором не доведено існування інших ризиків, доказів, що свідчать про їх існування під час розгляду слідчому судді не надано.

Обґрунтованість підозри та наявність ризиків, підтверджується протоколами обшуків, протоколами допиту свідків, протоколом освідування, протоколами обшуку, протоколами допиту свідків (а.к. 13-20, 21-26, 27).

Вирішуючи питання щодо наявності обґрунтованої підозри, слідчий суддя зазначає, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі-ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Водночас, практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Позитивні характеристики особи підозрюваного, наявність постійного місця проживання, те, що має двох неповнолітніх дітей, сім`ї, не є обставинами, що спростовують оголошену підозру та встановлені ризики.

Усі наведені обставини у їх сукупності, не дають достатніх підстав застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід, ніж домашній арешт, при цьому слідчий суддя покладає на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, необхідність яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід домашній арешт, який полягає в забороні останньому цілодобово залишати будинок АДРЕСА_1 , оскільки останній пояснив, що буде сидіти вдома, а крім того, інформації про його звільнення сторона захисту не надала, а тому останній відповідно до ЗУ "Про запобігання корупції" не має права займатися іншою діяльністю. Крім того, запобігання ризику, передбаченому п.3 ч.1 ст.177 КПК України не буде забезпечено, у тому числі через його посаду, у разі застосування домашнього арешту в певний час доби.

Керуючись ст.ст.176-199, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід домашній арешт з 24.09.2018 року до 22.11.2018 року, який полягає в забороні останньому цілодобово залишати будинок АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1)прибувати до слідчого, прокурора та в подальшому до суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає;

3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Дата закінчення дії ухвали слідчого судді визначити до 22.11.2018 року.

Ухвалу передати до Новоукраїнського відділу полції Головного Управління Національної поліції в Кіровоградській області для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ленінського
районного суду м. Кіровограда ОСОБА_10