УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2018 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1

за участю особи, яка подала скаргу адвоката ОСОБА_2

секретаря ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м.Києва клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах володільця майна ОСОБА_4 , про часткове скасування арешту на майно, накладеного ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 01.03.2018 року

В С Т А Н О В И В:

У провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01 березня 2018 року, в частині накладення арешту на мобільний телефон Iphone S model А1688, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000363 від 10.10.2017, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.4 ст.190, ч.3 ст.27, ч.2 ст.200, ч.3 ст.209 КК України.

В обґрунтування клопотання заявником зазначено, що ухвалою від 04 грудня 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва відмовила старшому слідчому в ОВС 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_6 в накладенні арешту на майно, вилучене під час проведення обшуків 24 листопада 2017 року, в ході якого, в тому числі, було вилучено особисті речі ОСОБА_7 , а саме мобільний телефон Iphone S model A1688 та нотаріальну довіреність на її ім`я. Надалі, ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 01 березня 2018 року ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва була скасована, клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_6 задоволено частково, накладено арешт на майно, в тому числі й на мобільний телефон Iphone S model А1688, належний ОСОБА_7 .

Як підставу для скасування арешту майна адвокат ОСОБА_2 посилається на те, що арешт на майно накладено необгрунтовано, оскільки ухвала суду постановлена без повного, об`єктивного та всебічного з`ясування всіх обставин справи. Зокрема висновки колегії суддів про наявність підстав для накладення арешту на майно є необгрунтованими та безпідставними, оскільки стороною обвинувачення не доведено відповідність вказаного майна критеріям ст. 98 КПК України, текст ухвали підтверджує необгрунтованість клопотання. При цьому, арештоване майно ОСОБА_4 не має жодного відношення до розслідуваних злочинів, передбачених ч.3 ст.27 ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 27 ч.2 ст. 200 та ч.3 ст.209 КК України у відношенні ОСОБА_5 , відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000363 та не мають жодного відношення до обставин, які підлягають доказуванню в межах даного кримінального провадження

Заявник у судовому засіданні підтримала заявлене клопотання та просила про його задоволення, наголосивши на тому, що арешт на майно ОСОБА_4 накладено необгрунтовано, а тому він підлягає скасуванню.

Слідчий, за клопотанням якого накладено арешт, у судове засідання не з*явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час судового розгляду, що не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наведених у ньому доводів та долучених матеріалів.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання про скасування арешту майна, заслухавши особу, яка подала клопотання, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000363 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 200, ч. 3 ст. 209 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 04 грудня 2017 року було відмовлено старшому слідчому в ОВС 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_6 в накладенні арешту на майно, вилучене під час проведення обшуків 24 листопада 2017 року, в ході якого, в тому числі, було вилучено особисті речі ОСОБА_7 , а саме мобільний телефон Iphone S model A1688.

Зі змісту вказаної ухвали Апеляційного суду м.Києва вбачається, що арешт на тимчасово вилучене майно, в тому числі на мобільний телефон Iphone S model А1688, яке було виявлене та вилучене під час проведення обшуків 24.11.2017 року за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , а також за місцем роботи ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , окрім паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданого 18.06.2010 органом 8090 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданого 21.06.2012 органом 8099 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , колегією суддів було накладено з огляду на те, що таке майно відповідає критеріям, які визначені у ст.98 КПК України, а також постановою слідчого від 25.11.2017 року таке майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000363.

Висновки слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва про відсутність правових підстав, передбачених ст.170 КПК України для арешту вилученого майна, на думку колегії суддів Апеляційного суду м. Києва є неспроможними та необґрунтованими.

На підставі викладених обставин, які на переконання колегії суддів Апеляційного суду м. Києва свідчать про однобічність та необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України, ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 04.12.2017 про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна була скасована, апеляційним судом постановлено нову ухвалу, якою частково задоволено клопотання та накладено арешт на майно, зокрема і на мобільний телефон Iphone S model А1688, ІС:579С-Е2946А у чохлі бежевого кольору, в якому знаходиться сім-карта оператора мобільного зв`язку ТОВ «Астеліт».

Таким чином, наявні у розпорядженні слідчого судді матеріали кримінального провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Приймаючи до уваги вищевикладене, виходячи із завдань кримінального провадження, беручи до уваги ознаки складу кримінальних правопорушень, які розслідуються в межах даного кримінального провадження, як і не надання доказів необгрунтованості накладення арешту на майно ОСОБА_4 , слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах володільця майна ОСОБА_4 , про часткове скасування арешту на майно, накладеного ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 01.03.2018 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, разом з тим проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1