АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 604/405/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/789/99/18 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2018 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - з участю прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

законного представника ОСОБА_8

при секретарі ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Тернопільської області матеріали за апеляційною скаргою начальника Підволочиського відділу Кременецької місцевої прокуратури на ухвалу слідчого судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 20 квітня 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 20 квітня 2018 року у задоволенні клопотання т.в.о. заступника начальника СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 , погоджене начальником Підволочиського відділу Кременецької місцевої прокуратури про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не судимого, студента другого курсу Підволочиського професійного ліцею,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.153 КК України, - відмовлено та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем його проживання в АДРЕСА_1 із забороною залишати місце проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду на час досудового розслідування, судового розгляду у період доби з 15год. 00 хв. по 08 год. 00 хв. та із покладенням на нього відповідних обов`язків.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати зазначену ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб.

Зокрема, вказує, що на даний час у слідства немає достовірних підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , вчинивши дане кримінальне правопорушення, яке являється особливо тяжким злочином, не буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки усвідомлює, що йому може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15-ти років, а тому не виключено що останній, будучи не обмеженим певними покладеними на нього обов`язками, зможе вільно покинути місце проживання.

Також, зважаючи на те, що малолітній потерпілий у даному кримінальному провадженні ОСОБА_11 , а також непрямі свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 дають показання з приводу вчинення даних кримінальних правопорушень саме ОСОБА_6 , на чому в основному на даний час і базується обвинувачення, у досудового слідства є усі підставі вважати, що ОСОБА_6 , будучи необмеженим та вільно покидаючи територію свого господарства в будь-яку пору доби, буде незаконно впливати на малолітнього потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою схилити їх на зміну показань, а також буде суспільно небезпечним для оточуючих та зможе вчинити інше кримінальне правопорушення на фоні сексуального характеру.

Крім того, вказує, що ОСОБА_6 проживає без реєстрації в с. Іванівка Підволочиського району Тернопільської області, а його матір - у с.Черник Надвірнянського району Івано-Франківської області, що може спонукати підозрюваного змінити місце свого проживання.

На думку апелянта усе вищенаведене свідчить про те, що до підозрюваного ОСОБА_6 слід застосувати найсуворіший запобіжний захід, а саме: тримання під вартою, оскільки інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної поведінки останнього, а також забезпечити безпеку інших осіб.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника, які заперечили проти апеляційної карги прокурора і просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, прокурора, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, скасувавши рішення слідчого судді, та обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області перебувають матеріали кримінального провадження за № 0000098 від 20 квітня 2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.153 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18 квітня 2018 року близько 18:00 год. ОСОБА_6 перебував на риболовлі на березі річки Збруч в с. Рожиськ Підволочиського району Тернопільської області. В той час біля нього знаходився його малолітній знайомий ОСОБА_11 , 2010 р.н., мешканець вказаного села. В якийсь момент між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 розпочався словесний конфлікт, у звязку із тим, що ОСОБА_11 заважав йому ловити рибу, в ході якого у ОСОБА_6 виник злочинний намір, направлений на задоволення статевої пристрасті неприродним способом щодо малолітнього ОСОБА_11 .

Реалізовуючи свій злочинний намір, 18 квітня 2018 року близько 18:15 год. ОСОБА_6 , перебуваючи на березі річки Збруч, в с. Рожиськ Підволочиського району Тернопільської області, усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер власних дій, керуючись єдиним злочинним умислом, спрямованим на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, використовуючи безпорадний стан малолітнього потерпілого ОСОБА_11 , який внаслідок малолітства не міг усвідомлювати сутність та значення вчинюваних щодо нього дій, діючи умисно, з метою задоволення своєї статевої пристрасті неприродним шляхом, застосовуючи насильство до малолітнього ОСОБА_11 , що виразилося у стисненні його рук, щоби він не зміг рухатись та втекти, зняв з ОСОБА_14 та з себе білизну та вступив з ним у статеві відносини неприроднім способом, а саме анально-генітальним шляхом.

19 квітня 2018 року о 03 год. 21 хв. ОСОБА_6 затриманий т.в.о. заступника начальника СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 в порядку ст. 208 КПК України.

Того ж дня о 19 год. 57 хв. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.153 КК України.

Т.в.о. заступника начальника СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 звернувся до Підволочиського районного суду Тернопільської області з клопотанням, погодженим з начальником Підволочиського відділу Кременецької місцевої прокуратури Тернопільської області, про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 20 квітня 2018 р. відмовлено у задоволенні даного клопотання та застосовано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду на час досудового розслідування та судового розгляду у період доби з 15 год. 00 хв. по 08 год. 00 хв.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Згідно практики Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст. 177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

При судовому розгляді клопотання слідчий суддя перевірив відповідність змісту клопотання вимогам закону та з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд правильно виходив з того, що матеріали клопотання містять дані щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, однак не містять переконливого обгрунтування, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Враховуючи наведене, посилання прокурора на наявність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, як вбачається з матеріалів провадження, а саме: оскаржуваної ухвали слідчого судді враховані судом при постановленні оскаржуваного судового рішення.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначив, що причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього такого обмежувального заходу, як цілодобовий домашній арешт.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного слідчий суддя також врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: особу ОСОБА_6 , те, що він є неповнолітньою особою, не судимий, має постійне місце проживання в с. Іванівка Підволочиського району Тернопільської області, з 01 вересня 2016 року навчається в ДНЗ Підволочиський професійний ліцей, де позитивно характеризується, що в сукупності вказує на міцні соціальні звязки підозрюваного.

За таких обставин, на думку колегії суддів, слідчий суддя, виходячи із норм Глави 18 КПК України, згідно якої питання щодо застосування запобіжних заходів належить до виняткової компетенції слідчого судді, правомірно відмовив у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 та правильно застосував відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби. Висновки суду відповідають зазначеним положенням КПК України та фактичним обставинам справи.

Посилання прокурора на те, що підозрюваний ОСОБА_6 усвідомлює яке покарання до нього може бути застосоване у разі визнання його винним, а також те, що він зможе незаконно впливати на свідків чи потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення, на увагу не заслуговують, оскільки, як про це також зазначив слідчий суддя місцевого суду, в матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б підтверджували наявність ризиків, зазначених у клопотанні про обрання до малолітнього підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обмеження розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише наведенням переліку законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст.5 Конвенції Ради Європи про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України), а тривале тримання під вартою без визначення в рішенні суду відповідних підстав визнається несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленим у п.1 ст.5 цієї Конвенції (рішення ЄСПЛ від 27 листопада 2008 року у справі Соловей і Зозуля проти України).

З огляду на викладене слідчим суддею при розгляді клопотання повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а тому зазначені в апеляційній скарзі підстави, в яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

За таких обставин ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 181, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу начальника Підволочиського відділу Кременецької місцевої прокуратури залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 20 квітня 2018 року про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забороною ОСОБА_6 залишати житло у певний час доби по місцю свого проживання та із покладенням на нього відповідних обовязків, - без змін.

Ухвала Апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2