Справа № 752/7272/17
Провадження №: 1-кп/752/257/18
У Х В А Л А
31.08.2018 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
в ході проведення судового розгляду за кримінальним провадженням № 0000952 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в :
в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
В ході судового розгляду, на обговорення поставлено питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, зміни чи скасування запобіжного заходу.
Прокурор просив продовжити обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в зв`язку із існуванням ризиків передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, те, що обвинувачений може переховуватись від суду, або вчинити інший злочин.
Захисник заперечила щодо продовження строку тримання під вартою, зазначила, що наведені прокурором ризики є безпідставними та не підтвердженими, просила застосувати відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту. Разом з тим захисником надана характеристика з «ДУ Київський слідчий ізолятор» на обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно якої останній зарекомендував себе посередньо.
Обвинувачений підтримав думку захисника.
Заслухавши учасників кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.
Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні, тяжкого злочину проти власності. Крім того, обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів проти власності.
Вказане свідчить про те, що обвинувачений в разі звільнення з-під варти, враховуючи тяжкість злочину у вчиненні якого він обвинувачується та міру покарання, яка передбачена санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, може продовжити злочинну діяльність, переховуватися від суду або від виконання процесуальних рішень.
Крім того, судом при обранні міри запобіжного заходу під час досудового розслідування враховувалися ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також особа підозрюваного. У суду немає обґрунтованих підстав вважати, що на даний час зникли ризики, передбачені ч. 1 ст.177 КПК України.
Одночасно, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, зокрема ті, що перелічені цією статтею. Так, суд враховує, зокрема, тяжкість покарання, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків.
Суд, при розгляді цього питання бере до уваги, зокрема те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Також при цьому суд враховує, що запобіжний захід має на меті, зокрема, попередження спроби особи вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, а не бути лише наслідком такого перешкоджання.
Щодо клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на домашній арешт, на думку суду зазначене клопотання задоволенню не підлягає, оскільки доказів про те, що ризики передбаченні ст. 177 КПК України зменшилися, або є неактуальними, сторона захисту не надала. Відомості, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 не спростовують вищезазначених висновків суду.
Будь-яких інших обставин, обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.
На даному етапі судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше застосованому обвинуваченому запобіжному заході у вигляді тримання під вартою на даний час відпала, суду не надано переконливих доказів щодо можливості зміни запобіжного заходу обвинуваченому.
Вислухавши сторони, ураховуючи відсутність підстав для скасування, зміни запобіжного заходу, та необхідності відкладення судового розгляду і неможливості закінчення розгляду кримінального провадження до спливу попереднього продовжено строку тримання під вартою обвинуваченого, суд вважає за необхідне ОСОБА_3 , продовжити дію існуючого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, але на строк, що не перевищує 60 днів, тобто до 30.10.2018 року, включно.
Керуючись ст. 331 КПК України, суд,
у х в а л и в :
захід забезпечення кримінального провадження, обраний обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити до 30.10.2018 року, включно.
Копію ухвали вручити прокурору, захиснику, обвинуваченому та направити в СІЗО.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1