АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №615/1146/16-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/95/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.296 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

- представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Харкова кримінальне провадження №11кп/790/95/18 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Валківського районного суду Харківської області від 10 січня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

засуджено за ч.1 ст.296 КК України на 4 роки обмеження волі.

Як встановив суд, 10 лютого 2016 року, близько 13 години 30 хвилин, ОСОБА_8 , проходячи по вул. Центральній в с. Литвинівка Валківського району Харківської області, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, тримаючи дерев`яну палку в руках, маючи прямий умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, випадково зустрів мешканців с. Литвинівка ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , підійшов до останньої та безпричинно почав ображати її нецензурною лайкою. Після чого, ОСОБА_8 руками штовхнув та повалив на землю ОСОБА_10 і наніс їй один удар в область тулубу з лівої сторони.
На благання останньої припинити злочинні дії, ОСОБА_8 продовжував протиправні дії та наніс їй ще один удар правої ногою в область лівого коліна ОСОБА_10 , тим самим спричини ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді крововиливу на грудній клітині з лівої сторони, крововиливову на лівому колінному суглобі, які є легкими тілесними ушкодженнями, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. В той час, коли ОСОБА_8 продовжував виражатись неценрузрною лайкою в бік ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , остання скориставшись можливістю, втекла від ОСОБА_8 до себе додому.
Після чого, ОСОБА_8 тривало та вперто продовжував свої хуліганські дії, направився до продуктового магазину, який належить приватному підприємцю ОСОБА_11 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час, в магазині знаходились покупці ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , де ОСОБА_8 незважаючи на їх присутність та численність, маючи умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, зайшов до тамбуру вищезазначеного магазину, де відчинив вхідні двері, висловлюючись при цьому нецензурною лайкою. В свою чергу, ОСОБА_13 , злякавшись таких дій, відштовхнув ОСОБА_8 за межі магазину, а ОСОБА_12 , разом з ОСОБА_14 зачинили вхідні двері.
ОСОБА_8 , перебуваючи на зовні продуктового магазину, почав бити по дверях магазину ногами, а палицею, яку мав при собі, розбив кнопку дзвінка марки «ВАОЛ 610А», яка була вмонтована біля вхідних дверей магазину. Продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_8 почав кидати різноманітні предмети, що опинились у нього на шляху та пошкодив лист шиферу, яким застелена стеля літнього майданчику зазначеного магазину, чим спричинив власнику ОСОБА_11 , матеріальну шкоду на загальну суму 158 грн. 16 коп.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначив, що огляд місця події - житлового будинку, у порушення вимог ч.3 ст.233 КПК України, проводився без ухвали слідчого судді, а тому цей доказ є недопустимим, як і вилучені під час огляду місця події речові докази, оскільки вони отриманні за результатами проведення огляду місяця події, який є недопустимим. Указав, що всі товарознавчі експертизи вилучених речових доказів в ході огляду місця події також є недопустимим. Наголосив, що судом не було перевірено його версію щодо отримання тілесних ушкоджень потерпілою ОСОБА_10 внаслідок побиття її співмешканцем ОСОБА_9 . Зазначив, що шифер на даху магазину і кнопка дзвінка були розбиті вже давно, а показання свідків не відповідають дійсності, оскільки з магазину неможливо було бачити як він ламає кнопку дзвінка та шифер. Крім того указав, що на досудовому слідстві не було належним чином встановлено особу потерпілої ОСОБА_10 , оскільки в реєстрі матеріалів досудового розслідування, у постановах про призначення судово-медичної експертизи від 16 лютого 2016 року та від 13.04.2016 року, у висновку судово-медичної експертизи №56-Важ/16 від 13.04.2016 року написання прізвища потерпілої не співпадає. Також не встановлено особу свідка ОСОБА_9 , який є не чоловіком, а співмешканцем ОСОБА_10 , проживає без реєстрації в самовільно зайнятому житловому будинку. Зазначив, що потерпіла ОСОБА_10 , та свідок ОСОБА_9 обмовили його, оскільки є найманими працівниками ПП ОСОБА_11 та залежними від неї. Вважає висновки суду щодо допустимості показань свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 необґрунтованими, оскільки в показаннях свідків є суттєві протиріччя, які істотно впливають на обставини кримінального провадження. Просить вирок суду скасувати та виправдати його за ч.1 ст.296 КК України за відсутністю доказів вчинення ним кримінального правопорушення.

Обвинувачений, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги, що підтверджується його особистим підписом у зворотному поштовому повідомленні, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення судового розгляду не надав, тому колегія суддів у порядку, передбаченому ч.5 ст.405 КПК України, розглянула кримінальне провадження за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора та представника потерпілого про законність та обґрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчинені ним кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч.1 ст.296 КК України ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і належним чином досліджених у судовому засіданні доказах та є правильною.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону не містять у собі необхідних та достатніх підстав для скасування вироку і спростовуються сукупністю доказів.

Потерпіла ОСОБА_10 показала у суді, що 10 лютого 2016 року, коли вона разом з чоловіком йшли з роботи, ОСОБА_8 , який йшов їм на зустріч, безпідставно штовхнув її, від чого вона впала у сніг, а ОСОБА_8 наніс їй палкою удар по ребрам, супроводжуючи свої дії нецензурною лайкою в її бік. Вона схопила палку руками, а ОСОБА_8 став кричати, щоб вона відпустила палку, але вона відмовилась. Тоді ОСОБА_8 пообіцяв припинити і після того, як вона відпустила палку, він ще ударив її палкою по коліну. Коли вона пригрозила, що поскаржиться до міліції, ОСОБА_8 став наздоганяти її, але вона сховалась на подвір`ї свого будинку.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що разом із своєю дружиною в лютому 2016 року йшов додому та зустрів односельця ОСОБА_8 , який безпричинно штовхнув його дружину у сніг та став гучно та нецензурно лаятись на неї при цьому, вдарив палкою по тулубу. Дружина схопилась руками за палку, а ОСОБА_8 став кричати на неї, щоб вона відпустила. Коли ОСОБА_10 відпустила палку, ОСОБА_8 продовжив свої дії та вдарив її палкою по нозі.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №25-Важ/16 від 24.02.2016 року, ОСОБА_10 спричинені легкі тілесні ушкодження у вигляді: крововиливу на грудній клітці зліва та лівому колінному суглобі, які утворились в результаті ударно-травматичного впливу тупих твердих предметів, та могли утворитись за 6-8 діб до огляду потерпілої.

З протоколів проведення слідчих експериментів від 24.02.2016 року за участю потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_9 слідує, що потерпіла та свідок в присутності понятих розповіли та показали, яким саме чином ОСОБА_8 вчинив насильницькі хуліганські дії стосовно ОСОБА_10 .

Відповідно до висновків судово-медичних експертиз №№56-Важ/16 від 21.04.2016 року, №115-Важ/16 від 05.08.2016 року, показання потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_9 , надані ними в ході проведення слідчих експериментів, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним в частині механізму утворення тілесних ушкоджень, які були виявлені на тілі ОСОБА_10 і відповідають часу і даним, викладеним в протоколі проведення слідчого експерименту та перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку між діями ОСОБА_8 та утворенням тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 .

З урахуванням вищенаведених доказів, у їх сукупності, які не викликають сумнівів у достовірності, колегія суддів приходить до висновку, що доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про можливе спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 свідком ОСОБА_9 є надуманими, оскільки матеріали кримінального провадження не містять жодних підтверджуючих це даних.

Сама лише негативна за словами обвинуваченого характеристика особи ОСОБА_9 , як про це вказує ОСОБА_8 , не свідчить про його невинуватість у вчиненні цього злочину.

Потерпіла ОСОБА_11 показала, що 10 лютого 2016 року, близько 13:00 14:00 години, до магазину підійшов ОСОБА_8 в стані алкогольного сп`яніння, відкрив двері, трохи постояв подивився та пішов. Вона пішла через задні двері магазину до себе додому приглянути за хворим батьком і в цей час ОСОБА_8 повернувся та став прориватись у приміщення магазину. Хтось з відвідувачів зачинив двері. Коли вона зайшла в торговий зал, там знаходились перелякані відвідувачі, а ОСОБА_8 стукав у двері, нецензурно лаявся, кинув на дах чиїсь санки, побив шифер та розтрощив кнопку дзвінка.

Свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , показання яких є аналогічними, кожний окремо показали, що у лютому місяці 2016 року, вони знаходились в приміщенні належного ОСОБА_11 магазину, розташованого у дворі її будинку. В цей час в стані алкогольного сп`яніння до магазину наблизився ОСОБА_8 , який голосно висловлювався нецензурною лайкою, тримаючи в руках дерев`яну палицю. Усі присутні в магазині відчули недобрі наміри з боку ОСОБА_8 , а тому відвідувач магазину ОСОБА_12 , за порадою інших, зачинив вхідні двері магазину. ОСОБА_21 став наполегливо намагатись відчинити двері, чимсь стукав по них, пошкодив шиферний дах, закинув на нього санки, що стояли біля входу, розбив пластмасову кнопку дзвінка, закріпленого біля дверей, супроводжуючи свої дії нецензурною лайкою в бік власниці магазину ОСОБА_11 . Дії ОСОБА_8 тривали достатньо довго.

Відповідно даним протоколу огляду місця події від 10.02.2016 року та фототаблиць до нього, місцем злочину є територія магазину ПП « ОСОБА_11 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_11 . Будівля цегляна, та вкрита шифером. На дерев`яній двері тамбуру магазина маються сліди від взуття, дверна ручка частково пошкоджена, а зліва від дверей знаходяться залишки від дзвінка. Поблизу магазину, справа від вхідних дверей знаходяться пошкоджений дзвінок та дерев`яна палиця. Під час огляду магазину, було виявлено пошкоджений шифер, яким вкрито дах приміщення на якій виявлені металеві санчата.

Вартість пошкоджених злочинними діями обвинуваченим кнопки до безпровідного дзвінка «ВАОЛ 610А» та листа стандартного шестихвильового шиферу підтверджено висновків судово-товарознавчої експертизи №2026 від 24.02.2016 року.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про проведення огляду місця події з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону позбавлення підстав.

Згідно положенням ч.2 ст.237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Відповідно до ч.1 ст.233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

З даних протоколу від 10.02.2018 року слідує, що огляд місця події проводився на території магазину ПП « ОСОБА_11 », за участю двох понятих, та за добровільною згодою потерпілої, яка є власником магазину ПП «Антонова Т.І», що підтверджується відповідною розпискою потерпілої ОСОБА_11 від 10.02.2016 року (а.с.66-73, 91).

Зазначене свідчить про те, що огляд місця події від 10.02.2018 року був проведений відповідно з вимогами кримінального процесуального закону, а тому суд першої інстанції правильно визнав дані протоколу цієї слідчої дії допустимими доказами.

Посилання обвинуваченого на те, що речові докази, які були предметом судової експертизи, були вилучені під час огляду місця події від 10.02.2018 року, а тому є недопустимими позбавленні підстав.

Відповідно до даних протоку огляду місця поді від 10.02.2018 року в ході проведення огляду жодних речових доказів вилучено не було, а речові доказі, які були дослідженні в ході проведення судово-товарознавної експертизи №2026 від 24.02.2016 року були добровільно видані потерпілою ОСОБА_11 та оглянуті слідчим про що складено відповідний протокол від 12.07.2016 року (а.с.89, 90).

Доводи обвинуваченого про те, що кнопка дзвінка та шифер були пошкодженні до цих події, є безпідставними.

Ці доводи спростовуються показанням потерпілої ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , якими підтверджено факт пошкодження шиферу та кнопки дзвінка саме обвинуваченим ОСОБА_22 .

Крім того, відповідно до протоколів проведення слідчих експериментів від 13.02.2016 року та фототаблиць до них, потерпіла ОСОБА_11 , свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_23 , в присутності понятих показали та розповіли про обставини, як про це зазначено у вироку, за яких 10.02.2016 року ОСОБА_8 вчинив хуліганські дії під час яких пошкодив покрівлю та дзвінок магазину.

Стосовно посилань обвинуваченого на наявність у матеріалах кримінального провадження розбіжностей у прізвищі потерпілої ОСОБА_10 , то це не істотним порушенням вимог процесуального закону та не впливає на фактичні обставини кримінального провадження, оскільки є лише орфографічною опискою у написанні прізвища.

Таким чином, сукупністю вищенаведених та інших доказів, на які є посилання у вироку, і які узгоджуються між собою та не викликають сумніву в їх об`єктивності, спростовуються доводи апеляційних скарг обвинуваченого про непричетність його до вищевказаного кримінального правопорушення, за яке його засуджено.

Належним чином дослідивши і оцінивши зібрані у провадженні докази, у їх сукупності, які безумовно викривають ОСОБА_8 у вчиненому, суд дійшов обґрунтованого висновку про вчинення обвинуваченим цього кримінального правопорушення і правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.296 КК України.

Вважати цей висновок неправильним, як про це зазначено в скарзі обвинуваченого, підстав не має.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б вплинути на правильність висновків суду і були б підставою для скасування вироку, також не встановлено.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому враховано характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, неодружений, непрацюючий, дітей не має, у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, а також обтяжуючі покарання обставини вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком КЗОЗ «Валківська ЦРЛ» від 10.02.2016 року, та вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Таким чином підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та скасування вироку суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Валківського районного суду Харківської області від 10 січня 2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: