печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 серпня 2018 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання представника Міністерства інформаційної політики України ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.06.2016 року по справі №757/30147/16-к, -

ВСТАНОВИВ:
23.02.2017 року в провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання представника Міністерства інформаційної політики України ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від 23.06.2016 року у кримінальному провадженні № 0000915 від 18.05.2015 року.

Клопотання вмотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.06.2016 року задоволено клопотання виконувача обов`язків начальника третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого Управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000915 від 18.05.2015 року та накладено арешт на корпоративні права Товариства з обмеженою відповідальністю «Банківське телебачення» .

Проте, як зазначено у клопотанні, кримінальне провадження № 0000915 від 18.05.2015 року, в рамках якого накладено арешт на корпоративні права, здійснюється не щодо ТОВ «Банківське телебачення». На думку заявника, ухвала про накладення арешту на корпоративні права винесена без достатніх на те підстав та з суттєвим порушенням норм КПК України.

У своєму клопотанні про скасування арешту, представник Міністерства інформаційної політики України ОСОБА_3 доводить до відома суду про те, що даний арешт корпоративних прав ТОВ «Банківське телебачення» призвів до фактичної заборони Держави (в особі Міністерства інформаційної політики) виконувати норми Закону України «Про управління об`єктами державної власності», в частині управління корпоративними правами підпорядкованому йому товариству.

В судове засідання учасники не з`явились. На адресу суду надійшла заява представника Міністерства інформаційної політики України ОСОБА_6 в якій останній зазначає, що свої доводи клопотання підтримує в повному обсязі. Прокурор відділу ГПУ ОСОБА_7 подав заяву про розгляд провадження у його відсутності, проти задоволення клопотання не заперечує.

Слідчий суддя та дослідивши матеріали провадження та позицію сторін, дійшов до наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.06.2016 року задоволено клопотання виконувача обов`язків начальника третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого Управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000915 від 18.05.2015 року та накладено арешт на корпоративні права Товариства з обмеженою відповідальністю «Банківське телебачення» (, що зареєстроване за адресою: м. Київ, пров. Куренівський, 19/5), засновником (учасником) якого є Міністерство інформаційної політики України (, адреса: 01008, місто Київ, Печерський район, вулиця Грушевського, будинок 12/2), якому належать повноваження з управління корпоративними правами держави щодо ТОВ «Банківське телебачення» в розміру статутного капіталу 220 000 000,00 грн., заборонивши державним реєстраторам відділу державних реєстраторів Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації (04213, м. Київ, просп.. Героїв Сталінграду, 57) здійснювати державну реєстрацію будь-яких змін до установчих документів, а також проведення будь-яких інших реєстраційних дій щодо ТОВ «Банківське телебачення» (, зареєстровано за адресою: м. Київ, пров. Куренівський, 19/5, Оболонський район міста Києва).

У відповідності до вимог ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна у відповідності ст. ст. 94, 132, 173 КПК України слідчий суддя повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказуються на вчинення злочину; правову підставу арешту майна; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального судочинства.

Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до усталеної практики Європейського суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заяваN 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, SeriesAN 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав контрактної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73 SeriesAN 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n.50, SeriesAN 98).

Слідчим суддею під час розгляду даного клопотання встановлено, що до цього часу жодній посадовій особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Банківське телебачення» про підозру у вчиненні кримінально карного діяння не оголошено, цивільний позов до вказаного товариства не пред`явлено.

Оцінюючи вказані вище обставини в їх сукупності та позицію прокурора, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність у кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту конкретної особи, у зв`язку з чим вважає необхідним скасувати арешту майна.

Керуючись п. 18 ч. 1 ст. 3, ст.7, 26, 174, 309, 532-534 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт на корпоративні права Товариства з обмеженою відповідальністю «Банківське телебачення» (, що зареєстроване за адресою: м. Київ, пров. Куренівський, 19/5), засновником (учасником) якого є Міністерство інформаційної політики України (, адреса: 01008, місто Київ, Печерський район, вулиця Грушевського, будинок 12/2).

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Печерського

районного суду м. Києва ОСОБА_1