Справа № 355/551/18
Кримінальне провадження № 1-кп/355/84/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" жовтня 2018 р. Баришівський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні в смт. Баришівка кримінальне провадження за обвинуваченням : ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Баришівка Київської області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта повна загальна середня, не працюючого, пільг та державних нагород не має, не одруженого, раніше судимого:15.03.2006 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік, на підставі ст.. 75,76 КК України від відбуття покарання звільнити з іспитовим строком на 1 рік; 15.06.2011 року Баришівським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на З роки: 17.05.2017 року Баришівським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки, на підставі ст.. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнити з іспитовим строком на 1 рік, в скоєнні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Баришівки Київської області, проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , громадянин України, українця, освіта повна загальна середня, не працюючого, пільг та державних нагород не має, не одруженого, раніше судимого:05.03.2001 року Баришівським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 81 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки, на підставі ст. 45 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки зі сплатою штрафу 1000 грн.; 07.08.2002 року Баришівським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць; 19.05.2006 року Баришівським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років, на підставі ст.. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки; 11.11.2013 року Баришівським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 ч.1 ст. 311 КК України до покарання позбавлення волі строком 6 років, 04.12.2017 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст. 81 КК України умовно-достроково звільнений на строк 1 рік 9 місяців 29 днів,

в скоєнні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

що 06.02.2018 року в вечірній час, після 17 години, перебуваючи біля річки Красилівка, ОСОБА_5 помітив на подвір`ї домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_3 , власником якого являється ОСОБА_7 , металеві ворота та хвіртку.

В подальшому, ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_6 ,який був разом з ним, здійснити крадіжку вказаних воріт та хвіртки. ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 пішли до прийому металобрухту ФОП « ОСОБА_8 », який розташований за адресою АДРЕСА_4 , де ОСОБА_6 взяв металеву будівельну тачку, та разом пішли до домоволодіння ОСОБА_7 .. Там, впевнившись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зайшли на територію домоволодіння, звідки скоїли крадіжку однієї частини металевих воріт. Після цього залишили територію домоволодіння, маючи на меті повернутися наступного дня та завершити розпочтий ними раніше спільний злочинний умисел.

Продовжуючи свій злочинний умисел 07.02.2018 ОСОБА_5 разом ОСОБА_6 повернулись до домоволодіння ОСОБА_7 , заздалегідь взявши металеву будівельну тачку та скоїли крадіжку другої частини металевих воріт.

Згідно висновку експерта №12-4/382 від 22.02.2018 року ринкова вартість брухту чорного металу вагою 220 кг. станом на 07.02.2018 року становила 1555,40 грн..

Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_5 , пояснив суду, що в 06.02.2018 року він зустрів ОСОБА_6 після чого вони разом пішли в магазин де купили цигарок. Потім вони пішли до мосту через р. Красилівка, де ОСОБА_5 побачив на закинутій земельній ділянці металеві ворота та запропонував ОСОБА_6 здати їх в металобрухт. Пащенко сходив на пункт приймання металобрухту та взяв тачку. Прийшовши до домоволодіння ОСОБА_7 вони зайшли на територію від річки, де не було огорожі, взяли одну половину воріт, погрузили їх на тачку та відвезли до пункту приймання металобрухту.

Здавши ворота вони отримали гроші, скільки він не пам`ятає, які розділили між собою. Наступного дня ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 знов взяли тачку та прийшли за другою половиною воріт та металеву хвіртку. Погрузивши викрадене на тачку вонипішли до пункту приймання металобрухту, та по дорозі були виявлені власником воріт та затримані. Про те, що це не його домоволодіння та про те що він не мав дозволу брати ворота ОСОБА_5 сказав ОСОБА_6 ще до того як вони пішли красти. Вину у вчиненому визнає в повному обсязі.

Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_6 , пояснив суду що 06.02.2018 року він зустрів ОСОБА_5 вони пішли до знайомих де в ході розмови ОСОБА_5 попросив його допомогти відвезти металобрухт, на шо він погодився. По дорозі ОСОБА_6 зайшов на пункт приймання металобрухту, та взяв тачку. Потім вони пішли до річки Красилівка, де зайшли на територію домоволодіння та взяли одну половину металевих воріт, яка там лежала, після чого відвезли їх на пункт приймання металобрухту. Він розумів, що дані ворота не належать ОСОБА_5 .. За металобрухт який вони здали вони отримали кошти та ОСОБА_5 дав йому 250 грн. скільки взагалі отримали він не знає, так як частину коштів не віддали, через борг ОСОБА_5 .. Вину у вчиненому визнає в повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_7 пояснила суду, що на початку лютого 2018 року її чоловік зупинив обвинувачених неподалік від їхньої земельної ділянки. Обвинувачені везли на тачці металеві ворота, які чоловік потерпілої впізнав. Після того він зателефонував їй та вона приїхала до ділянки. В ході розмови з обвинуваченими вони дізнались, що напередодні останні вже вкрали одну половину воріт та здали її на металобрухт, після чого чоловік потерпілої поїхав на пункт приймання металобрухту та забрав ворота.

Свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що на початку 2018 року він працював на пункті приймання металолому. Взимку , десь наприкінці зими, точної дати він не пам`ятає, до нього прийшов ОСОБА_5 , та сказав, що пізніше зайде ОСОБА_6 візьме тачку. Дійсно в той же день, приблизно після 17 години прийшов ОСОБА_6 та взяв тачку, а ще через годину ОСОБА_5 та ОСОБА_6 привезли на тачці одну половину металевих воріт. Він запитав у них чи не крадені ворота, на що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запевнили його, що ні. Він прийняв ворота та виплатив їм гроші , точної суми не пам`ятає, близько 700 грн., так як ворота були важкі, щось біля 100 кг, а металобрухт на той час приймали по 7 грн. за кг.. Наступного дня ОСОБА_5 та ОСОБА_6 знову прийшли за тачкою, а через деякий час прийшов чоловік та сказав, що він власник воріт. Коли ОСОБА_9 дізнався, що ворота крадені, то відразу повернув їх власнику. Кошти отримані за ворота ОСОБА_5 йому повернув.

Крім показів учасників судового розгляду вина обвинувачених доводиться доказами дослідженими судом безпосередньо під час розгляду справи, а саме:

- Протоколом огляду місця події від 08.02.2018 року з фототаблицями,

- висновком експерта №12-4/382 від 22.02.2018 року відповідно до якого ринкова вартість брухту чорного металу вагою 220 кг. станом на 07.02.2018 року становила 1555,40 грн.

- протоколом огляду предметів та речей , а саме металевої тачки, металевих воріт розміром 1,5 на 1,5 метра та металевої хвіртки.

- протоколом пред`явлення для впізнання осіб по фотознімкам від 10.02.2018 року в ході якого свідок ОСОБА_9 на фото №2 впізнав особу яка здавала йому металеві ворота розміром 1,5 на 1,5 метра ( на фото № 2 зображення ОСОБА_6 );

- протоколом пред`явлення для впізнання осіб по фотознімкам від 10.02.2018 року в ході якого свідок ОСОБА_9 на фото №3 впізнав особу яка здавала йому металеві ворота розміром 1,5 на 1,5 метра ( на фото № 3 зображення ОСОБА_5 ),

- протоколом проведення слідчого експерименту від 21.02.2018 року проведеного з участю ОСОБА_5 .

Органами досудового слідства дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення (крадіжка) чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, вчиненого повторно, поєднане з проникненням в сховище. Суд не може погодитись з даною кваліфікацією з наступних підстав.

В обвинувальному акті зазначено, що коли ОСОБА_5 та ОСОБА_6 прийшли до домоволодіння ОСОБА_7 , то, впевнившись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає ОСОБА_6 відчинивши ворота, разом з ОСОБА_5 проникли на територію домоволодіння, звідки скоїли крадіжку однієї частини металевих воріт та металевої хвіртки. Разом з тим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в своїх показах пояснили, що зайшли на територію домоволодіння від річки, де ділянка була не загороджена. Дана обставина частково підтверджена протоколом огляду місця події від 08.02.2018 року з фототаблицями, де на частині знімків видно, що домоволодіння ОСОБА_7 має ділянки де відсутня огорожа. Крім того територію домоволодіння, навіть якщо вона мала огорожу, не можна вважати сховищем, адже в конкретному випадку її наявність суд фактично визначив як таку, що встановлює лише видимі межі території, а не як сховище. А тому на думку суду необхідно вилучити таку кваліфікуючу ознаку як проникнення в сховище.

Суд вважає що дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення (крадіжка) чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, вчиненого повторно.

Обираючи міру покарання підсудному ОСОБА_5 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного, фактичні обставини справи.

Суд приймає до уваги, те, що ОСОБА_5 , позитивно характеризується по місцю проживання. На обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Пом`якшуючими відповідальність обставинами суд визнає те, що ОСОБА_5 щиро розкаюється в скоєному, та те, що підсудний активно сприяв розкриттю злочину та відшкодував викрадене в повному обсязі.

Обтяжуючих відповідальність обставин судом не виявлено.

Крім того суд приймає до уваги ту обставину, що ОСОБА_5 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини, та злочин вчинено обвинуваченим під час відбування покарання за інший злочин.

За таких обставин суд вважає, що виправлення підсудного не можливе без ізоляції від суспільства, а покарання повинно бути призначено в межах передбачених відповідною статтею Кримінального кодексу України.

Дії ОСОБА_6 необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення (крадіжка) чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, вчиненого повторно.

Обираючи міру покарання підсудному ОСОБА_6 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного, фактичні обставини справи.

Суд приймає до уваги, те, що ОСОБА_6 , посередньо характеризується по місцю проживання. На обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Пом`якшуючими відповідальність обставинами суд визнає те, що ОСОБА_6 щиро розкаюється в скоєному, та те, що підсудний активно сприяв розкриттю злочину та відшкодував викрадене в повному обсязі.

Обтяжуючих відповідальність обставин судом не виявлено.

Крім того суд приймає до уваги ту обставину, що ОСОБА_6 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, та злочин вчинено обвинуваченим від час умовно-дострокового звільнення.

За таких обставин суд вважає, що виправлення підсудного не можливе без ізоляції від суспільства, а покарання повинно бути призначено в межах передбачених відповідною статтею Кримінального кодексу України.

Відповідно до вимог ст.69-1 КК України За наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Суд вважає, що формулювання пункту 1 частини першої статті 66 КК передбачає, що наявність будь-якої з обставин, перелічених в ньому, - тобто, або «з`явлення із зізнанням», або «щирого каяття», або «активного сприяння розкриттю злочину» - означає, що вимогу цього пункту виконано. Таким чином, положення статті 69-1 КК застосовуються, якщо судом установлено будь-яку з обставин, зазначених у пункті 1 частини першої статті 66 КК, та будь-яку з обставин, вказаних у пункті 2 частини першої статті 66 КК.

Оскільки підсудні активно сприяли розкриттю злочину, шкода заподіяна злочином відшкодована, підсудні визнали вину в повному обсязі, суд вважає за необхідне при призначенні покарання врахувати положення ст.69-1 КК України. Максимальний термін позбавлення волі за ч.2 ст.185 КК України передбачено до 5 років позбавлення волі Таким чином 2/3 складатимуть 3роки 3 місяці позбавлення волі.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази по справі металеву тачку зеленого кольору, дві половини металевих воріт розміром 1,5 на 1,5 метра та металеву хвіртку розміром 1 на 1,5 метра передані на зберігання в кімнату речових доказів Баришівського ВП повернути власникам.

Судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 286 грн. підлягають солідарному стягненню з засуджених.

Керуючись ст.ст. 321, 323 324 КПК України суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст.185 КК України та призначити покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.71. КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Баришівського районного суду Київської області від 17.05.2017 року і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки і шість місяців.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирати.

Строк відбування покарання вираховувати з моменту затримання.

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст.185 КК України та призначити покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.71. КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Баришівського районного суду Київської області від 11.11.2013 року і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки і шість місяців.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити попередній - тримання під вартою та утримувати засудженого в Державній установі "Київський слідчий ізолятор".

Строк відбування покарання ОСОБА_6 вираховувати з моменту затримання, а саме з 04.05.2018 року, зарахувавши до строку відбування покарання 152 дня перебування під вартою за час досудового слідства та суду.

Речові докази по справі металеву тачку зеленого кольору, дві половини металевих воріт розміром 1,5 на 1,5 метра та металеву хвіртку розміром 1 на 1,5 метра передані на зберігання в кімнату речових доказів Баришівського ВП повернути власникам.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 солідарно на користь держави рахунок держави Банк одержувач ГУДСКУ у Київській області м. Київ р/р 0016 МФО 821018 одержувач УК у Баришівському районі Київській області 24060300 судові витрати в сумі 286 грн. 00 коп. за проведення судово-товарознавчої експертизи.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області, через Баришівський районний суд Київської області протягом 30 діб з дня його оголошення

Суддя Баришівського

районного суду ОСОБА_1