Справа № 369/4719/18
Провадження №1-кс/369/1592/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2018 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0003995 від 18 жовтня 2016 року,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0003995 від 18 жовтня 2016 року.

Своє клопотання ОСОБА_3 обґрунтовував тим, що у своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення від 25.09.2016 року він зазначив, що в діях ОСОБА_4 вбачається склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

Внаслідок вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України йому було завдано моральної шкоди, порушено його права та інтереси.

Відповідно до вимог ст. 159 СК України йому завдано моральної шкоди, внаслідок невиконання рішення суду щодо побачення з дитиною.

21.09.2017 року та 14.11.2017 року він звернувся до слідчого Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області з клопотанням про залучення його в якості цивільного позивача.

14.09.2017 року він звертався з клопотанням до слідчого управління ГУ МВС України в Київській області про залучення його в якості цивільного позивача.

21.07.2017 року, 08.08.2017 року та 21.09.2017 року він звертався з клопотанням до прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 про залучення його в якості цивільного позивача.

З боку ОСОБА_4 у наслідок невиконання нею рішення суду щодо побачень з дитиною йому було завдано значних психологічних страждань. На даний час розмір завданої йому моральної шкоди він оцінює в розмірі 1 545 045 грн..

У приватній власності ОСОБА_4 знаходиться приватний будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Враховуючи викладене, ОСОБА_3 просив у якості забезпечення цивільного позову по кримінальній справі № 0003995 від 18 жовтня 2016 року накласти арешт на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, суд дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 171 КПК України у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Як вбачається з матеріалів, долучених до клопотання, згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.10.2016 року заступником начальника слідчого відділу Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003995 за заявою ОСОБА_3 щодо невиконання колишньою дружиною рішення суду.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст. 170 КПК України.

Згідно вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито.

Звертаючись до суду з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0003995 від 18 жовтня 2016 року ОСОБА_3 просив з метою забезпечення цивільного позову та відшкодування йому моральної шкоди, яка становить 1 545 045 грн., накласти арешт на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_4 ..

Однак, суд дійшов висновку, що доводи на які посилається заявник у своєму клопотанні не містить належного обґрунтування для накладення арешту та не вказав, які існують ризики, передбачені абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Разом з тим суд зазначає, що з долучених заявником до клопотання документів не можливо встановити, що поданий ОСОБА_3 цивільний позов був прийнятий слідим у вказаному кримінальному провадженні за № 0003995 від 18 жовтня 2016 року.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0003995 від 18 жовтня 2016 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області протягом п`яти днів з дня проголошення або отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1