Справа № 159/3234/17
Провадження № 1-кп/159/47/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши в залі судових засідань Ковельського міськрайонного суду Волинської області у відкритому судовомузасіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001832 від 06 серпня 2017року, про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Зелена Ковельського району Волинської області, українки, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , з базовою вищою освітою, заміжньої, працюючої бухгалтером фізичної особи-підприємця, раніше не судимої, -

у вчиненні нею кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -
в с т а н о в и в :
Обвинувачена ОСОБА_6 05 серпня 2017 року, близько 12 год. 15 хв., знаходячись на порозі вхідних дверей житлового будинку по АДРЕСА_1 , в ході словесного конфлікту з ОСОБА_4 , що виник на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, тримаючи однією рукою ручку відчинених вхідних дверей помешкання з середини, схопила ОСОБА_4 , яка хотіла зайти до помешкання та взялася за ручку вхідних дверей зовні, іншою рукою за шию та розпочала стискати, після чого почергово руками заподіювала удари по руках, штовхала її, вдарила дверима, чим заподіяла потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синця з садном в лівій підщелеповій ділянці, синця з саднами на тильній поверхні лівої кисті, садна тильної поверхні правої кисті, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні інкримінованих їй діянь не визнала повністю. Суду показала, що між нею та потерпілою існує конфлікт з приводу спадщини. В той день, точної дати не пам`ятає, потерпіла ОСОБА_4 , її батько ОСОБА_8 та ОСОБА_9 приїхали до неї додому. ОСОБА_8 (брат обвинуваченої та батько потерпілої) зайшов до неї в будинок, після чого в них відбулась розмова про документи з приводу спадщини. В подальшому ОСОБА_8 ліг на диван та лежав. Через деякий час потерпіла ОСОБА_4 та ОСОБА_9 почали стукати в двері та вікна. ОСОБА_4 мотивувала це тим, що їй треба вколоти інсулін батькові. На такі дії потерпілої обвинувачена відчинила вхідні двері. При цьому, можливо, могла зачепити якимось чином потерпілу дверима. Однак, будь-яких тілесних ушкоджень їй не наносила, за шию не душила, не відштовхувала її умисно. В той момент, коли потерпіла намагалась зайти в будинок та трималась за ручку вхідних дверей, дійсно відривала руку потерпілої від ручки дверей. При цьому, знову ж таки, будь-яких тілесних ушкоджень не наносила.

Не зважаючи повне невизнання винуватості у вчиненому самою обвинуваченою, її винуватість у вчиненні інкримінованих протиправних діянь повністю доводиться зібраними та дослідженими в ході судового розгляду справи доказами.

Так потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що між нею та обвинуваченою існують неприязні відносини з приводу спадщини. В той день вона разом з батьком ОСОБА_8 та ОСОБА_9 приїхала до будинку обвинуваченої, в якому проживав її батько. Останній зайшов в будинок та не виходив звідти досить тривалий час. В будинку було чути крики та скандал. Вона почала переживати за батька та почала стукати у вікна та двері. Через деякий час ОСОБА_6 відчинила вхідні двері та почала висловлюватись в її адресу нецензурною лайкою. Вона намагалась зайти в будинок, щоб забрати звідти батька, та коли взялась за ручку вхідних дверей, ОСОБА_6 однією рукою вхопилась за її руку, а другою за шию, внаслідок чого в неї були подряпини та синець на шиї. В ході цього конфлікту ОСОБА_6 наносила їй удари руками по руках, дверима вдарила в область грудної клітки. Вважає, що ОСОБА_6 напала на неї і почала наносити тілесні ушкодження безпідставно.

Показання потерпілої ОСОБА_4 в судовому засіданні про обставини події об`єктивно підтверджуються іншими доказами по справі, зокрема показаннями свідків.

Так, свідок ОСОБА_9 суду показав, що на початку серпня 2017 року він з потерпілої та її батьком приїхав до будинку ОСОБА_6 . Батько потерпілої пішов в будинок, після чого вхідні двері будинку зачинились на ключ. В будинку відбувався скандал, було чутно крики. Через деякий час ОСОБА_6 відкрила вхідні двері та почала словесний конфлікт. Коли потерпіла намагалась потрапити в будинок, ОСОБА_6 схопила її однією рукою за шию. В ході цього конфлікту обвинувачена била своїми руками по руках потерпілої. Після цього інциденту бачив на підборідді потерпілої кров та подряпини на руці.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , кожен окремо, суду показали, що вони, будучи працівниками ГРПП Ковельського ВП ГУ НП України у Волинській області, виїжджали на виклик в с. Зелена Ковельського району, де відбувався конфлікт між обвинуваченою та потерпілою. Підтвердили, що по приїзду на місце пригоди бачили в потерпілої тілесні ушкодження у вигляді синців та подряпин. При отриманні пояснень потерпіла вказувала на те, що вона намагалась зайти в будинок до батька, а обвинувачена при цьому нанесла їй тілесні ушкодження.

Обставини, викладені потерпілою та свідками повністю підтверджуються дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами.

Зокрема, як вбачається з письмової заяви ОСОБА_4 до Ковельського відділу поліції, потерпіла 05.08.2017 року звернулась до відділу поліції з проханням притягнути до відповідальності ОСОБА_6 , яка 05.08.2017 року о 12 год. 15 хв. в АДРЕСА_1 умисно нанесла їй тілесні ушкодження. /а.п.27/.

Ці ж обставини підтверджуються протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 05.08.2017 року /а.п. 26/.

Як вбачається з висновку експерта № 244 від 07.08.2017 року, при судово-медичній експертизі у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця з садном в лівій підщелеповій ділянці, синця з саднами на тильній поверхні лівої кисті, садна тильної поверхні правої кисті, які утворились від дії тупих твердих предметів, можливо від ударів рукою людини та дверима, в час, вказаний в постанові та в медичній документації, і за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, згідно п. 2.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. По тілу ОСОБА_4 було нанесено не менше трьох ударів. Вищевказані тілесні ушкодження утворитись внаслідок падіння з висоти власного росту не могли /а.п. 28-29/.

Суд визнає здобуті по даній справі докази допустимими, оскільки вони отримані в порядку, встановленому КПК України. Доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено. Про визнання будь-яких доказів недопустимими учасниками судового провадження не заявлялось.

Доводи захисника обвинуваченої про те, що остання таким чином захищала своє право власності та з необережності могла нанести потерпілій певні тілесні ушкодження суд визнає голослівними, оскільки як сама обвинувачена, так і потерпіла вказували на те, що батько потерпілої ОСОБА_8 проживав в цьому будинку, мав там особисті речі, а тому потерпіла мала право зайти в будинок до батька, як його дочка.
В цьому випадкуповедінка потерпілої не давала обвинуваченій права вчиняти щодо потерпілої умисні насильницькі дії у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень.

Про те, що такі дії обвинуваченої були умисними, свідчить тілесне ушкодження в потерпілої у вигляді синця з садном в лівій підщелеповій ділянці, яке не могло утворитись від необережних дій обвинуваченої.

Таким чином такі доводи захисту повністю спростовуються дослідженими доказами,а тому суд розцінює їх як спробу обвинуваченої уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин, а тому відхиляє їх.

З`ясувавши обставини справи, суд прийшов до висновку, що дії обвинуваченої ОСОБА_6 органами досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 125 КК України.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_6 своїми умисними діями, що виразились у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення (злочину) та особу винної у їх сукупності, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин справи.

Так суд враховує, що обвинуваченою вчинено невеликої тяжкості кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 125 КК України (ст. 12 КК України).

Суд враховує також те, що обвинувачена ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась /а.п. 35/, виключно позитивно характеризується по місцю проживання /а.п. 32/, на диспансерному обліку в психіатра та нарколога не перебуває /а.п. 30, 31.

З врахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що для виправлення обвинуваченої ОСОБА_6 та попередження вчинення нею нових злочинів, необхідним і достатнім покаранням є покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 125 КК України.

На глибоке переконання суду, виходячи з принципів справедливості, індивідуалізації та законності, таке покарання обвинуваченій відповідає характеру вчинених дій, ступеню тяжкості скоєного та даним про її особу, а також буде справедливим, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень (злочинів).

Запобіжний захід щодо обвинуваченої в ході досудового розслідування не обирався. Підстав для застосування таких заходів до набрання вироком законної сили судом не вбачається, виходячи із даних про особу обвинуваченої та її належної поведінки.

Цивільного позову не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Арешт на майно ОСОБА_6 не накладався.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Головуючий ОСОБА_1