Справа № 761/2385/17
Провадження №1-кп/761/461/2018
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0016248 від 21.12.2016 року, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Баку, Азербайджан, росіянина, громадянина України, з вищою освітою, працюючого не офіційно, не одруженого. проживає у цивільному шлюбі, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Подільського районного суду м.Києва від 07 червня 2017 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки ;

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :
21 грудня 2016 року, приблизно о 20 годині 40 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи в ресторані «Біг Бургер», який знаходиться в ТВК «Глобус», 1 лінія, що на площі Майдан Незалежності в м. Києві, звернув свою увагу на ОСОБА_7 , який в цей час сидів за столиком та на спинці стільця висіла його куртка, в якій у лівій внутрішній кишені знаходився гаманець, в середині якого були гроші в сумі 318 гривень, студентський квиток та паспорт громадянина України, видані на ім`я ОСОБА_7 , банківська картка «Укрсиббанк», дисконтні картки «City Com», «Меgа Gym», «Lotus», «Термінал», «Море Пива», дві паперові карточки «Море Пива» та «Walker», і які належать ОСОБА_7 . В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 , перебуваючи в ресторані «Біг Бургер», який знаходиться в ТВК «Глобус», 1 лінія, що на площі Майдан Незалежності в м. Києві, сів за сусідній столик, на близьку відстань до ОСОБА_7 , де накинув на спинку стільця свою куртку.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел ОСОБА_3 , скориставшись неуважністю ОСОБА_7 , а також тим, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв своєю рукою із лівої внутрішньої кишені куртки, вищевказаний гаманець, чорного кольору, та таким чином таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_7 , а саме:

-гаманець, чорного кольору, вартістю 200 гривень;

-гроші в сумі 318 гривень;

-студентський квиток та паспорт громадянина України, видані на ім`я ОСОБА_7 , які матеріальної цінності не представляють;

-банківська картка «Укрсиббанк», яка матеріальної цінності не представляє;

-дисконтні картки City Com», «Меgа Gym», «Lotus», «Термінал», «Море Пива», які матеріальної цінності не представляють;

-дві паперові карточки «Море Пива» та «Walker», які матеріальної цінності не представляють;

А всього ОСОБА_3 таємно викрав приватне майно, яке належить ОСОБА_7 , на загальну суму 518 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим зник, розпорядившись ним за власним розсудом.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті.

ОСОБА_3 суду надав показання про те, що він дійсно у грудні 2016 року, у дату та час, зазначену в обвинувальному акті, знаходився в м.Києві у торгівельному центрі «Глобус» у кафе та помітив раніше невідомого йому хлопця, який сидів за столиком, а на стільці висіла його куртка. У цей час у нього виник умисел на викрадення його майна, для чого він сів за сусідній столик і викрав з куртки потерпілого гаманець з грошима та документами. У вчиненому щиро розкаявся.

Також захисник обвинуваченого просила застосувати до нього дію Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки останній вчинив злочин до набрання цим законом сили, а також відбув 2/3 призначеного покарання.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, яке слід кваліфікувати як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, а саме те, що ним було вчинено кримінальне правопорушення середньої тяжкості, обставини його вчинення, умисний характер діяння, форму й ступінь вини, мотивацію вчиненого кримінального правопорушення, дані про його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Зокрема, судом враховано, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, вчинивши кримінальне правопорушення 21.12.2016 року та будучи викритим у його вчиненні, належних висновків для себе не зробив та продовжив кримінально-карану діяльність, за що у подальшому був засуджений вироком Подільського районного суду м.Києва за ч.2 ст. 185 КК України, не одружений, проживає у цивільному шлюіб, відомості про наявність на утриманні дітей, щодо яких ОСОБА_3 не позбавлений батьківських прав у суду відсутні, офіційно не працює, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, з 1996 року перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога з діагнозом «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності», у той же час у суду відсутні відомості про потребу обвинуваченого у лікуванні за вказаним діагнозом.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин скоєння кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його віку та стану здоров`я, суд вважає необхідним і достатнім покаранням для його виправлення й попередження вчинення ним нових злочинів, покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією закону, за яким визнав його винним.

При призначенні покарання обвинуваченому суд також враховує, що останній раніше засуджений вироком Подільського районного суду м.Києва від 07 червня 2017 року за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі, тому у відповідності до ч.4 ст. 70 КК України вважає за необхідне остаточне покарання призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Також суд вважає необхідним при призначенні остаточного покарання врахувати строк попереднього ув*язнення ОСОБА_3 , який встановлений вироком Подільського районного суду м.Києва від 07 червня 2017 року, а саме з 24 березня 2017 року до 29 вересня 2017 року (дати набрання вироком законної сили), за правилами ч.5 ст. 72 КК України (у редакції Закону України №838 VIII від 26.11.2015 року).

Щодо клопотання захисника про звільнення ОСОБА_3 відповідно до ЗУ «Про амністію у 2016 році», то суд відзначає, що згідно ст. 3 вказаного Закону ОСОБА_3 не є суб*єктом його дії, оскільки він у розумінні цієї статті призначеного покарання за вчинений злочин не відбував та не був на день набрання чинності цим Законом засудженим за його вчинення.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні не застосовувався.

Цивільний позов у провадженні не заявлявся, судові витрати у провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349, 369-371, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України врахувати призначене ОСОБА_3 покарання за вироком Подільського районного суду м.Києва від 07 червня 2017 року у виді 2 років позбавлення волі та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Зарахувати в строк остаточно призначеного покарання, у відповідності до вимог ч.5 ст. 72 КК України (у редакції Закону України №838 VIII від 26.11.2015 року), з розрахунку один день попереднього ув*язнення за два дні позбавлення волі, частково відбуте покарання в установі попереднього ув*язнення, відповідно до вироку Подільського районного суду м.Києва від 07 червня 2017 року, а саме з 24 березня 2017 року до 29 вересня 2017 року.

Строкі відбування покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з 24 березня 2017 року.

Речові докази, приєднані до матеріалів кримінального провадження постановою слідчого від 22.12.2016 року про визнання предмету речовим доказом та встановлення місця його зеберігання залишити у володінні потерпілого ОСОБА_7 .

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлявся. Запобіжні заходи відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1