Провадження № 11-кп/792/523/18
Справа № 686/6271/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
11 вересня 2018 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження № 0008364 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 червня 2018 року, -

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродження с. Марківці Красилівського району Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Цивільний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 7899 грн. 42 коп. заподіяної матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди, а всього 12899 грн. 42 коп.

Зобов`язано ОСОБА_9 передати ОСОБА_7 пошкодженні під час ДТП, але маючі цінність речі, а саме: демісезонне пальто, джинсові штани, жіночі чоботи, жіночу сумку, мобільний телефон «Fly IQ 449».

Речовий доказ: автомобіль «ВАЗ 21124» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 залишено ОСОБА_7 за належністю.

Звільнено ОСОБА_7 від сплати процесуальних витрат.

За вироком суду, 21.11.2017 року біля 17 год. 15 хв. ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21124», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Проскурівського підпілля в м. Хмельницькому в напрямку від вул. Шестакова до вул. Кам`янецької, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований навпроти будинку № 98 по вул. Проскурівського підпілля, на якому перебував пішохід, в порушення п. 2.3 «б», «д», п. 18.1 Правил дорожнього руху України проявив неуважність, створив загрозу безпеці дорожнього руху, не зменшив швидкість руху аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, не надав переваги в русі пішоходу ОСОБА_9 , яка перетинала проїзну частину вулиці по вул. Проскурівського підпілля по вказаному нерегульованому пішохідному переходу з права на ліво по ходу руху автомобіля, та скоїв на неї наїзд.

Внаслідок цього пішохід ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді:

- крововиливів м`яких тканин заднє-бічної поверхні середньої третини лівого стегна, передньої поверхні обох колінних суглобів, садна шкіри передньої поверхні обох колінних суглобів, які відносяться до категорії легких;

- крововиливів м`яких тканин правої половини лобно-скроневої ділянки голови, задньої поверхні правого ліктьового суглобу, садна шкіри задньої поверхні правого ліктьового суглобу, правої половини лобно-скроневої ділянки голови, лівої половини лобно - тімяної ділянки голови, струсу головного мозку, розтягнення капсульно - зв`язкового апарату ключично акромеального з`єднання правового плечового поясу, які відносяться до категорії легких, що потягли короткочасний розлад здоров`я;

- закритого перелому основи нігтьової фаланги 1-го пальця лівої ступні, які відносяться до категорії середньої тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Своїми діями ОСОБА_7 порушив вимоги п.2.3 «б», «д», п. 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно яких: п.2.3 «б», «д» - «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

- бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі;

- не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»,

п.18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вказаний вирок змінити, виключити з призначеного йому покарання позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 рік.

Вказує, що суд, призначаючи покарання, посилався на те, що обвинувачений не відшкодував потерпілій матеріальної та моральної шкоди. Однак, останній пропонував чоловіку потерпілої 3000 грн., на що той відмовився, вказавши суму 1000 дол. США. ОСОБА_7 не мав змоги сплатити такі кошти.

Крім того, суд не врахував, що ОСОБА_7 раніше до відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не притягувався.

Вважає, що призначене покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік не відповідає тяжкості кримінального правопорушення.

Судом не враховані дані пояснень свідка ОСОБА_11 , згідно яких будь-якої реакції від пішохода на рух автомобіля, який наближався, так і реакції водія автомобіля на рух пішохода, не було. Тому, на думку апелянта, дорожньо-транспортна пригода, під час якої постраждала потерпіла, сталась і через її необережність, зокрема, невиконання нею вимог п.4.14 «а» Правил дорожнього руху, що забороняє пішоходам виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху.

Представник потерпілої ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_9 подала заперечення на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в якій просить залишити вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 червня 2018 року без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Вказує, що обвинувачений у вчиненому злочині не розкаявся, відмовившись сплачувати матеріальну та моральну шкоду.

Також, суперечить дійсності й та обставина, що чоловік ОСОБА_9 пропонував ОСОБА_7 сплатити 1000 дол. США на відшкодування завданої шкоди.

Звертає увагу, що під час судових засідань суду першої інстанції було встановлено, що обвинувачений не пам`ятає, коли останній раз проводився технічний огляд автомобіля, що вказує на байдужість ставлення до справності транспортного засобу.

Вважає, що будь-яких доказів щодо вини ОСОБА_9 у вказаній дорожньо-транспортній пригоді, суду не надано, не здобуті і в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора, потерпілої та представника потерпілої про законність, обґрунтованість вироку суду першої інстанції та безпідставність апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, надавши ОСОБА_7 останнє слово та право виступу у судових дебатах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, зазначених у вироку та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 286 КК України, в поданій апеляційній скарзі сторонами не оспорюються, а тому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 про необхідність виключення з призначеного йому покарання позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, а отже пом`якшення призначеного покарання не знайшли свого підтвердження під час перегляду вироку апеляційним судом.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Конституційний Суд України у своєму рішенні за № 15-рп/2004 зазначив про те, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Тобто, покарання повинно перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного.

Слідуючи вищенаведеним положенням Закону, місцевий суд, обґрунтовано, з урахуванням вказаних норм чинного законодавства, призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Суд першої інстанції, обираючи вид та міру основного покарання ОСОБА_7 , врахував конкретні обставини даного кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого, характер і ступінь його суспільної небезпеки, сукупність всіх даних, які характеризують особу обвинуваченого, в тому числі й ті, на які йде посилання у поданій апеляційній скарзі, та призначив наближене до мінімально-можливого розміру покарання, визначене санкцією ч. 1 ст. 286 КК України.

Крім того, судом обґрунтовано враховано також і те, що обвинувачений позитивно характеризується, хворіє, є інвалідом 1 групи, злочин вчинив з необережності, в стані сп`яніння не перебував. Він вперше притягується до кримінальної відповідальності, активно сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся, що пом`якшує йому покарання.

Згідно з п. 20 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 при призначенні покарання за ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 , порушив п. 2.3 «б», «д», п. 18.1 Правил дорожнього руху України, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої пішохід ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Враховуючи вищевикладене, порушення ОСОБА_7 Правил дорожнього руху України, що спричинило тривалий розлад здоров`я, думку потерпілої про необхідність призначення обвинуваченому додаткового покарання, колегія суддів приходить до висновку, що покарання, призначене обвинуваченому місцевим судом, є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів та підстав для виключення з призначеного йому додаткового покарання позбавлення його права керування транспортними засобами строком на 1 рік не знаходить.

При призначенні покарання, судом правильно враховано і ту обставину, що обвинувачений не відшкодував ні матеріальної, ні моральної шкоди потерпілій. Натомість, матеріали справи не містять доказів на підтвердження вказаного.

Твердження апелянта про те, що судом не взято до уваги того, що ОСОБА_7 раніше до відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не притягувався, є безпідставним. Так, як вбачається з вироку враховано, що останній вперше притягується до кримінальної відповідальності. Окрім того, вказана обставина визнана такою, що пом`якшує покарання.

Доводи про те, що призначене покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік не відповідає тяжкості кримінального правопорушення, суд до уваги не приймає. Так, злочин передбачений ч. 1 ст. 286 КК України є злочином середньої тяжкості. Санкція статті передбачає основне покарання із застосуванням додаткового або без такого.

З урахуванням роз`яснень, викладених у п. п. 20, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», обставин вчинення злочину обвинуваченим, ставлення винного до наслідків, фактично відсутність жалю з приводу вчиненого, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Таке покарання, на переконання колегії суддів, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення.

Посилання апелянта на те, що судом безпідставно не взято до уваги покази свідка ОСОБА_11 не спростовують факту порушення ОСОБА_7 п. 2.3. «б», «д», п. 18.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого сталась дорожньо-транспортна пригода і потерпілій були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 червня 2018 року залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду ОСОБА_2