Справа № 562/749/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И
06.11.2018 року.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Здолбунів Рівненської області кримінальне провадження №0000577 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Здолбунів Рівненської області, громадянина України, із загальною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого 23 грудня 2016 року Здолбунівським районним судом Рівненської області за ч.1 ст.309, ч.2 ст.309 КК України із застосуванням ст.ст.70, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, звільненого від відбування покарання ухвалою суду від 31 січня 2018 року

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, -

в с т а н о в и в:

18 серпня 2017 року близько 19.00 години неподалік будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_4 у порушення Законів України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» і «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» незаконно без мети збуту зберігав при собі два пакетики з психотропною речовиною «метамфетамін» загальною масою 0,215 грам, обіг якої обмежено згідно Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні за ч.2 ст.309 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно 18 серпня 2017 року близько 19.00 години неподалік будинку №133 по вул.Шевченка у м.Здолбунів він зберігав при собі два пакетики з психотропною речовиною «Метамфетамін» для власного споживання, які під час огляду, на який добровільно дав згоду, працівниками поліції був у нього вилучений. У вчиненому щиро кається.

У зв`язку з тим, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України вважає за можливе визнати дослідження доказів щодо цих обставин недоцільним, і проти цього вони не заперечують. При цьому суд переконався у тому, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, які б підлягали б доказуванню і ними не заперечуються, та сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у скоєному кримінальному правопорушенні доведена повністю.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у незаконному зберіганні психотропної речовини без мети збуту, вчинені повторно, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України.

З роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» вбачається, що суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Тому, при обранні виду та визначенні міри покарання обвинуваченому, необхідне й достатнє для його виправлення і попередження нових злочинів, суд відповідно до положень ст.65 КК України враховує, що злочин, в якому він обвинувачується, згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває та за висновком уповноваженого органу з питань пробації його виправлення можливе без позбавлення або обмеження волі.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», якщо про вчинення під час іспитового строку нового злочину стало відомо після винесення постанови про звільнення засудженого від покарання (ч.1 ст.78 КК), суд, який розглядає справу про новий злочин, вправі призначити покарання за сукупністю вироків лише за умови скасування цієї постанови в установленому порядку.

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 31 січня 2018 року, яка набрала законної сили 08 лютого 2018 року та в установленому законом порядку не скасована, ОСОБА_4 звільнено від призначеного вироком цього суду від 23 грудня 2016 року покарання зач.1 ст.309, ч.2 ст.309 КК України із застосуванням ст.ст.70, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.

Підозру про вчинення нового злочину ОСОБА_4 вручено 27 лютого 2018 року, тобто після його звільнення від покарання за попереднім вироком, а тому підстави для призначення покарання за сукупністю вироків відсутні.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не виявлено.

Таку сукупність обставин суд вважає підставою для застосування відносно обвинуваченого ст.75 КК України з покладенням на нього певних обов`язків, оскільки, враховуючи тяжкість злочину, особу винного, суд вважає, що його виправлення можливе без відбування покарання, але в умовах постійного контролю за його поведінкою з боку уповноваженого органу з питань пробації.
Обмежень щодо повторного застосування ст.75 КК України стосовно особи, яка вчинила новий злочин після звільнення від призначеного покарання на підставі ч.1 ст.78 КК України, закон не містить.

При визначенні тривалості іспитового строку суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, виду і строку призначеного основного покарання, обставин, що характеризують обвинуваченого, середовище, в якому він перебуває.

Питання про долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Розмір витрат на залучення експерта у зв`язку з проведенням експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів становить 1487 грн. 20 коп., які відповідно до ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.368-371, 374-376, 395 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 /двох/ років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Зобов`язати ОСОБА_4 відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку в законну силу не обрати.

Речові докази по справі:

- два сліп-пакети із психотропною речовиною (метамфетамін) масою 0,215г та один сліп-пакет з наркотичним засобом (канабіс) масою 0,154г, які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Здолбунівського ВП ГУНП в Рівненській області, знищити.

Документи кримінального провадження №0000577 залишити у матеріалах кримінальної справи протягом усього часу їх зберігання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів на загальну суму 1487 (одна тисяча чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Суддя: