АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 214/6243/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/233/К/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 липня 2018 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у суді першої інстанції на вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 лютого 2018 року, по кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР за №0002033 від 17.07.2015 року, № 0001364, № 0000977, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України, має середню освіту, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 13.12.2005 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1, 4 ст. 296, ч. 1, 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186, 70 КК України до позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна.

- 05.06.2012 року звільнений по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185, ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КК України.

Учасники судового провадження:
Прокурор - ОСОБА_7
Обвинувачений - ОСОБА_6 .
Захисник - ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.02.2018 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185, ч. 1 ст. 121, ч. 1ст. 122 КК України, та призначено покарання:
-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
-за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років;
-за ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
Строк покарання ОСОБА_9 числити з моменту затримання, тобто з 05 вересня 2017 року.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_9 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Питання з речовими доказами вирішено.
В апеляційній скарзі прокурор, який приймав участь у суді першої інстанції просить вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 лютого 2018 року скасувати, в частині призначення покарання та ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_9 покарання
-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі;
-за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 6 років позбавлення волі,
-за ч. 1 ст. 122 КК України у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 4 місяця.

Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 лютого 2018 року ОСОБА_9 був визнаний винним та засудженим за наступних обставин.

15.07.2015 року, приблизно о 23 год. 00 хв., ОСОБА_6 , діючи повторно, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю уваги власників житла, а також можливих свідків та очевидців, через відчинене вікно, проник до приміщення квартири АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав майно, що належить потерпілій ОСОБА_10 , а саме: дитячий електромобіль марки «Happy Dino» LW801Q-G311 у корпусі жовтого кольору, після чого з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим заподіяв матеріального збитку потерпілій ОСОБА_10 на загальну суму 3200 грн.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України, за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.
Крім того, 03.08.2017 року, приблизно о 01 год. 20 хв. ОСОБА_6 , знаходився у дворі будинку АДРЕСА_3 , де підійшов до раніше знайомих йому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які розмістившись за столиком на подвір`ї вказаного будинку, вживали спиртні напої.
Підсівши за столик до вищевказаної компанії осіб, ОСОБА_6 попросив ОСОБА_11 пригостити його горілкою та цигаркою, на що у відповідь ОСОБА_11 наказав ОСОБА_6 покинути їх компанію.
Вказані висловлювання ОСОБА_11 обурили ОСОБА_6 , внаслідок чого у останнього виникла особиста неприязнь до ОСОБА_11 та умисел, направлений на спричинення останньому тяжких тілесних ушкоджень за вказаних мотивів.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , вставши з-за столу у дворі будинку, відійшов від зазначеної компанії осіб на незначну відстань, та скориставшись відсутністю уваги зі сторони ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які продовжували вживати спиртні напої, одразу ж наблизився зі спини до сидячого на лавці за столиком у дворі будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_11 , та приблизно о 01 год. 40 хв. 03.08.2017 року, діючи умисно з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , з мотивів особистої неприязні до нього, утримуючи у правій руці ніж, який він мав при собі, не переслідуючи за мету спричинити смерть ОСОБА_11 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, зі значною силою наніс потерпілому ОСОБА_11 одного удару клинком вказаного ножа в область спини, після чого ОСОБА_6 з місця вчинення злочину втік.
В результаті злочинних дій ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_11 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 1413 від 29.08.2017 року, було спричинено тілесне ушкодження, яке за своїм характером відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.1 ст.121 КК України, за ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Також, ОСОБА_6 , 07.03.2017 року приблизно о 22 год. 00 хв., знаходячись поблизу будинку №21 по вул. Тесленка в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, зустрів раніше йому не знайому ОСОБА_14 , з якою вступив в словесний конфлікт на ґрунті раптово виниклих до неї неприязних відносин. В ході виниклої сварки, ОСОБА_6 , керуючись умислом на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, кулаком руки, зі значною силою, умисно завдав потерпілій ОСОБА_14 одного удару в ділянку обличчя, спричиняючи їй тим самим тілесні ушкодження.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 заподіяв потерпілій ОСОБА_14 тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи №2013 від 29.11.2017 року за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я, більше 21 доби.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України, за ознаками: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор, який приймав участь у суді першої інстанції просить вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 лютого 2018 року щодо ОСОБА_6 , в частині призначення покарання скасувати, ухвалити новий вирок, призначивши йому покарання за:
-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі,
-за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 6 років позбавлення волі,
-за ч. 1 ст. 122 КК України у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 4 місяця.
Вважає вирок суду першої інстанції необґрунтованим та невмотивованим, і таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого ОСОБА_6 внаслідок м`якості.
На думку прокурора суд першої інстанції залишив без уваги тяжкість вчинених ОСОБА_6 злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами.
Окрім того, суд не в повному обсязі дав оцінку особі обвинуваченого, та не врахував, що ОСОБА_6 раніше судимий, останній раз його засуджено 13.12.2005 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 1, 4 ст. 296, ч. 1, 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186, ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 05.06.2012 року звільнений по відбуттю строку покарання. Тобто ОСОБА_6 будучи раніше судимий за тяжкі злочини, в тому числі проти життя та здоров`я особи, маючи не погашену в установленому порядку судимость, знов вчинив тяжкі злочини проти здоров`я особи.
Також судом враховано, але не надано належної оцінки обтяжуючій обставині при скоєнні злочинів обвинуваченим, такій як рецидив злочинів та призначено ОСОБА_6 мінімальне покарання за вчинені ним злочини.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор підтримала вимоги апеляційної скарги прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, просила вирок суду скасувати, в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок.

Обвинувачений ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_8 кожен окремо, заперечували проти апеляційної скарги прокурора та просили вирок суду залишити без змін.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу учасниками судового провадження подані не були.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, прослухавши технічний запис судового засідання в межах підготовки провадження до апеляційного розгляду, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга прокурора, не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122, ч. 3 ст. 185 КК України, ґрунтуються на зібраних по справі доказах, досліджених судом і яким була надана належна оцінка у вироку суду відповідно до вимог ст. 374 КПК України.

Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122, ч. 3 ст. 185 КК України в апеляційній скарзі прокурором не оскаржується.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, допитаний в судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_6 винним себе визнав повністю, у зв`язку із чим судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та судовий розгляд кримінального провадження здійснено на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому, суд першої інстанції дотримався вимог норм ч. 3 ст. 349 КПК України, допитав обвинуваченого, потерпілу ОСОБА_10 і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оскаржувались, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 404 ч.1 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, і стосовно яких, відповідно до вимог ст.349 ч.1 КПК України докази не досліджувались.

Перевіряючи доводи прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_6 покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень внаслідок м`якості, суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації.

Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як убачається з вироку суду першої інстанції, суд при призначенні покарання ОСОБА_6 врахував ступінь тяжкості скоєних злочинів, два з яких відносяться до тяжких злочинів, особистість обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується посередньо (том № 3 а.к.п. 97), раніше судимий (том № 3 а.к.п.93), на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер» перебував під наглядом у лікаря-нарколога з квітня 1998 року до вересня 2001 року з приводу вживання опіоїдів зі шкідливими наслідками, в період з 08.09.2015 року до 17.11.2015 року знаходився на стаціонарному лікуванні в клініці військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» з приводу стійкого помірно вираженого розладу особистості за змішаним типом з вираженою емоційно-вольовою нестійкістю. Згідно висновків судово-психіатричних експертиз №214 від 20.09.2016 року та №175 від 14.09.2017 року КЗ «Гейківська психоневрологічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради», ОСОБА_6 під час вчинення інкримінованих йому правопорушень виявлено емоційно нестабільний розлад особистості, ознак тимчасового розладу психічної діяльності не виявлено, за своїм психічним станом він міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (том № 2 а.к.п. 107-113, том № 3 а.к.п. 83-89, том № 6, а.к.п. 107-113).

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд відповідно до ст. 66 КК України визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність захворювання - емоційно-нестабільний розлад особистості, що виявлений у останнього та спостерігається у нього з дитинства. Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України є рецидив злочинів.

Отже суд, дотримуючись вимог кримінального закону, призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій інкримінованих злочинів, яке за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення, будь - яких підстав для призначення більш суворого покарання з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі прокурора, суд апеляційної інстанції не вбачає та підстав вважати призначене судом обвинуваченому покарання несправедливим, унаслідок м`якості, немає.

Суд апеляційної інстанції з правильністю висновків суду першої інстанції погоджується та з урахуванням вищенаведених обставин вважає призначене покарання законним, справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують, оскільки обставини, на які посилається прокурор, були відомі суду першої інстанції, проаналізовані у вироку, достатньою мірою враховані при призначенні покарання обвинуваченому та, на думку суду апеляційної інстанції, у сукупності не свідчать про необхідність призначення обвинуваченому більш суворого покарання.

За викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні, в частині скасування вироку суду, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання, внаслідок його м`якості.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у суді першої інстанції залишити без задоволення.

Вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 лютого 2018 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0002033 від 17.07.2015 року, № 0001364, № 0000977, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122, ч. 3 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4