Справа № 367/7659/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/446/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 10 26.04.2018

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2018 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_8
розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 09 лютого 2018 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України; -

в с т а н о в и л а:
Вироком Ірпінського міського суду Київської області від 09 лютого 2018 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ворзель Київської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, працюючого вантажником на ПП «Оджо», не одруженого, маючого на утримання двох неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України;
засуджено за ч.2 ст. 156 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з відбуваням покарання в системі кримінально-виконавчих установ без позбавлення права обіймати посади з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, чи займатися діяльністю пов`язаною з вихованням дітей.

До набрання вироку законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_7 у виді взяття під варту, залишений без змін.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 обчислюється з моменту затримання з 24.08.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі до моменту набрання вироком законної сили.

Вироком вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Згідно із вироком, кримінальне правопорушення обвинуваченим було вчинено за наступних обставин.

В період часу з 10 серпня по 10 вересня 2006 року (точний час слідством не встановлено), ОСОБА_7 знаходячись за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , маючи намір на вчинення розпусних дій з метою задоволення своєї статевої пристрасті, роздягнувшись, ліг у ліжко з малолітньою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Знаходячись у ліжку ОСОБА_7 , використовуючи безпорадний стан ОСОБА_9 в силу її малолітства, зняв з неї білизну, оголивши її статеві органи та вчиняв розпусні дії з останньою, закривши при цьому ОСОБА_9 обличчя подушкою, після цього ОСОБА_7 увімкнув по телевізору порно-відео та примусив дивитись його ОСОБА_9 , після чого знову повторив з нею розпусні дії, задовольнивши таким чином свою статеву пристрасть. Своїми діями ОСОБА_7 порушив статеву недоторканість, нормальний фізичний, психічний і соціальний розвиток малолітньої ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Крім того, 22.08.2015 р. (точний час слідством не встановлено), ОСОБА_7 знаходячись за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , маючи намір на вчинення розпусних дій з метою задоволення статевої пристрасті, роздягнувшись, ліг у ліжко з малолітнім ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Знаходячись у ліжку, ОСОБА_7 використовуючи безпорадний стан ОСОБА_10 в силу його малолітства, зняв з останнього одяг, оголивши при цьому його статеві органи та вчинив розпусні дії з останнім, задовольнивши таким чином свою статеву пристрасть. Своїми діями ОСОБА_7 порушив статеву недоторканість, нормальний фізичний, психічний і соціальний розвиток малолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Також, в ніч з 23.08.2015 р. на 24.08.2015 р. (точний час слідством не встановлено), ОСОБА_7 знаходячись в гостях за адресою: АДРЕСА_2 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи намір на вчинення розпусних дій з метою задоволення своєї статевої пристрасті, роздягнувшись до нижньої білизни, ліг у ліжко з малолітніми ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Знаходячись у ліжку, ОСОБА_7 використовуючи безпорадний стан ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в силу їх малолітства, зняв спочатку білизну з малолітньої ОСОБА_11 , оголивши її статеві органи та вчинив розпусні дії з останньою. Надалі ОСОБА_13 зняв білизну з малолітнього ОСОБА_12 , оголивши таким чином його статеві органи та вчинив розпусні дії з останнім, задовольнивши таким чином свою статеву пристрасть. Своїми діями ОСОБА_7 порушив статеву недоторканість, нормальний фізичний, психічний і соціальний розвиток малолітніх ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції скасувати і ухвалити відносно ОСОБА_7 виправдувальний вирок у зв`язку з недоведеністю вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення за ч.2 ст. 156 КК України.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що у ході судового розгляду стороною обвинувачення не доведено вину ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України, а судом у вироку зроблені висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи та було допущено грубе порушення норм кримінального процесуального законодавства.
Так, захисник зазначає, що судом при прийнятті рішення взяті до уваги покази потерпілої ОСОБА_9 , які мають протиріччя та не зроблені висновки щодо показів обвинуваченого і не зазначено чому покази потерпілої беруться до уваги, а покази обвинуваченого ні. Також, в ході судового розгляду не усунуті суперечності в показах свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_15 щодо епізоду від 22.08.2015 року та їм судом не надана належна оцінка, а покази свідка ОСОБА_16 , які вказують на те, що обвинувачений не схильний до скоєння кримінальних правопорушень в яких його обвинувачують, взагалі судом не взяті до уваги.
Крім цього, суд у вироку як докази лише навів висновки експертів, але при цьому не навів жодного доказу, як зазначені висновки підтверджують вину ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Також, на думку захисника, під час розгляду справи судом першої інстанції не встановлений прямий умисел обвинуваченого на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України.
Тобто, на думку апелянта, при ухваленні вироку судом першої інстанції були істотно порушенні вимоги кримінального процесуального закону, а саме порядок доведеності вини, порядок доведеності вчинення кримінального правопорушення та презумпція невинуватості.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

обвинуваченого і його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити;

прокурора, яка проти апеляційної скарги заперечувала та просила залишити її без задоволення;

перевіривши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах та обвинуваченого з останнім словом, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На підставі ст. 404 КПК України апеляційний суд перевіряє рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог тільки, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо того, що вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України не підтверджується доказами зібраними під час досудового розслідування та судового розгляду, а висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційних скарг.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, наведених у вироку, підтверджується зібраними у справі доказами, а саме: показами потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , а також даними, зафіксованими у: протоколі огляду місця події від 24.08.2015 року; висновках експертів № 2-04/729, № 2-04/726, № 2-04/730 від 19.10.2015 року, № 244 від 21.10.2015 року; висновках судово-психіатричних експертиз № 404, № 402, № 403 від 31.08.2015 року, № 401 від 09.09.2015 року, № 426 від 22.09.2015 року та іншими матеріалами кримінального провадження.

При цьому, як вбачається з вироку, при прийнятті рішення у справі суд першої інстанції не взяв до уваги на підтвердження доводів державного обвинувачення чи сторони захисту покази свідка ОСОБА_16 , яка являється співмешканкою обвинуваченого, оскільки та в судовому засіданні показала, що про обставини вчинення ОСОБА_7 злочинів їй нічого не відомо.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 5 «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи», розпусні дії, відповідальність за які передбачено ст.156 КК України, повинні мати сексуальний характер і можуть бути у виді фізичних дій або інтелектуального розбещення. Такі дії спрямовані на задоволення винною особою статевої пристрасті або на збудження у неповнолітньої особи статевого інстинкту.
Під фізичними розпусними діями слід розуміти оголення статевих органів винної чи потерпілої особи, непристойні доторкання до статевих органів, які викликають статеві збудження, навчання статевим збоченням, імітація статевого акту, схиляння або примушування потерпілих до вчинення певних сексуальних дій між собою, вчинення статевих зносин, акту онанізму у присутності потерпілої особи тощо. Інтелектуальними розпусними діями є, зокрема, ознайомлення потерпілої особи із порнографічними зображеннями, відеофільмами, цинічні розмови з нею на сексуальні теми тощо.
Невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини суд першої інстанції розцінив як намагання обвинуваченого уникнути відповідальності за скоєні злочини, оскільки його покази є нелогічними та спростовуються іншими, зібраними по кримінальному провадженню доказами.
Так, по епізоду скоєння розпусних дій відносно малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , остання в суді першої інстанції показала, що обвинувачений, в той день, коли вона знаходилася в його квартирі (на той час їй було 6 років), роздягнувся догола, зняв з неї нижню білизну, поклав на ліжко та почав вчиняти з нею розпусні дії. Після цього обвинувачений увімкнув порно відео по телевізору з відеокасети і сказав, щоб вона сіла на дитячий стілець, після чого зв`язав їй руки та почав мастурбувати, а її примушував дивитися порнографічне відео. При цьому він повертав її (потерпілої) голову до себе, щоб вона бачила, що він робить. Також, в цей же день обвинувачений кинув її на ліжко та зняв з неї нижню білизну. Потерпіла почала плакати, але ОСОБА_7 закрив їй обличчя подушкою та знову почав вчиняти з нею розпусні дії.
Суд першої інстанції оцінивши дані показання потерпілої врахував, що вона чітко зазначила, що розпусні дії з нею вчиняв саме обвинувачений. Також, суд врахував, що відповідно до висновку судово - психіатричного експерта № 426 від 22.09 2015 р., схильності до надмірного фантазування та до підвищеного навіювання ОСОБА_9 не виявляє. При цьому, згідно вказаного висновку, у ОСОБА_9 спостерігається підвищена зніяковілість та сором`язливість при обговоренні статевих стосунків, труднощі при спілкуванні з однолітками в статевому аспекті, деякий страх перед чоловіками, зниження настрою та тривожність при згадуванні про досліджувану ситуацію, які повязанні з характером скоєних відносно неї дій та прогностично можуть ускладнити гармонійний сексуальний розвиток підекспертної та бути перепоною в подальшому житті.
Показання ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_9 у 2006 році дійсно знаходилась у нього в квартирі та гралася з його дочкою, але він в цей час разом з її батьком їздив в м. Київ, спростовуються показаннями свідка ОСОБА_17 (батька потерпілої ОСОБА_9 ), який в судовому засідані пояснив, що він разом зі своєю на той час малолітньою дочкою перебував в квартирі обвинуваченого в смт. Коцюбинському (точної дати не пам`ятає), та пив горілку разом зі ОСОБА_7 . Після того, як горілка закінчилася, він пішов до магазину та ще купив горілки, після чого повернувся до квартири обвинуваченого. У 2015 р., коли поліція затримала обвинуваченого, його донька розказала, що коли він (свідок) пішов в магазин, обвинувачений посадив її на стілець, зв`язав руки і займався розбещенням. Відразу після того як все це сталося, вона нікому не розповіла про це тому, що боялася, оскільки обвинувачений їй погрожував.
По епізоду скоєння розпусних дій відносно потерпілих ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , суд першої інстанції врахував, що згідно висновків судово - психіатричного експерта № 404 від 31.08 2015 р., № 402 від 31.08.2015 р., № 403 від 31.08. 2015 р., у вказаних потерпілих схильності до фантазування та до підвищеного навіювання не виявлене, тому, їх показання щодо скоєння відносно них ОСОБА_7 розпусних дій суд розцінив як належні докази, зважаючи на те, що малолітні потерпілі допитувались у присутності законних представників та психолога. Також показання потерпілих підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_14 (матері потерпілих), якій вони розказали, що їх розбещував ОСОБА_7 .
Показання потерпілих та свідка ОСОБА_14 повністю узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які в суді першої інстанції пояснили, що потерпілі ОСОБА_22 і ОСОБА_24 розказували їм про те, що обвинувачений ОСОБА_7 вчиняв відносно них розпусні дії, в зв`язку з чим ОСОБА_19 пішла до квартири ОСОБА_23 і ОСОБА_25 і розказала про те, що сталося.
Крім цього, судом першої інстанції враховано, що згідно висновку експерта № 2-04/729 від 19.10.2015 року, на наданих на дослідження вилучених в ході огляду місця події від 24.08.2015 року за адресою: АДРЕСА_3 , трусах ОСОБА_11 (об`єкти №№1-5) виявлені клітини, які є змішаними та містять генетичні ознаки зразка слини ОСОБА_11 (об`єкт №1, у висновку експерта НДЕКЦ №2-04/730 від 19.10.2015) та генетичні ознаки зразка слини ОСОБА_7 (об`єкт №1, у висновку експерта НДЕКЦ №2-04/726 від 19.10.2015 (а. п. 27 31 т.1).
Відповідно до висновку експерта № 244 від 21.10.2015 року у малолітньоо ОСОБА_12 , згідно наданої медичної документації, мали місце 2 підшкірні гематоми внутрішньої поверхні лівого стегна у верхній третині та підшкірна гематома лівої сідниці. Виникнення вказаних ушкоджень за обставин, зазначених потерпілим в ході допиту 25.08.2015 року, не виключається (т.1 а.п. 46).
Врахувавши зазначене, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 в скоєнні інкримінованих йому злочинів доведена всім об`ємом досліджених в судовому слідстві доказів.
Оцінивши в сукупності зібрані та дослідженні докази по справі суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України за встановлених судом обставин та вірно кваліфікував його дії як умисні протиправні дії, що виразилися у вчиненні розпусних дій щодо малолітніх осіб.

З даними висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки під час розгляду справи в суді першої інстанції правильно було встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 мало місце, вказане діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України та що у вчиненні цього кримінального правопорушення винен обвинувачений ОСОБА_7 .

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_7 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги захисника.
Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 424, 426 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Київської області;-

ухвалила :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 09 лютого 2018 року, ухвалений відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ /підпис/ ОСОБА_2
/підпис/ ОСОБА_3
/підпис/ ОСОБА_4