Справа № 466/4492/18
У Х В А Л А

19 червня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на відмову слідчого військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_5 по заяві ОСОБА_3 від 05.06.2018 року щодо його залучення до кримінального провадження №0000074 в якості потерпілого, -

у с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просив зобов`язати слідчого військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_5 залучити його до кримінального провадження №0000074 в якості потерпілого.

В обгрунтовання скарги покликається на те, що 05.06.2018 року ним було подано у військову прокуратуру Західного регіону України заяву про залучення його до кримінального провадження №0000074 в якості потерпілого. Проте на момент подання скарги до суду службові особи військової прокуратури не надали ОСОБА_3 відповіді на заяву від 05.06.2018 року та не надіслали процесуального рішення.

Скаржник ОСОБА_3 у судовому засіданні вимоги скарги підтримав, просив такі задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 у судовому засіданні скаргу заперечив, пояснивши, що дійсно 05.06.2018 року ОСОБА_3 подано заяву про залучення його в якості потерпілого до кримінального провадження, але така ще перебуває на розгляді, оскільки відповідно до ст.20 ЗУ «Про звернення громадян» у військової прокуратури Західного регіону є один місяць для надання відповіді заявнику.

Слідчий ОСОБА_5 заперечив вимоги скарги та пояснив, що для надання відповіді на заяву ОСОБА_3 слід встановити додаткові обставини справи, на даному етапі досудового розслідування допитуються свідки. Крім того, ОСОБА_3 під час допиту, який проводився 28.03.2018 року повідомив, що має додаткові матеріальні носії інформації, які стосуються кримінального провадження №0000074, проте скаржником таких ще досі не надано.

Дослідивши матеріали скарги та письмові докази, вважаю, що скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнений до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Нормою статті 304 ч.1 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою ст.303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом слідчого управління військової прокуратури Західного регіону України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000074.

05.06.2018 року ОСОБА_3 було подано у військову прокуратуру Західного регіону України заяву про залучення його до вищевказаного кримінального провадження в якості потерпілого, розгляд звернення проводити за його участю та направлення письмової відповіді.

Згідно ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до ч.2 ст.55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Слідчим суддею встановлено, що заява про вчинення злочину подана ОСОБА_3 18.01.2016 року, а 01.07.2016 року відомості внесено в ЄРДР. У заяві про вчинення злочину ОСОБА_3 просив визнати його потерпілим та вручити пам`ятку про права та обов`язки потерпілого.

Частиною 5 ст.55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді. Як встановлено у судовому засіданні мотивованої постанови про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим (як це передбачено ч.5 ст.55 КПК України) не виносилося.

Слідчий суддя не бере до уваги пояснення слідчого та прокурора про те, що заяву ОСОБА_3 про залучення його до кримінального провадження в якості потерпілого слід розглядати, керуючись ЗУ «Про звернення громадян», оскільки при розгляді такої заяви необхідно керуватися ст.55 КПК України.

Встановлено, що на день подачі скарги до суду, 11.06.2018 року, ОСОБА_3 в кримінальному провадженні № №0000074, потерпілим не визнано, пам`ятка про процесуальні права та обов`язки йому не надана, в якості потерпілого його не допитано.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що скаргу необхідно задовольнити частково в частині визнання незаконною бездіяльність слідчого щодо невручення потерпілому ОСОБА_3 пам`ятки про права та обов`язки потерпілого, оскільки, як зазначено вище, права та обов`язки потерпілого у нього виникли з 01.07.2016 року.

Крім того, вважаю за необхідне відзначити, що питання визнання особи потерпілим у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування відноситься виключно до компетенції слідчого у провадженні якого перебуває справа, який є самостійним у своїй процесуальній діяльності, тому слідчий суддя не вправі зобов`язувати слідчого визнавати особу потерпілим.

Керуючись ст.ст. 22, 55, 303, 304, 306, 318-380 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в :

скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати незаконною бездіяльність слідчого військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_5 щодо невручення потерпілому ОСОБА_3 пам`ятки потерпілого у кримінальному провадженні №0000074.

В решті вимог скарги відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1