ОСОБА_1 Лебединський районний суд Сумської області
Справа № 580/2405/17
Номер провадження 1-кп/580/66/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2018 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_2

за участю: секретаря ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лебедині кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000428 від 26 серпня 2017 року, по обвинуваченню,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Д. Вєдєно, ЧІАРСР, громадянина України, освіта вища, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

представник потерпілого ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що 25.08.2017 року близько 10 год. ОСОБА_5 перебував на орендованих ним землях поблизу с. Куданівка Лебединського району Сумської області разом із ОСОБА_7 у господарських справах. В цей час поряд випасав корів ОСОБА_8 та корови зайшли на орендовану ОСОБА_5 землю. Між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 виникла словесна суперечка після чого останній зателефонував до свого батька ОСОБА_1 . Обвинувачений приїхав на поле разом із сином ОСОБА_9 . Між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 виникла словесна суперечка, яка переросла у фізичну сутичку в ході якої обвинувачений на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя та удар кулаком лівої руки в праву частину обличчя ОСОБА_5 . Від отриманих ударів ОСОБА_5 впав на коліна, після чого ОСОБА_1 наніс йому удар правою ногою в обличчя. Внаслідок злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_5 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді викривлення носової перегородки з порушенням функцій носового дихання, посттравматичної деформації кісток спинки і носової перегородки, консолідованого перелому лівого і правого лобних відростків верхньої щелепи, неконсолідованого перелому передньої носової ості, які згідно висновку експерта № 199 від 16.11.2017 року кваліфікуються як ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_1 , суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України, так як він своїми діями заподіяв умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав частково та пояснив суду, що 25.08.2017 року близько 10 год. йому зателефонував син ОСОБА_8 та повідомив про конфлікт, який виник між ним та ОСОБА_5 . Він вирішив поспілкуватися з ОСОБА_5 та разом із сином ОСОБА_9 поїхав на поле до сина ОСОБА_8 . Приїхавши на поле між ним та ОСОБА_5 виникла словесна суперечка, яка переросла у фізичну сутичку під час якої він наніс останньому два удари руками по голові, а коли той впав на коліна, наніс один удар ногою по носу. Вчинив так, оскільки був дуже схвильованим, адже потерпілий у грубій формі пред`являв йому претензії та розмахував перед ним руками. Він, щоб убезпечити себе вимушений був нанести йому удари з метою захисту. У вчиненому щиро розкаюється.

Винуватість ОСОБА_1 , підтверджується такими дослідженими судом належними та допустимими доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 25.08.2017 року він попросив ОСОБА_7 поїхати на ділянку сінокосу і випиляти дикі груші. Близько 9 год. 00 хв. ОСОБА_7 повідомив його проте, що на їх земельну ділянку зайшли корови. Цих корів випасав ОСОБА_8 . Він взяв палку, відігнав корів та став підходити до пастуха. В цей час пастух дістав ніж та став погрожувати йому. Після цього він викликав поліцію. Через деякий час під`їхав автомобіль ВАЗ 2109 і з нього вийшли ОСОБА_1 і його син. Без ніяких пояснень ОСОБА_1 став бити його руками від чого він упав на землю. Він також наносив у відповідь удари. Потім він піднявся і ОСОБА_1 знову його вдарив. Від удару він впав на коліна і в цей час ОСОБА_1 наніс йому удар ногою по носу. Від цього удару він на деякий час втратив свідомість. Коли прийшов до тями, то вже нікого не було. Йому допомагав ОСОБА_7 . Під час цих подій у нього пропав золотий ланцюжок з хрестиком. Також зазначив, що крім ОСОБА_1 йому наносили удари по різних частинах тіла його сини.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , пояснив, що 25.08.2017 року, ранком, вони з ОСОБА_5 на лузі пиляли дикі груші. В цей час ОСОБА_5 став відганяти корів, які зайшли на їх територію. Пастух став погрожувати ножем ОСОБА_5 і тому була викликана поліція. Через деякий час під`їхав легковий автомобіль і з нього вийшов ОСОБА_1 та інший громадянин якого він не знає, з бородою. ОСОБА_1 вдарив кулаком потерпілого, а той громадянин ударив його, від чого він упав і йому наказав лежати. У двох вони продовжували бити потерпілого. Громадянин з бородою зірвав з потерпілого ланцюжок і поклав до своєї кишені. Вони вдвох збили ОСОБА_5 з ніг після чого ОСОБА_1 вдарив потерпілого ногою в обличчя.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , пояснила, що у потерпілого під час огляду була виявлена закрита черепно-мозкова травма та перелом кісток носу, що відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Завдані тілесні ушкодження потерпілому відповідають механізму продемонстрованому учасниками процесу під час слідчого експерименту і виключають можливість отримання ним тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , пояснив, що він на службовому автомобілі разом з ОСОБА_12 виїжджали на місце події. У потерпілого він побачив розбитий ніс, сліди крові та порваний одяг. Потерпілий говорив, що його побив ОСОБА_1 і його сини. Під час бійки у нього пропав золотий ланцюжок. Через деякий час приїхав ОСОБА_1 і сказав, що між ними був конфлікт і що він потерпілого бив сам.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , пояснив, що він разом з ОСОБА_11 виїхали на місце події де побачили потерпілого у якого на обличчі були садна, кров, а також кров на одязі і ногах. Під час відібрання пояснень було повідомлення про ніж, але ніж знайти не вдалося. Тілесних ушкоджень у ОСОБА_1 він не бачив.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , пояснив, що в той день близько 11 год. ранку до нього зателефонував син та попросив взяти документи на оренду земельної ділянки. Він на скутері з документами поїхав на луг до сина де той перебував. Коли він під`їхав, то побачив сина, який був побитий, футболка була порвана і в крові. Там же перебували працівники поліції і ОСОБА_1 з синами. У ОСОБА_1 тілесних ушкоджень він не бачив, а спортивні штани в які він був одягнений були в крові. Також кров була і на калошах в які він був взутий.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , пояснила, що 25.08.2017 року вона разом з чоловіком були в лікарні. Чоловік був весь побитий, у крові. Кров текла з носа, під очима були синяки і коли він зняв футболку, то вона побачила садна на спині і ребрах. Золотий ланцюжок з хрестиком був відсутній. Чоловік їй повідомив, що коли він був на лузі, то попросив пастуха відігнати корів з їхньої земельної ділянки, а в результаті пастух і ще двоє громадян його побили. Близько трьох тижнів чоловік перебував в хірургічному відділенні, а потім в неврологічному.

Фактичними даними, які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_5 від 16.11.2017 року підтверджується факт та механізм спричинення тілесних ушкоджень останньому обвинуваченим, а саме, двох ударів кулаком в обличчя та удар ногою по обличчю.

Фактичними даними, які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_7 від 21.11.2017 року підтверджується факт та механізм спричинення тілесних ушкоджень обвинуваченим потерпілому, а саме, ударів кулаком в обличчя та удар ногою по обличчю.

Фактичними даними, які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_1 від 19.12.2017 року та фототаблицею до даного протоколу підтверджується факт та механізм спричинення тілесних ушкоджень обвинуваченим потерпілому, а саме, ударів кулаком в обличчя та удар ногою по обличчю.

Висновком експерта від 16.11.2017 №199 з якого вбачається, що виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді викривлення носової перегородки з порушенням функцій носового дихання, посттравматичної деформації кісток спинки і носової перегородки, консолідованого перелому лівого і правого лобних відростків верхньої щелепи, неконсолідованого перелому передньої носової ості, кваліфікуються як середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров`я так як для зрощення переломів необхідний час більше 21 дня, і могли утворитися від дії тупих твердих предметів, можливо при обставинах вказаних в постанові, але не від заподіяння власноручно та падіння з висоти власного зросту на ґрунт, про що свідчать дані медичної документації.

Висновком експерта від 21.12.2017 №227 з якого вбачається, що локалізація та характер тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого ОСОБА_5 , відповідає механізму продемонстрованому останнім при слідчому експерименті від 16.11.2017 року.

Висновком експерта від 21.12.2017 №228 з якого вбачається, що локалізація та характер тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого ОСОБА_5 , відповідає механізму продемонстрованому свідком ОСОБА_15 при слідчому експерименті від 19.12.2017 року.

Висновком експерта від 21.12.2017 №229 з якого вбачається, що локалізація та характер тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого ОСОБА_5 , відповідає механізму продемонстрованому обвинуваченим ОСОБА_1 при слідчому експерименті від 19.12.2017 року.

Суд критично ставиться до показань обвинуваченого в тій частині, що він бив потерпілого з метою самозахисту. Показання ОСОБА_1 суд вважає способом захисту, обраним обвинуваченим для зменшення ступеня своєї вини та пом`якшення покарання за вчинене, оскільки його покази спростовуються сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, показами потерпілого і свідків допитаних в судовому засіданні. Так потерпілий та свідок ОСОБА_15 пояснили, що коли 25.08.2017 року, ранком, до них на поле під`їхав автомобіль ВАЗ 2109 і з нього вийшов ОСОБА_1 та його син, обвинувачений одразу підійшов до потерпілого та наніс кілька ударів руками останньому по голові та в послідуючому один удар ногою по обличчю. Зазначені покази нічим спростовані не були і сам ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив вказаний факт. Будь-яких протиправних дій відносно обвинуваченого з боку потерпілого в суді встановлено не було.

Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого ОСОБА_1 та визнання його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

У відповідності до ч.1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, зважаючи на ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Визначаючи вид і міру покарання обвинуваченому суд враховує, що скоєне ним кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КК України згідно ч. 3 ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України, суд визнає позитивну характеристику за місцем проживання. Суд вважає, що обвинувачений у скоєному щиро не розкаявся, оскільки він звинувачує у скоєному самого потерпілого, який, на його думку, спровокував його, тому не враховує дану обставину як таку, що пом`якшує покарання.

Обставини, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, відсутні.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів-психіатра та нарколога не перебуває.

Враховуючи сукупність зазначених обставин, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому слід призначити у межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі та вважає, що саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Разом з тим, ураховуючи характер вчиненого діяння, позитивну характеристику обвинуваченого, а також досудову доповідь органу пробації в якій зазначено про середній рівень ризику вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та, що його виправлення можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк суд дійшов висновку, що обвинувачений не є особою, небезпечною для суспільства, а його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства, тобто без відбування визначеного судом покарання.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне, звільнити ОСОБА_1 на підставі статті 75 КК України від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, передбачений ч. 4 ст. 75 КК України, тривалістю один рік. При цьому на період дії іспитового строку необхідно покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Лебединської районної державної адміністрації про стягнення із ОСОБА_1 коштів в сумі 4984 грн. 83 коп., витрачених на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_5 у хірургічному відділенні КУ «Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника» з 25.08.2017 року по 08.09.2017 року, суд вважає необхідним залишити без розгляду, оскільки ОСОБА_1 добровільно сплатив зазначену суму коштів.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 суд виходить з наступного.

Згідно ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Потерпілий ОСОБА_5 звернувся до суду з цивільним позовом до обвинуваченого ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з обвинуваченого на його користь матеріальну шкоду в розмірі 8236 грн 56 коп. та моральну шкоду в розмірі 91763 грн. 44 коп.

В судовому засіданні потерпілий попросив суд залишити без розгляду його вимоги про відшкодування матеріальної шкоди за золотий ланцюжок, а іншу частину вимог просив задоволити. Вимоги щодо відшкодування моральної шкоди підтримав повністю.

Обвинувачений частково визнав цивільний позов, а саме, визнав суму матеріальної шкоди в розмірі витрат потерпілого на лікування, а вимоги про відшкодування моральної шкоди не визнав, пояснивши, що саме потерпілий йому заподіяв моральну шкоду.

Згідно до ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Витрати потерпілого на лікування підтверджуються наданими ним квитанціями на придбання лікарських засобів на суму 2930 грн 36 коп. Тому саме в такому розмірі суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого матеріальну шкоду.

Щодо вимог потерпілого про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичні особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ч.1 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно п.9 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, які зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має право виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_1 потерпілому ОСОБА_5 була спричинена моральна шкода, яка полягає в глибоких моральних та душевних стражданнях, пов`язаних із отриманими травмами, в зв`язку з якими він змушений був звертатися за медичною допомогою до лікарів.

При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Враховуючи вимоги розумності, справедливості і співмірності завданої моральної шкоди, з огляду на ступінь та глибину моральних страждань потерпілого ОСОБА_5 , яких він зазнав внаслідок отриманих травм, конкретних обставин справи, порушення нормального укладу життя, суд знаходить можливим стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого в якості компенсації за заподіяну йому моральну шкоду суму в розмірі 10000 грн., що буде еквівалентним завданим моральним стражданням.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 2, 7, 368, 370-371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не скоїть нового злочину, зобов`язавши його відповідно до п. 1, п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок іспитового строку відраховувати з дня ухвалення вироку суду.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого в АДРЕСА_2 , матеріальну шкоду у вигляді понесених витрат на лікування в розмірі 2930 грн 36 коп. та моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Лебединський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_2