Справа №587/2272/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/147/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження №587/2272/16-к за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 зі змінами заступника прокурора Сумської області ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 20 вересня 2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, який зареєстрований (зі слів) за адресою АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Пролетарського районного суду м. Донецьк від 05 лютого 2012 року за ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 11 вересня 2015 року по відбуттю строку покарання,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_11 ,

перекладача ОСОБА_12 ,

ВСТАНОВИЛА:

До Апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 зі змінами заступника прокурора Сумської області ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 20 вересня 2017 року, в яких :

- прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_8 в суді першої інстанції в іншому складі суду;

- обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду;

- захисник ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду та кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 закрити у зв`язку із тим, що в даному кримінальному провадженні не встановлені достатні докази для доведення його винуватості; скасувати обраний її підзахисному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_8 залишено раніше обраний тримання під вартою.

Строк покарання постановлено рахувати з 26 вересня 2016 року з моменту фактичного затримання.

Цим же вироком ОСОБА_8 зараховано в строк покарання строк його утримання в СІЗО м. Суми з 26 вересня 2016 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку, встановленого Законом України від 26 листопада 2015 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» та з 21 червня 2017 року по 20 вересня 2017 року включно.

Скасовано арешт майна, накладений ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 вересня 2016 року.

За змістом доводів апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 в редакції змін, внесених заступником прокурора Сумської області ОСОБА_7 , суд першої інстанції при ухваленні вироку відносно ОСОБА_8 в порушення вимог ст.337 КПК України вийшов за межі висунутого обвинувачення, оскільки за обвинувальним актом ОСОБА_8 не обвинувачувався у викраденні речей з літньої кухні, розташованої на подвір`ї домогосподарства АДРЕСА_3 , яке належить потерпілому ОСОБА_13 , чим на думку прокурора, порушив його право на захист та допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Вказує також на те, що суд, взявши до уваги як доказ вини ОСОБА_8 протокол огляду місця події від 26 вересня 2016 року, зміст якого, на думку прокурора, не узгоджується з показами свідка ОСОБА_14 , викладеними у вироку та свідка ОСОБА_15 , наданими в судовому засіданні, не надав йому належної правової оцінки щодо відповідності проведення огляду місця події вимогам ст.ст.233-237 КПК України, що, як стверджує прокурор, ставить під сумнів його легітимність.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник ОСОБА_9 вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим у зв`язку із невідповідністю викладених в ньому висновків фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Стверджує, що суд визнав її підзахисного винним за відсутності достатніх доказів для доведеності його вини та обґрунтував свої висновки недопустимими доказами.

Так, вважає, що суд в підтвердження винуватості її підзахисного безпідставно послався на протокол огляду місця події від 26 вересня 2016 року, в ході якого на прибудинковій території біля житлового будинку за АДРЕСА_2 , де мешкав обвинувачений, були виявлені та вилучені викрадені у потерпілих речі, оскільки, як зазначає захисник, свідок ОСОБА_14 , яка була понятою при проведення даної слідчої дії, показала, що вилучені згідно даного протоколу речі були перенесені працівниками поліції саме з території житлового будинку за вказаною вище адресою на прибудинкову територію, яка потім і оглядалася. Тому, вважає, що даний огляд мав здійснюватися згідно з нормами КПК України, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи в порядку ст.233, 234, 236 КПК України, чого, на думку захисника, дотримано не було, а тому даний доказ отриманий в результаті істотного порушення прав людини та основоположних свобод та мав бути визнаний недопустимим. Додає, що свідок ОСОБА_15 , яка також була понятою при проведенні даної слідчої дії, повідомила, що брала в ній участь не з самого початку, тому не знає, звідки взялися речі, які в подальшому були вилучені. З посиланням на п.1 ч.2 ст.86 КПК України вказує, що даний доказ був отриманий з істотним порушенням прав людини та основоположних свобод, а тому на думку захисника, є недопустимим. Посилається також на порушення права обвинуваченого на захист, оскільки ОСОБА_8 фактично був затриманий 26 вересня 2016 року. При цьому, на думку адвоката, відповідний протокол затримання не складався, обшук обвинуваченого проводився за відсутності понятих. Крім іншого звертає увагу на те, що до протоколу огляду від 26 вересня 2016 року не було внесено відомості про обвинуваченого, який, як стверджує захисник брав участь в даній слідчій дії та що йому роз`яснювалось право на захист.

З огляду на це, вважає недопустимими доказами ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 вересня 2016 року та висновок експерта ОСОБА_16 від 03 листопада 2016 року, як такі, що отримані на підставі протоколу огляду місця події від 26 вересня 2016 року.

Окрім того вказує, що доручення на проведення розслідування за фактом викрадення майна у потерпілої ОСОБА_11 надавалося слідчому ОСОБА_17 , слідча група у даному кримінальному провадженні не створювалась, тому вважає, що слідчий експеримент від 01 листопада 2016 року за фактом викрадення майна як у потерпілої ОСОБА_11 , так і у потерпілого ОСОБА_13 за участю обвинуваченого проведений не уповноваженою особою - старшим слідчим ОСОБА_18 .

З цих же підстав вважає недопустимими доказами відомості, що були здобуті на підставі процесуальних рішень, що прийняті та підписані слідчим ОСОБА_18 , зокрема висновок експерта від 03 листопада 2016 року, отриманий на підставі постанови вказаного слідчого.

Посилання суду на покази потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 в підтвердження винуватості її підзахисного вважає необґрунтованим з огляду на те, що вони не бачили осіб, які скоїли крадіжки. За таких умов, суперечливі, на думку адвоката, покази свідка ОСОБА_19 не можна визнати належними та достатніми доказами для доведення вини ОСОБА_8 .

На думку захисника ОСОБА_9 , суд до того ж в порушення вимог ст.337 КПК України вийшов за межі висунутого її підзахисному обвинувачення, оскільки за обвинувальним актом ОСОБА_8 не обвинувачувався у викраденні речей з літньої кухні на території житлового будинку АДРЕСА_3 .

Обвинувачений ОСОБА_8 за змістом доводів апеляційної скарги з доповненнями вказує на те, що при ухваленні оскаржуваного вироку суд допустився порушень вимог кримінального процесуального закону, Конституції України та проігнорував положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Вважає, що вирок суду ґрунтується на припущеннях, прямих та достатніх доказів в підтвердження його винуватості не було здобуто як під час досудового розслідування, так і судового розгляду. До того ж вказує про тиск на нього та жорстоке поводження з боку працівників поліції під час досудового розслідування, що на його думку, підтверджується висновком суду про його фактичне затримання саме 26 вересня 2016 року, а не 30 вересня 2016 року, яке ним не оскаржувалось виключно з підстав безпеки.

Зауважує на тому, що суд поклав в основу вироку завідомо неправдиві покази свідка ОСОБА_19 , матеріали стосовно якого з невідомих причин були виділені в окреме провадження, і який, як стверджує обвинувачений намагався втекти від працівників правоохоронних органів та викрадені у потерпілих речі були вилучені саме в нього, чого суд першої інстанції належним чином не з`ясував, натомість необґрунтовано не врахував покази обвинуваченого, розцінивши їх як обраний спосіб захисту. В підтвердження цього посилається на вирок Сумського районного суду Сумської області від 27 червня 2017 року відносно ОСОБА_19 , з якого вбачається, що він в ході судового розгляду неодноразово змінював свої покази. З посиланням на п.1 ч.3 ст.87 КПК України вважає недопустимими надані ним покази. Між іншим додає, що клопотання про допит в даному кримінальному провадженні в якості свідка ОСОБА_19 ніким не подавалось.

На думку ОСОБА_8 , потерпілі та свідки в судовому засіданні підтвердили, що про обставини вчинених злочинів їм стало відомо зі слів поліцейських, що також залишилося поза увагою суду. Протокол огляду місця події, в ході якого були вилучені викрадені речі вважає сфальсифікованим.

Вказує на порушення права на захист, з огляду на те, що слідчий експеримент був проведений без участі захисника, судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про виклик та допит свідка сторони захисту ОСОБА_20 та не надано можливості ознайомитися з матеріалами кримінального провадження відносно нього в повному обсязі.

Крім іншого додає, що на місці вчинення крадіжок був вперше під час проведення слідчого експерименту, слідчий ОСОБА_18 вказав йому показати рукою на вхід у двір та будинок.

Вважає, що фізично не зміг би залізти через вікно в домоволодіння АДРЕСА_3 в силу того, що страждає тяжкими хворобами, що залишилося поза увагою суду. Звертає також увагу, що суд першої інстанції в порушення положень ст.337 КПК України вийшов за межі висунутого йому обвинувачення, оскільки згідно обвинувального акту викрадення речей з літньої кухні на території житлового будинку АДРЕСА_3 йому не інкримінувалось.

Тому, вважає, що в ході судового розгляду не встановлені достатні докази для доведення його винуватості і вичерпані можливості їх отримати, тому з посиланням на положення п.1 ч.2 ст.412 КПК України вважає, що оскаржуваний вирок з цих підстав підлягає скасуванню, а провадження направленню на новий судовий розгляд.

За вироком суду, ОСОБА_8 26 вересня 2016 року близько 12 години, за попередньою змовою з ОСОБА_19 (засудженим за вчинення цього злочину), з метою крадіжки чужого майна, через незачинену хвіртку проникли на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_11 . Відчинивши двері сараю, які були зачинені на защіпку, проникли в приміщення сараю, звідки таємно викрали майно потерпілої ОСОБА_11 на суму 3366 грн.

Крім того, 26 вересня 2016 року, близько 15 години, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_19 , діючи повторно, з метою заволодіння чужим майном, через незачинену хвіртку проникли на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_13 , де на подвір`ї домоволодіння, ОСОБА_8 та ОСОБА_19 шляхом зламу навісного замку на дверях проникли до приміщення літньої кухні, звідки таємно викрали майно на загальну суму 210 грн., склавши викрадене майно до заплічного рюкзака, який був на плечах ОСОБА_19 .

Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, перебуваючи на території вищевказаного господарства, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_19 , розбивши вікно веранди, проникли всередину вказаного будинку, звідки таємно викрали належне потерпілому ОСОБА_13 майно на загальну суму 4199 грн. 50 коп., після чого з місця події зникли, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд,

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора ОСОБА_10 на підтримку поданої апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадження ОСОБА_6 в редакції змін, внесених заступником прокурора Сумської області ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , які підтримали подані апеляційні скарги, посилаючись на викладені в них доводи, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення, що ухвалюється за результатами судового розгляду, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Оцінка доказів згідно положень ст.94 КПК України полягає у тому, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Положення ст.321 КПК України зобов`язують головуючого у судовому засіданні спрямувати судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження.

Встановлення фактичних обставин кримінального провадження тісно пов`язане із обставинами предмета доказування та правильним визначенням меж доказування. Відповідно - необхідною передумовою відповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, є проведення повного і всебічного судового розгляду.

Фактичні обставини кримінального провадження, що встановлюються судом першої інстанції під час судового розгляду представляють собою сукупність фактичних даних, що характеризують обставини діяння, яке є предметом судового розгляду, а також систему доказів, наданих суду та досліджених ним на підтвердження наявності чи відсутності таких обставин.

Перевіряючи вирок суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не дотримався наведених вимог кримінального процесуального закону, висновки суду є суперечливими і неоднозначними.

Так, на підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України суд у вироку послався на покази потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_19 , висновок експерта, протоколи слідчого експерименту від 01 листопада 2016 року, огляду місця події від 26 вересня 2016 року, які вважав такими, що є належними, допустимими та в сукупності доводять вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину.

Разом з тим, викладені у вироку суду пояснення свідка ОСОБА_14 не відповідають змісту наданих нею показів згідно запису фіксації судового засіданні та не узгоджуються із змістом протоколу огляду місяця події від 26 вересня 2016 року (а.к.п.140-145, т.1).

Як вбачається зі змісту вироку свідок ОСОБА_14 , яка була понятою при проведенні огляду місця події, в ході якого згідно протоколу огляду від 26 вересня 2016 року на прибудинковій території біля житлового будинку за АДРЕСА_2 були виявлені та вилучені викрадені у потерпілих речі, суду пояснила, що під час огляду місця події був присутній ОСОБА_8 та інша особа, які були в кайданках та сиділи в службовому автомобілі поліції. Викрадені у потерпілих речі виносили з будинку за АДРЕСА_2 . На капоті машини поліції лежали тазок, праска, комп`ютер, антена; з кишень затриманих було вилучено ножик. Присутній при цьому ОСОБА_13 впізнав у вилученому майні належне йому майно, яке в нього було викрадено.

В той же час, в ході прослуховування технічного запису судового засідання, яке відбулося 11 квітня 2017 року (а.к.п.230, т.1) ОСОБА_14 показала, що перед початком вказаної слідчої дії на вказаній прибудинковій території ніяких речей не було. Пізніше працівники поліції відкрили хвіртку і разом з потерпілим ОСОБА_13 зайшли у двір даного домогосподарства, звідки винесли речі, які стояли біля хвіртки, на прибудинкову територію, де потім і проводили їх огляд. Вона особисто у двір не заходила. Речі з карманів ОСОБА_8 та ОСОБА_19 витягували працівники поліції, хлопці були в кайданках, що також підтверджується і журналом судового засідання від 11 квітня 2017 року (а.к.п.79-81, т.1).

Натомість, зі змісту протоколу огляду місця події від 26 вересня 2016 року з ілюстративними таблицями (а.к.п.140-145, т.1), які суд поклав в основу обвинувального вироку відносно ОСОБА_8 вбачається, що місцем огляду є територія поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 , де на землі на відстані 2 метрів від воріт домоволодіння знаходяться антена телевізійна, електропраска, паяльник електричний, замок навісний, системний блок, які були виявлені та вилучені в ході проведення даної слідчої (розшукової) дії. Під час слідчої дії також перебували ОСОБА_19 та ОСОБА_8 . На пропозицію викласти вміст кишень ОСОБА_19 виклав запальничку червоного кольору, ліхтар чорного кольору, а ОСОБА_8 виклав 2 ліхтарі чорного кольору, флакон чорного лаку та інші дрібні речі.

Крім цього, як вірно вказує в апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 частина показів свідка ОСОБА_15 , яка також була понятою при проведенні даної слідчої дії та повідомила суд, що брала в ній участь не з самого початку, тому не знає звідки взялися речі, які в подальшому були вилучені, що підтверджується звукозаписом судового засідання від 11 квітня 2017 року, залишена поза увагою суду, без надання їм належної оцінки, як окремо, так і в сукупності з іншими доказами.

З огляду на дані покази свідка ОСОБА_15 , явні суперечності між показами свідка ОСОБА_14 та змістом протоколу огляду місця події від 26 вересня 2016 року щодо фактичних обставин справи, суд першої інстанції ці суперечності шляхом дослідження зібраних доказів у справі не усунув, і у вироку не мотивував, не вжив всіх заходів для перевірки даних обставин провадження, які на думку колегії суддів, мають істотне значення для встановлення допустимості доказів з огляду на положення ст.ст.233 - 237 КПК України, на що обґрунтовано звертають увагу в своїх апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_8 , адвокат ОСОБА_9 та прокурор в зміненій апеляційній скарзі.

Не може колегія суддів не звернути увагу і на зміст протоколу проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 від 01 листопада 2016 року, який також був покладений судом в підтвердження його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, посилаючись при цьому на те, що в ході зазначеної слідчої дії ОСОБА_8 повністю визнаючи вину, розповів про обставини вчинення ним та ОСОБА_19 крадіжок з домоволодінь потерпілих, показав місце розташування домоволодінь потерпілих, продемонстрував послідовність вчинених ним злочинних дій, відтворив механізм проникнення до приміщень сараю, літньої кухні та домоволодіння потерпілих, вказав на місце викраденого майна, оскільки за даними вказаного протоколу (а.к.п.201-206, т.1) ОСОБА_8 повідомив, що крадіжки були вчинені ним з ОСОБА_19 25 жовтня 2016 року, тоді як згідно формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним такі мали місце 26 вересня 2016 року; крадіжки вчинили з сараю потерпілої ОСОБА_11 та будинку потерпілого ОСОБА_13 . Про проникнення та крадіжку майна з приміщення літньої кухні потерпілого ОСОБА_13 , ОСОБА_8 під час слідчого експерименту не вказував.

Таким чином, аналізуючи зміст оскаржуваного вироку, суд апеляційної інстанції вважає, що суд проігнорував вимоги кримінального процесуального закону про обґрунтованість вироку та обмежився в основному лише переліком доказів, які були досліджені в ході судового розгляду, без їх ретельної перевірки, зіставлення та належної оцінки у сукупності, при наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду не зазначив, чому взяв до уваги одні та відкинув інші, а тому вважає обґрунтованими доводи прокурора, викладені в зміненій апеляційній скарзі в цій частині.

Погоджується колегія суддів і з доводами апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 та прокурора щодо порушення судом першої інстанції вимог ст.337 КПК України з огляду на наступне.

Так, згідно положень ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , органом досудового розслідування викрадення обвинуваченим за попередньою змовою, з ОСОБА_19 , повторно, майна з приміщення літньої кухні на території домоволодіння АДРЕСА_3 , що належить потерпілому ОСОБА_13 не пред`являлось. При цьому, в ході судового розгляду прокурором пред`явлене обвинувачення жодним чином не змінювалося та не доповнювалося, в судових дебатах було висловлено позицію в межах вказаного обвинувачення.

Ухвалюючи в результаті судового розгляду кримінального провадження вирок, яким визнав доведеним епізод крадіжки майна з приміщення літньої кухні потерпілого ОСОБА_13 , суд фактично змінив обсяг обвинувачення, від якого ОСОБА_8 не мав можливості захищатися як в ході досудового розслідування, так і в суді першої інстанції.

Таким чином судовий розгляд було здійснено і з порушенням загальних засад кримінального провадження, а саме диспозитивності, змагальності сторін та забезпечення права на захист.

З огляду на сукупність наведених вище обставин, встановлених в ході апеляційного перегляду, вирок суду відносно ОСОБА_8 не можна вважати законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне на підставі положень п.п.2,3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412 КПК України та враховуючи необхідність дотримання загальних засад кримінального провадження, встановлених ст.7 даного Кодексу, вимоги апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та зміненої апеляційної скарги прокурора задовольнити, вирок суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_8 в суді першої інстанції, у зв`язку із чим апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 задовольнити частково.

Під час нового судового розгляду у суді першої інстанції необхідно врахувати зазначені вище доводи, а також інші доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 щодо обґрунтованості та доведеності пред`явленого обвинувачення, дослідити та оцінити докази, надані сторонами кримінального провадження з дотриманням вимог ст.ст. 84-86, 94 КПК України та ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

Вирішуючи питання запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_8 колегія суддів бере до уваги, що з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобіганню ризикам передбаченим ст.177 КПК України, які на момент розгляду кримінального провадження в суді не зменшилися, колегія суддів вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 411, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 зі змінами заступника прокурора Сумської області ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Сумського районного суду Сумської області від 20 вересня 2017 року відносно ОСОБА_8 скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 вересня 2018 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4