Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-сс/781/273/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 296 (206) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2018 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 04.07.2018 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором Олександрівського відділу Знам?янської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Олександрівка, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
підозрюваного за ч.4 ст.296 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме з 17 год. 15 хв. 04 липня 2018 року по 17 год. 15 хв. 01 вересня 2018 року та визначено заставу в розмірі 50-ти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в сумі 88100 гривень 00 копійок,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_10 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
Слідчий СВ Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_8 у провадженні якої знаходиться кримінальне провадження № 0000359, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.06.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

За результатом розгляду клопотання слідчого, слідчий суддя прийшов до висновку, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, оскільки дана підозра ґрунтується на зібраних в ході досудового розслідування доказах, які під час розгляду клопотання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою були об`єктивно дослідженні в судовому засіданні.

Також під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку у необхідності застосування по відношенню до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання його під вартою, так як наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що у разі обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім його процесуальних обов`язків і надасть йому змогу незаконно впливати на потерпілого та свідків для формування тверджень обраної ним по кримінальному провадженню правової позиції.

Крім того, слідчий суддя, відповідно до положень ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прийшов до висновку про необхідність визначення розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, взявши до уваги суспільну небезпеку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , його особу, матеріальний стан, та визначив заставу у розмірі 88100 гривень, що відповідає 50-ти прожиткових мінімумів для працездатних осіб та узгоджується зі змістом ст. 182 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді захисник ОСОБА_11 просить скасувати ухвалу Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 04.07.2018 р. та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід пов`язаний з триманням під вартою.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги захисник зазначає, що оскаржувана ухвала підлягає до скасування, з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильності застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Захисник зазначає, що слідчий в підозрі наводить формальні ознаки хуліганства, проте існує сумнів обґрунтованості підозри по ч.4 ст. 296 КК України, оскільки якщо навіть припустити, що такі дії відбувалися, то який може бути порушений громадський порядок в приміщенні ферми, а отже неможливо кваліфікувати дії пов`язані з особливим цинізмом - перекидання вуликів, пошкодження дерев, постріл в бік собачої будки. Тому всупереч обставинам, встановленим матеріалами досудового розслідування, слідчий суддя прийшов до неправомірного висновку про обґрунтованість підозри за ч.4 ст. 296 КК України, оскільки оголошена підозра за ч.4 ст. 296 КК України є необґрунтована, та не підтверджена жодним допустимими доказами, а інші докази не мають жодних даних про причетність ОСОБА_7 до кримінального правопорушення, якщо таке було в дійсності.

Крім того, відомо, що у братів Попруг з потерпілим ОСОБА_12 були конфлікти щодо випасу череди належної Попругам, а отже у потерпілого був мотив, щоб неправдиво звинуватити обох братів у правопорушенні, якого вони не вчиняли.

Також вирішуючи питання про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею повинно було бути проведено аналіз всіх ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи підозрюваного, як того вимагають норми чинного законодавства України та міжнародного законодавства, зокрема практика ЄСПЛ.

Так в клопотанні слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (з якими погодився суд) названі такі ризики: можливість вчинення тиску на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні переховування від органів досудового розслідування, вчинення іншого кримінального правопорушення, зважаючи на наявність декількох кримінальних проваджень відносно ОСОБА_7 в Олександрівському райсуді та систематичне порушення громадського порядку.

В свою чергу, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, не зазначив жодного обґрунтування можливості Попруги впливати на учасників кримінального провадження, а також не обґрунтував чому не можна застосувати інший більш м`який запобіжний захід.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий в клопотанні повинен надати докази ризиків, а не свої припущення про можливість впливу. До клопотання були долучені якісь висновки по якимось провадженням, які взагалі не мають жодного відношення до даного кримінального правопорушення.

Ризик вчинення нового правопорушення спростовується тим, що особа раніше не судима, до кримінальної відповідальності не притягувався, а вказівка про наявність підозри за нібито скоєне інше правопорушення пов`язане з нанесенням тілесних ушкоджень іншій особі, є надуманою, остільки його вина не доведена в судовим рішенням.

Посилання на те, що ОСОБА_13 буде переховуватися від слідства та суду безпідставна, оскільки його попередня поведінка свідчить про інше (він сам з`явився і в відділ поліції і до суду). Якщо подія відбувалася 29.06.2018р, то якими доказами підтверджено намагання впливу на свідків та потерпілих до 04.07.2018р.

В даному випадку, захисник вважає, що існування цих ризиків в суді доведено не було.

Також під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя всупереч вимогам кримінального процесуального закону не перевірив належним чином та не з`ясував обставин, зазначених в ч.1 ст.194 КПК України, а також не навів в оскаржуваній ухвалі відомостей, передбачених ч.1 ст.196 КПК України, у зв`язку з чим, оскаржувана ухвала не відповідає вимогам щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, встановленим ст. 370 КПК України.

Крім того судом був визначений розмір застави у розмірі 88100 (вісімдесят вісім тисяч сто гривень). Однак, згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

В даному випадку, суд не обґрунтував необхідність визначення саме такого розміру застави у розмірі передбаченому п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Захисник звертає увагу на те, що згідно з п. 16 Листа Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до КПК України» від 04.04.2013 р. № 511-550/0/4-13 слідчому судді потрібно врахувати майновий стан підозрюваного, обвинуваченого та не допускати встановлення такого розміру застави як альтернативи тримання під вартою, що є завідомо неправомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

Таким чином на переконання захисника, в оскаржуваній ухвалі жодним чином не обґрунтовано виключність випадку необхідності застосування застави в такому розмірі, остільки суд не досліджував майновий стан ОСОБА_7 , розмір його доходу, наявність у власності майна та обставин інкримінованого кримінального правопорушення, що призвело до непомірного розміру застави.

Також захисник зазначає. що під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 стороною обвинувачення не були наданні докази того факту, що більш м`який запобіжний захід, тримання під вартою не може бути застосований до останнього.

Відповідно до вимог п. 9 Листа ВССУ від 04.04.2013 року «Про деякі питання застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадженні відповідно до кримінального-процесуального кодексу України» зазначено, виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному проваджені є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язане із необхідністю запобігання ризикам передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав передбачених ст. 177 КПК. Тому в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеним у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

Отже, захисник вважає, що судом під час ухвалення рішення були не вірно застосовані норми кримінально-процесуального законодавств та винесено незаконне рішення. Оскільки відповідно до положень ст. 194 ч. 4 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. п.1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті, необхідність покладання яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи викладене, захисник вважає, що немає жодної підстави застосовувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а в якості запобіжного заходу до підозрюваного буде більш доцільне застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період часу або особисте зобов`язання.

Заслухавши суддю доповідача, захисника адвоката ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , які просили ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги в повному обсязі дослідивши матеріали клопотання, які були надані районним судом, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно із ч. 1 ст. 194 КПК України: Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України: Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Крім того, колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.
Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, оскільки вказана підозра ґрунтується на зібраних в ході досудового розслідування доказах, які під час розгляду клопотання слідчим суддею були дослідженні та їм надана відповідна оцінка.
Так обґрунтованість підозри висунутої ОСОБА_7 підтверджується зокрема: витягом з ЄРДР від 29.06.2018 року; заявою потерпілого про вчинення кримінального правопорушення; протоколом огляду місця події від 29.06.2018 року; постановою про перекваліфікацію кримінального правопорушення; протоколами допиту свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , вказані докази об`єктивно дають підстави вважати, що ОСОБА_7 міг вчинити інкримінований злочин.

Окрім того, колегія суддів враховує і практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

На об`єктивне переконання і колегії суддів апеляційного суду сукупність всіх даних, зазначених в ухвалі слідчого судді дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а отже доводи апеляційної скарги захисника, щодо відсутності обґрунтованої підозри висунутої ОСОБА_7 є непереконливими.
Доводи захисника, щодо неналежності та недопустимості протоколів допитів свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , оскільки дата проведення процесуальної дії у протоколі зазначена 03 червня 2018 року, а відомості про злочин внесено в ЄРДР 29.06.2018 року, є слушними. Проте, апеляційний суд вважає зазначення вказаної дати технічною помилкою чи опискою, оскільки свідки у протоколі зазначили, що події відбувалися саме 29.06.2018 року, тому вказана помилка не може вплинути на данні які зафіксовані у вказаних процесуальних документах.
Також, колегія суддів встановила наявність ризиків передбачених п.п.3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, як незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Так, ризик чинити тиск на потерпілого та свідків, обумовлений близьким місцем проживання та неприязними стосунками, що склалися з вказаними особами, що може вчинити підозрюваний з метою уникнути відповідальності. Вказаний ризик підтверджується також і негативною характеристикою з місця проживання підозрюваного.
Також, органом досудового розслідування доведено такі ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України, як вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, будучи особою, відносно якої на розгляді суду вже перебуває кілька кримінальних проваджень. А тому, колегія суддів приходить до висновку, що підозрюваний, перебуваючи на волі може продовжити вчиняти і надалі інші кримінальні правопорушення.
Враховуючи викладене доводи сторони захисту щодо відсутності реальних ризиків визначених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження, тому колегія суддів вважає їх безпідставними.
Разом з цим, зазначений у клопотанні слідчого ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто ризик передбачений п.4 ч.1 ст. 177 КПК України, а також переховуватись від органів досудового розслідування тобто ризик передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказані ризики хоча і зазначені у клопотанні слідчого, проте не підтверджені належними доказами, а тому є необґрунтованими.
У матеріалах клопотання відсутні достатні докази того, що підозрюваний ОСОБА_7 намагався ухилятися від органу досудового розслідування та/або суду, перешкоджає чи перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином.
Крім того, колегія суддів прийшла до висновку, що в порушення ст. 194 ч.1 п.3 КПК України, стороною обвинувачення не наведена реальність обґрунтувань щодо неможливості забезпечення виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків при застосуванні до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а слідчий суддя під час розгляду клопотання, формально зазначивши про недоцільність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів. При цьому не було досліджено та не наведено в ухвалі жодних доказів, які б реально підтверджували такі висновки суду.

Відповідно до ст. 178 КПК України, колегія суддів враховує й наступні обставини, а саме: наявні докази про можливість вчинення підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення у якому він підозрюється, що у разі доведення винуватості йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, підозрюваний має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується негативно, утриманців не має, не працює та не навчається, раніше не судимий, проте, інші кримінальні провадження стосовно нього знаходяться на розгляді суду.
Відтак, зважаючи на зазначене вище, колегія суддів, у конкретному випадку, за наведених вище обставин, вважає достатнім застосування стосовно підозрюваного більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу, для запобігання встановленим ризикам та вважає за можливе до підозрюваного ОСОБА_7 застосувати такий вид запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю, в порядку передбаченому ст. 195 КПК України, оскільки на переконання колегії суддів, застосування саме такого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_7 забезпечить виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню встановлених ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Враховуючи викладене колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги захисника в частині обрання більш м`якого запобіжного до підозрюваного ОСОБА_7 є обґрунтованими, тому його апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали.
Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 177, 178, 181, 194, 195, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 04.07.2018 року, відносно підозрюваного ОСОБА_7 , - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором Олександрівського відділу Знам?янської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні за № 0000359, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , - задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 , в межах строку досудового слідства, тобто з 16.07.2018 року до 29.08.2018 року, із застосуванням електронного засобу контролю.
На підозрюваного ОСОБА_7 покласти наступні обов`язки: - заборонити залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 :
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;
- не відлучатися із місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим;
- здати на зберігання до відповідних органів, які проводять досудове розслідування паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Підозрюваного ОСОБА_7 звільнити з-під варти у залі суду негайно та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_7 , організацію її виконання покласти на процесуального прокурора ОСОБА_9 та слідчу ОСОБА_8 .
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що в разі невиконання покладених на нього вище наведених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати. Крім того працівники поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло за адресою: АДРЕСА_1 , та вимагати від нього надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4