Справа № 305/1553/18
Номер провадження 1-кс/305/444/18
У Х В А Л А

28.08.2018 року. Слідчий суддя Рахівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого - ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рахів клопотання старшого слідчого Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР 28.07.2018 за №0000727, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 240 ч.1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

28 липня 2018 року, старший слідчий СВ Рахівського ВП Тячівського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Рахівського районного суду з клопотанням по кримінальному провадженню, внесеному 26.08.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000727 за ознаками злочину, передбаченого ст. 240 ч.1 КК України, про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивовано тим, що 25.08.2018 близько 13 години в селі Видричка Рахівського району Закарпатської області громадянин ОСОБА_5 на екскаваторі реєстраційний № НОМЕР_1 , марки ЕО - 2629 та ОСОБА_6 на вантажному автомобілі Камаз 5511 реєстраційний № НОМЕР_2 відправились до річки Біла Тиса, де навпроти житлового будинку № 377 здійснили незаконне видобування піщано-гравійної суміші загальною кубомасою близько 3.5 м.3.

У ході проведення огляду, зазначений автомобілі "Камаз-5511", дрн. НОМЕР_2 , завантажений піщано-гравійною сумішшю, та екскаватор реєстраційний № НОМЕР_1 , марки ЕО - 2629 в ході огляду було вилучено.

Отже, у даному кримінальному провадженні екскаватор реєстраційний № НОМЕР_1 , марки ЕО - 2629 за допомогою якому здійснювався видобуток піщано - гравійної суміші з річки «Біла Тиса», являється засобом вчинення кримінального правопорушення. Враховуючи наведене, на даний час виникає необхідність у проведенні ряду невідкладних слідчих процесуальних дій, відповідно, існує також необхідність у збереженні речових доказів та запобіганні ризикам приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження такого майна.

Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно пункту 1 ч. 2 цієї статті арешт майна, зокрема, допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини 3 даної статті у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Отже, накладення арешту на майно, яке вилучено у ОСОБА_6 , забезпечить збереження речових доказів та зможе запобігти ризикам його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, а також надасть можливість органу досудового розслідування всебічно, повно і неупереджено дослідити всі обставини кримінального правопорушення, у розумні строки провести необхідні слідчі дії з метою встановлення істини у даному кримінальному провадженні та, відповідно, за наявності підстав, використати таке майно як доказ у кримінальному провадженні.

Слідчий ОСОБА_3 всудовому засіданні клопотання пр арешт майна підтримав.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, вважаю, що таке не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.132 ч.3 КПК України, застосування заходів кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення злочину такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування таких заходів, потреби досудового слідства виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про яке йдеться в клопотанні та може бути виконане завдання, для виконання якого подано клопотання.

Згідно ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Частиною 2 вказаної статті, передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У клопотанні не зазначено про наявність жодного ризику, що передбачений абзацом 2 частини 1 ст.170 КПК України і вказував би на необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

У клопотанні відсутні посилання на обставини, які підтверджують, що незастосування заборони або обмеження користування, а також розпорядження майном призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Не приєднано таких доказів і до матеріалів клопотання.

Окрім того, згідно ч. 2 ст. 234 КПК України, обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. У невідкладних випадках, увідповідності до ч.3 ст. 233 ЦПК України, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій (огляду) звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Таких вимог слідчим виконано не було.

З протоколів огляду місця подій вбачається, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт вилучено 25.08.2018, з клопотанням про арешт майна слідчий звернувся 28.08.2018, тобто за минуванням трьох діб після вилучення майна.

У відповідності до ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Виходячи з наведених норм, клопотання подане з порушенням строку передбаченого ч.5 ст. 171 КПК України.

Керуючись ст.ст.170-173 КПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0000727 від 26.08.2018 за ст. 240 ч.1 КК України - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Рахівського районного суду : ОСОБА_1