Справа № 488/2799/17
Провадження № 1-кп/488/88/18
В И Р О К
іменем України

15.08.2018 року Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Запоріжжя, громадянин України, освіта неповна середня, неодружений, має двох малолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не має судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.1 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 вересня 2016 року за № 0002312,

в с т а н о в и в :

06 вересня 2016 року близько 14 год. 40 хв. ОСОБА_5 перебував поблизу будинку № 73 по проспекту Богоявленському в місті Миколаєві, де помітив ОСОБА_4 .

Керуючись корисливим умислом, спрямованим на протиправне заволодіння чужим майном, діючи відкрито, ОСОБА_5 зірвав з шиї ОСОБА_4 належний останній золотий ланцюжок масою 7, 81 грама вартістю 9 372 грн.

Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_5 з місця події зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на зазначену суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 в інкримінованому правопорушенні свою вину визнав повністю, цивільний позов не визнав з мотивів своєї неплатоспроможності, і показав, що у вищевказані день та час він їхав у трамваї, де побачив потерпілу. На зупинці він вийшов за нею, прослідував біля 100 метрів, і, наздогнавши потерпілу, рукою зірвав з її шиї золотий ланцюжок. Після цього він вскочив у трамвай та поїхав з місця події. В той же день здав ланцюжок в ломбард неподалік автопарку на вул.13-тя лінія в м.Миколаєві. Заподіяну шкоду потерпілій не відшкодовував.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що 06 вересня 2016 року неподалік Широкобальского мосту в Корабельному районі м.Миколаєва вона йшла з сумками та звернула увагу на обвинуваченого, який деякий час прямував за нею. В якійсь момент обвинувачений підбіг до неї, як їй здалося, перекусив кусачками ланцюжок з шиї і почав тікати. Вона кинула сумки і намагалася його переслідувати, але ОСОБА_6 перебіг через дорогу і зник. Щодо цивільного позову відмітила, що матеріальні збитки їй не відшкодовані, і кримінальним правопорушенням їй також заподіяна моральна шкода, яка виявилася у розладах здоров?я.

З протоколу прийняття заяви від ОСОБА_4 про вчинене кримінальне правопорушення від 06 вересня 2016 року та заяви останньої від 28 липня 2017 року слідує, що 06 вересня 2016 року близько 14 год. 40 хв. неподалік будинку № 73 по пр.Богоявленському в м.Миколаєві невстановлена особа шляхом ривку відкрито викрала золотий ланцюжок довжиною 55 см. масою до 10 грамів 583-ої проби, який потерпіла придбала у 1980 році, чим заподіяла матеріальний збиток на суму 13 000 грн.

З довідки ПТ «Чесний ломбард» від 21 вересня 2016 року вбачається, що ОСОБА_5 06 вересня 2016 року скористався послугами відокремленого підрозділу Ломбарду, заклавши брухт золотого ланцюга 583-ої проби масою 7, 81 грама.

У відповідності до довідки, виданої 26 липня 2017 року ФОП ОСОБА_7 , станом на 06 вересня 2016 року реалізація золотих виробів 583-ої проби не здійснюється, а її еквівалентом на даний час є 585-та проба, вартість якої у ювелірних виробах, призначених для продажу, складає 1 200 грн.

Оцінюючи досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання про винність ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.1 КК України, і кваліфікує його дії як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд бере до уваги, що він вчинив умисне корисливе кримінальне правопорушення середньої тяжкості.

Суд також відмічає, що ОСОБА_5 не працює і не вжив хоча б якихось заходів до відшкодування шкоди, за місцем проживання дільничним офіцером поліції характеризується посередньо.

01 червня 2018 року щодо ОСОБА_5 Ленінським районним судом м.Миколаєва ухвалений вирок, яким останній визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.2 КК України, і, хоча цей вирок оскаржений обвинуваченим в апеляційному порядку, вже сама його наявність свідчить про схильність останнього до вчинення корисливих правопорушень.

Одночасно суд бере до уваги, що обвинувачений повністю визнав вину у вчиненому, має двох малолітніх дітей.

Обставин, які б згідно зі ст.67 КК України обтяжували покарання, не встановлено.
Зважаючи на наведене, суд доходить висновку, що досягти мети виправлення ОСОБА_5 та запобігти вчиненню ним нового кримінального правопорушення можливо виключно в умовах ізоляції його від суспільства, а, відтак, йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції відповідної норми кримінального закону.

Разом з тим, оскільки згаданий вище вирок Ленінського районного суду м.Миколаєва від 01 червня 2018 року на даний час не набрав законної сили, суд при призначенні покарання в останньому за часом вироку не застосовує правила ст.70 ч.4 КК України.

Щодо цивільного позову потерпілої суд зазначає наступне.
Діями обвинуваченого потерпілій заподіяні матеріальні збитки, що виявилися у втраті належного їй майна, та які відповідно до положень ст.ст.22, 1166 ЦК України підлягають відшкодуванню. Відтак, з обвинуваченого на користь потерпілої слід стягнути 9 372 грн.

Крім того, діями ОСОБА_5 потерпілій також спричинена і моральна шкода, що виявилася в порушенні нормального укладу життя, необхідності відвідувати судові процеси, душевних переживаннях, які стали наслідком вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Моральна шкода відповідно до положень ст.ст.23, 1167 ЦК України також підлягає відшкодуванню.
В той же час, як встановлює ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З урахування всіх вказаних обставин вимоги потерпілої ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000 грн. суд вважає надмірними. Оцінюючи глибину її моральних страждань і в той же час керуючись принципом розумності і справедливості, беручи до уваги, що вчинений злочин не був безпосередньо спрямований проти особи, внаслідок його вчинення потерпілій не були спричинені тілесні ушкодження або фізичний біль, суд вважає необхідним зменшити заявлену суму відшкодування моральної шкоди до 2 000 грн.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

Початок відбування ОСОБА_5 покарання обраховувати з дня набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальних збитків, спричинених кримінальним правопорушенням, 9 372 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 2 000 грн., а загалом 11 372 (одинадцять тисяч триста сімдесят дві) грн. 00 коп.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення їй копії вироку. Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1