Справа № 715/1827/18
Провадження № 1-кп/715/121/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.09.2018 Глибоцький районний суд Чернівецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Глибока справу по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Клітна, Красилівського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця по національності, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, колишнього головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Вадул-Сірет» Чернівецької ДФС, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.368, ч. 2 ст. 369-2 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
Досудовим розслідуванням встановлено, що станом на 01 червня 2018 року ОСОБА_6 перебував на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Вадул- Сірет» Чернівецької митниці ДФС і відповідно до митного законодавства, в тому числі Митного кодексу України та своєї посадової інструкції, проводив митний контроль, митне оформлення та пропуск через митний кордон України предметів та транспортних засобів, що переміщуються у пунктах пропуску фізичними та юридичними особами, при їх ввезенні на митну територію України або вивезенні за межі митної території України з будь-якою метою.
Біля 18 години 01.06.18 громадянин ОСОБА_7 в`їхав в зону прикордонного та митного контролю України на вантажопасажирському транспортному засобі «Mercedes Benz» модель «311 Sprinter» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у напрямку «в`їзд» на територію України. У зв`язку із тим, що прикордонний контроль і митні процедури щодо вантажних і вантажопасажирських транспортних засобів здійснюється на смузі руху «червоний коридор», ОСОБА_7 обрав вказану смугу руху у пункті пропуску. Після проходження прикордонного контролю ОСОБА_7 підійшов до модуля здійснення митного контролю та звернувся до працівника митниці ОСОБА_6 , який згідно робочого графіку перебував на зміні на пункті пропуску «Порубне» митного поста «Вадул-Сірет» Чернівецької митниці ДФС, з метою подальшого митного контролю та здійснення митних формальностей. В цей час на митному посту виникли перепони у безперешкодному митному оформленні через ускладнення в роботі митниці. В зв`язку із цим ОСОБА_7 запитав у ОСОБА_6 причину затримки у здійсненні митного контролю і митного оформлення, на що ОСОБА_6 пояснив, що затримка пов`язана із перебоями у електропостачанні. ОСОБА_6 усвідомлював, що наявність ускладнень в роботі програмного забезпечення призведе до затримки у проведенні митних процедур, через що особи, які перетинають зону митного оформлення, будуть змушені тривалий час очікувати поновлення нормальної діяльності митниці, перебуваючи весь цей час у транспортному засобі, без можливості вийти за межі пункту пропуску, що є некомфортним, незручним та небажаним для будь-якої людини, а тому, ця людина згодиться надати грошову винагороду задля уникнення обмеження та обтяження своїх свобод. Цим ОСОБА_6 вирішив скористатись, та, діючи з метою одержання неправомірної вигоди за безперешкодне проходження митних процедур від особи, яка перетинає зону митного оформлення, вказав ОСОБА_7 , що здійснить таке оформлення його транспортного засобу, формуючи цим самим в останнього відчуття необхідності віддячити за сприяння в уникненні тимчасового незалежного від дій ОСОБА_6 погіршення свого становища. Таким чином, ОСОБА_6 запевнив ОСОБА_7 , що саме він буде здійснювати митні процедури, визначивши у такий спосіб себе особою, від якої будуть залежати митне оформлення, тривалість його проведення та наявність можливостей всупереч існуючим перешкодам допомогти ОСОБА_7
ОСОБА_7 , зрозумівши із розмови із ОСОБА_6 , що останній буде проводити митні процедури та своїми діями посприяє у їх пришвидшенні, надав ОСОБА_6 особисті документи та документи на транспортний засіб. Після цього ОСОБА_6 направив ОСОБА_7 до каси відділення банку на території пункту пропуску «Порубне» митного поста «Вадул-Сірет» Чернівецької митниці ДФС для сплати єдиного збору з його вантажопасажирського транспортного засобу відповідно до Закону України «Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України».
Після сплати передбаченого законодавством єдиного збору з транспортного засобу, ОСОБА_7 повернувся до модуля митного оформлення та надав ОСОБА_6 підтверджуючі банківські квитанції.
При цьому ОСОБА_6 , знаючи, що відповідно до п.2.46 посадової інструкції головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Вадул-Сірет» Чернівецької митниці ДФС він здійснює митні процедури у пункті пропуску згідно з часовими нормативами, і від нього залежить час їх проведення, зрозумівши у розмові із ОСОБА_7 , що останній бажає пришвидшити тривалість проходження митних процедур, завуальовано натякнув ОСОБА_7 на необхідність надання подяки за своє сприяння. При цьому, демонструючи своє доброзичливе ставлення до ОСОБА_7 , надав останньому право самому визначити розмір неправомірної вигоди, виходячи із обсягу власного почуття вдячності, вказавши останньому, що не буде ставити його в рамки.
Діючи у відповідності до сформованого ОСОБА_6 обов`язку надати неправомірну вигоду за сприяння, 01.06.18 близько 18 години 40 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи у модулі для митного оформлення на території пункту пропуску «Порубне» митного поста «Вадул-Сірет» Чернівецької митниці ДФС (с.Тереблече Глибоцького району Чернівецької області) надав головному державному інспектору відділу митного оформлення №1 митного поста «Вадул-Сірет» Чернівецької митниці ДФС ОСОБА_6 в якості неправомірної вигоди грошові кошти в сумі 300 Євро, що по курсу НБУ становить 9150 грн., а ОСОБА_6 , відповідно, їх одержав за вчинення дій, які входять до кола його службових обов`язків, а саме, за сприяння у пришвидшенні проведення митних процедур.
Після цього, до Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби (ЄАІС ДМС) ОСОБА_6 було внесено відомості про в`їзд на митну територію України транспортного засобу «Mercedes Benz» модель «311 Sprinter» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та надано дозвіл на його пропуск через митний кордон України.
Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється в тому, що своїми умисними діями він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.368 КК України, а саме, одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення чи не вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища.
Продовжуючи свою діяльність, пов`язану із одержанням неправомірної вигоди ОСОБА_6 також вчинив зловживання впливом за наступних обставин.
Так, станом на 18-19 червня 2018 року ОСОБА_6 тимчасово виконував обов`язки старшого зміни №4 відділу митного оформлення №1 митного поста «Вадул-Сірет» Чернівецької митниці ДФС, при цьому здійснював свою діяльність відповідно до посадової інструкції головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Вадул-Сірет» Чернівецької митниці ДФС і відповідно до Митного кодексу України проводив митний контроль, митне оформлення та пропуск через митний кордон України предметів і транспортних засобів, що переміщуються у пунктах пропуску фізичними та юридичними особами, при їх ввезенні на митну територію України або вивезенні за межі митної території України з будь-якою метою.
Біля 02 години 19 червня 2018 року в зону прикордонного та митного контролю України у напрямку «в`їзд» на територію України в`їхав ОСОБА_7 на вантажопасажирському транспортному засобі «Mercedes Benz» модель «311 Sprinter» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якому перебували 5 кавових машин та фрізер, загальна вартість яких не перевищувала граничну межу, за якою відповідно до ч.1 ст.374 Митного кодексу України товар підлягає обов`язковому письмовому декларуванню та виступає об`єктом оподаткування митними платежами. Через те, що здійснення митних процедур вантажних та вантажопасажирських транспортних засобів незважаючи на наявність чи відсутність товару здійснюється на смузі руху «червоний коридор», ОСОБА_7 був змушений зайняти саме цю смугу, на якій перебувала значна кількість транспортних засобів, митне оформлення яких потребує значного обсягу часу через наявність у більшості автомобілів вантажу, що підлягає оподаткуванню.
Пройшовши прикордонний контроль, ОСОБА_7 зайшов до модуля митного оформлення, де на той час перебувала головний державний інспектор відділу митного оформлення №1 митного поста «Вадул-Сірет» Чернівецької митниці ДФС ОСОБА_8 , яка здійснювала митне оформлення інших транспортних засобів. Він запитав у ОСОБА_8 хто буде здійснювати митні процедури по його транспортному засобу і де ОСОБА_6 , на що ОСОБА_8 повідомила, що митні процедури здійснює вона, але на даний час зайнята іншими митними оформленнями, а ОСОБА_7 може знайти ОСОБА_6 на другому поверсі у адміністративному приміщенні митного поста «Вадул-Сірет» Чернівецької митниці ДФС. ОСОБА_9 в цей час митне оформлення не здійснював, а відпочивав у службовому кабінеті старшого зміни, який знаходиться на другому поверсі вказаного адміністративного приміщення. Коли ОСОБА_7 знайшов ОСОБА_6 та повідомив, що передав ОСОБА_8 свій паспорт. ОСОБА_6 , знаючи, що ОСОБА_7 перетинає зону митного контролю по смузі руху «червоний коридор», де, на відміну від «зеленого коридору», проведення митних процедур займає значний час, а тому ОСОБА_7 виявить бажання прискорити їх проведення, і що раніше останній вже надавав неправомірну вигоду за таке прискорення, а тому погодиться надати і цього разу, діючи з метою одержання такої неправомірної вигоди, запитав у ОСОБА_7 чи він бажає оформлятись як минулого разу, на що ОСОБА_7 , знаючи, що ОСОБА_8 на даний час зайнята іншими митними оформленнями, а тому без прохання свого колеги ОСОБА_6 , не стане здійснювати митне оформлення саме його ( ОСОБА_7 ) транспортного засобу, усвідомлюючи, що в разі надання на запитання ОСОБА_6 негативної відповіді, митне оформлення його транспортного засобу буде сповільнене, сказав, що бажає, усвідомлюючи, що за таке «бажання» він буде змушений надати неправомірну вигоду.
Після цього ОСОБА_6 вказав ОСОБА_7 йти за ним, і вони вдвох зайшли до модуля митного оформлення, де знаходиться робоче місце ОСОБА_8 .. ОСОБА_6 , з`ясувавши, що вартість наявного в ОСОБА_7 товару не перевищує меж допустимих норм, які не підлягають обов`язковому письмовому декларуванню та не є об`єктом оподаткування митними платежами, сказав ОСОБА_8 , що потрібно допомогти ОСОБА_7 , чим, фактично, вчинив таким проханням вплив на останню. ОСОБА_8 , виходячи із корпоративних службових відносин, погодилась на прохання ОСОБА_6 вчинити дії на користь ОСОБА_7
ОСОБА_8 , діючи на прохання ОСОБА_6 приступила до митного оформлення транспортного засобу ОСОБА_7 та направила останнього до каси відділення банку на території пункту пропуску «Порубне» митного поста «Вадул- Сірет» Чернівецької митниці ДФС для сплати єдиного збору з його вантажопасажирського транспортного засобу відповідно до Закону України «Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України».
Після сплати передбаченого законодавством єдиного збору з транспортного засобу ОСОБА_7 , повертаючись до робочого місця ОСОБА_8 в модуль митного оформлення, зустрів ОСОБА_6 , який сказав, що потрібно розібратись за оформлення, вказуючи цим самим на необхідність надання ОСОБА_7 неправомірної дії за вплив на прийняття ОСОБА_8 позитивного рішення на його ( ОСОБА_7 ) користь, та залишився чекати на вулиці. Буднік В.М. в цей час зайшов до модуля митного оформлення, надав ОСОБА_8 підтверджуючі банківські квитанції, а ОСОБА_8 , в свою чергу, проставила відтиск своєї печатки на уніфікованій митній квитанції про сплату єдиного збору та видала її ОСОБА_7 , як і його паспорт та контрольний талон, чим фактично завершила митне оформлення «в`їзду» транспортного засобу «Mercedes Benz» модель «311 Sprinter» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на територію України, про що внесла відповідні відмітки до Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби (ЄАІС ДМС).
Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється в тому, що своїми умисними діями він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.369-2 КК України, а саме, одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.
22 серпня 2018 року між начальником відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури старшим радником юстиції ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_6 в присутності захисника ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості.
За умовами даної угоди обвинувачений ОСОБА_6 в повному обсязі визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину за обставин, викладених у повідомленні про підозру. Інші учасники досудового розслідування також не оспорюють викладених вище фактичних обставин правопорушення, сторони не мають сумнівів щодо добровільності та істотності їхніх позицій.
При погодженні призначення покарання враховувалось те, ОСОБА_6 щиро розкаявся у вчиненому правопорушенні, активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується, раніше не судимий.
Сторони розуміють наслідки укладення та затвердження цієї угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, а саме: обмеження права оскарження вироку зі ст.ст.394, 424 КПК України, та відмову від прав, передбачених ст.474 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_6 розуміє зміст положень ч.4 ст.474 КПК України, а саме те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; розуміє характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим.
Обвинувачений ОСОБА_6 розуміє вид покарання, а також інших заходів, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Заслухавши думку учасників процесу з приводу затвердження угоди про визнання винуватості, дослідивши матеріали кримінального провадження, переконавшись у добровільності укладення угоди з боку обвинуваченого ОСОБА_6 , перевіривши угоду на відповідність вимогам ст.ст.472-473 КПК України та нормам КК України, суд вважає, що у суду відсутні підстави для відмови у її затвердженні.
Так, згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до вимог п.2 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
При цьому, як передбачено ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Як було встановлено судом, ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.368, одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення чи не вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища та ч.2 ст.369-2 КК України, прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, або пропозиція чи обіцянка здійснити вплив за надання такої вигоду.
Враховуючи норму ст.12 КК України, злочин, передбачений ч.1 ст.368 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, за його вчинення законом передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк від трьох до шести місяців, або позбавленням волі на строк від двох до чотирьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Злочин, передбачений ч.2 ст. 369-2 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, за його вчинення законом передбачено покарання у виді штрафу від семисот п`ятдесяти до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від двох до п`яти років. Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між начальником відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури старшим радником юстиції ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_6 в присутності захисника ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Керуючись ст.ст.314,376,468-469,471, 475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду укладену 22 серпня 2018 року між начальником відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури старшим радником юстиції ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_6 в присутності захисника ОСОБА_4 про визнання винуватості.
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.368 та ч.2 ст.369-2 КК України і призначити йому міру покарання:
- за ч.2 ст.369-2 КК України у виді штрафу в розмірі 1400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян тобто 23 800 (двадцять три тисячі вісімсот) гривень.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці, залишити в силі до набрання даним Вироком законної сили.
Заставу в розмірі 120000 (сто двадцять тисяч) гривень, після набрання Вироком законної сили, повернути заставодавцю ОСОБА_11 .
На вирок може бути подана апеляція з підстав, передбачених ст.394 КПК України до апеляційного суду Чернівецької області протягом 30-ти діб з дня його проголошення.
Суддя: