Справа № 488/4132/18
Провадження № 1-м/488/4/18 р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2018 року Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вироку Совєтського районного суду міста Владікавказу РСО -Аланія від 10.07.2017 року (з урахуванням змін, внесених постановою того ж суду від 27.07.2017 року) відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

В С Т А Н О В И В
До Корабельного районного суду м.Миколаєва надійшло клопотання про приведення вироку Совєтського районного суду міста Владікавказу РСО -Аланія від 10.07.2017 року (з урахуванням змін, внесених постановою того ж суду від 27.07.2017 року) у відповідність із законодавством України, в якому заявник просив суд визначити норми /статті, частини статей/ Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого засудженого визнано винним вказаним вище вироком суду Російської Федерації та визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 , на підставі цього вироку суду.

Заслухавши думку прокурора, який клопотання Міністерства юстиції України підтримав та просив його задовольнити, дослідивши клопотання і додатки до нього, суд приходить до висновку про те, що клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України підлягає задоволенню з таких підстав.

Розглядаючи клопотання про приведення вироку суду Російської Федерації, суд виходить із положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та норм Кримінального кодексу України.

Зазначена Європейська конвенція, згідно з положеннями ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», є частиною національного законодавства і застосовується у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 КК України громадяни України, які вчинили злочини за її межами, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 статті 602 КПК України передбачено, що вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 3 ст.610 КПК України, під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті /частини статей/ закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 КПК України, клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції.

Згідно зі ст. 606 КПК України, визначаються умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання в Україні: якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; якщо вирок набрав законної сили; якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж як найменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк; якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого; якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності - також процесуальні витрати; якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.

Так, вироком Совєтського районного суду міста Владікавказу РСО -Аланія від 10.07.2017 року ( з урахуванням змін, внесених постановою того ж суду від 27.07.2017 року) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого п. «г» ч.4 ст.228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації ( а саме у вчиненні: незаконного збуту наркотичних засобів за попередньою змовою групою осіб у великому розмірі) та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму. ОСОБА_4 зараховується в строк покарання строк його утримання під вартою и строк покарання рахується з 13.10.2016 року. Запобіжний захід засудженому залишено - тримання під вартою.

Відповідно до розпорядження № 5329 від 27 жовтня 2017 року про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Совєтського районного суду міста Владікавказу РСО -Аланія від 10.07.2017 року ( з урахуванням змін, внесених постановою того ж суду від 27.07.2017 року) відносно ОСОБА_4 набрав законної сили 17 жовтня 2017 року. Згідно з довідкою про відбуту та не відбуту частини покарання, виданої начальником ФКУ ВК- ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , початок строку відбування 13.10.2016 року, кінець строку відбування 12.10.2026 року, станом на 13.02.2018 року відбув 1 рік 4 місяці, невідбутий строк покарання - 8 років 7 місяців 29 днів.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, остання відома адреса проживання в Україні: АДРЕСА_2 . Засуджений висловив бажання бути переданим в Україну, що підтверджується його особистою заявою. Також, як вбачається з характеристики ОСОБА_4 , за період відбування покарання останній допускав порушення один раз, яке зняте, має одне заохочення, на профілактичному обліку не стоїть, заходи виховного характеру відвідує регулярно, робить для себе правильні висновки, з представниками адміністрації ввічливий та коректний, у бесідах виховного характеру веде себе спокійно, на критику реагує адекватно.

Крім того, згідно з медичною довідкою ОСОБА_4 , останній на диспансерному обліку не перебуває.

За такого, враховуючи, що засуджений ОСОБА_4 є громадянином України, вирок суду Російської Федерації, яким він засуджений, набрав законної сили, строк покарання, який має відбувати засуджений більше шести місяців, надано згоду на передачу засудженого в Україну для подальшого відбування покарання, кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином, згідно з законодавством України, суд приходить до висновку, що є всі достатні та законні підстави для приведення вироку у відповідність з кримінальним законодавством України.

Згідно до ч. 4 ст. 610 КПК України, при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: 1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; 2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вироком Совєтського районного суду міста Владікавказу РСО -Аланія від 10.07.2017 року ( з урахуванням змін, внесених постановою того ж суду від 27.07.2017 року) визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого п. «г» ч.4 ст.228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації ( а саме у вчиненні незаконного збуту наркотичних засобів за попередньою змовою групою осіб у великому розмірі) та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десяти) років з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.

Дії, передбачені п. «г» ч.4 ст.228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації ( незаконний збут наркотичних засобів за попередньою змовою групою осіб у великому розмірі), відповідають діям, передбаченим ч. 2 ст. 307 КК України - санкція якої передбачає покарання - у виді позбавлення волі строком від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Пунктом «b» частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.

Пунктами «а», «d» статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.

Строк покарання у виді позбавлення волі, призначений вироком Російської Федерації, відповідає межам санкції ч. 2 ст. 307 КК України за відповідне кримінальне правопорушення, що дозволяє призначати останньому покарання на строк, визначений вироком суду іноземної держави.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вирок Совєтського районного суду міста Владікавказу РСО -Аланія від 10.07.2017 року ( з урахуванням змін, внесених постановою того ж суду від 27.07.2017 року), яким ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого п. «г» ч.4 ст.228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, слід привести у відповідність із законодавством України, дотримуючись вимог статті 10 Конвенції про передачу засуджених осіб, та вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 2 ст. 307 КК України та визначити йому строк покарання у вигляді позбавлення волі тією ж тривалістю, що був призначений названим вироком 10 (десять) років.

Разом з тим, згідно Кримінального кодексу України за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України , передбачено додаткове обов`язкове покарання, у виді конфіскації майна.

Проте, статтею 11 Конвенції заборонено посилювати кримінальне покарання засудженій особи державою виконання вироку. Заборонено також вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.

За таких підстав, враховуючи положення ст. 11 Конвенції, при приведенні вироку Совєтського районного суду міста Владікавказу РСО -Аланія від 10.07.2017 року ( з урахуванням змін, внесених постановою того ж суду від 27.07.2017 року) у відповідність до законодавства України, до ОСОБА_4 не може бути застосований такий вид додаткового покарання, як конфіскація майна засудженого.

Крім того, відповідно до положень п. «с» ч. 1 ст.11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року, компетентний орган повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі, у зв`язку з чим, ОСОБА_4 необхідно зарахувати в строк відбування покарання час тримання його під вартою і відбутий строк покарання в Російській Федерації, та не визначати виду державної установи, в якій належить відбувати покарання засудженому, оскільки діючим законодавством України не передбачено визначення судом виду такої установи.

На підставі наведеного, керуючись ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ч. 4 Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28.05.1970, ст.ст. 6, 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983, ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст.ст. 7, 305,307,309 КК України, ст.ст. 369-372, 376,602, 603, 606, 609, 610, 614 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України задовольнити.

Привести у відповідність із законодавством України вирок Совєтського районного суду міста Владікавказу РСО Аланія від 10 липня 2017 року ( з урахуванням змін, внесених постановою того ж суду від 27.07.2017 року), відносно громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого п. «г» ч.4 ст.228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десяти) років з відбуванням покарання у виправній колонії строго режиму.

Визначити, що відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, за яке ОСОБА_4 був засуджений вирком Совєтського районного суду міста Владікавказу РСО Аланія від 10 липня 2017 року ( з урахуванням змін, внесених постановою того ж суду від 27.07.2017 року), передбачена ч. 2 ст. 307 КК України.

Покарання у виді 10 років позбавлення волі, призначене ОСОБА_4 вирком Совєтського районного суду міста Владікавказу РСО Аланія від 10 липня 2017 року ( з урахуванням змін, внесених постановою того ж суду від 27.07.2017 року), визнати таким, що відповідає санкції ч. 2 ст. 307 КК України.
Визначити ОСОБА_4 покарання, що підлягає відбуванню на підставі вироку Совєтського районного суду міста Владікавказу РСО Аланія від 10 липня 2017 року ( з урахуванням змін, внесених постановою того ж суду від 27.07.2017 року), 10 (десять) років, без конфіскації майна.

Строк відбування ОСОБА_4 покарання рахувати з 13 жовтня 2016 року, тобто з моменту його фактичного затримання, зарахувавши час утримання його під вартою та відбутий строк покарання в Російській Федерації.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд міста Миколаєва протягом семи днів з дня її оголошення органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу, не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України та центрального органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні.

Суддя
Корабельного районного суду
м.Миколаєва ОСОБА_1