Справа № 573/707/18
Номер провадження 1-кп/573/94/18
УХВАЛА
про закінчення підготовчого провадження
і призначення судового розгляду
23 травня 2018 рокум. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000127 від 26 березня 2018 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, до Білопільського районного суду Сумської області надійшов 02 травня 2018 року.

Ухвалою судді від 05 травня 2018 року призначено підготовче судове засідання по розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_4 .

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Інші учасники процесу проти призначення судового розгляду не заперечували.

Кримінальне провадження підсудне Білопільському районному суду Сумської області згідно правил підсудності, передбачених ст. 32 та ст. 33 КПК України.

Під час досудового розслідування угоди у кримінальному провадженні не укладались, тому підстави для повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України, відсутні.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. п. 4-8 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України, немає.

Обвинувальний акт затверджений прокурором і відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Підстави для його повернення відсутні.

Таким чином, кримінальне провадження може бути призначено до судового розгляду.

Судовий розгляд необхідно проводити у відкритому судовому засіданні, так як підстав для проведення судового розгляду в закритому провадженні немає, слідчим суддею під час досудового розслідування не приймались такі рішення.

В судовому засіданні прокурор просив продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід на 60 днів.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечували, зазначили, що підстав для цього не має, прокурор не довів суду жодного ризику, який би підтверджував необхідність продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту ОСОБА_4 .

Заслухавши прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання прокурора, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 1, ч. 4 ст. 176 КПК України одним із видів запобіжних заходів є домашній арешт.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобо або у певний період часу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий і прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За змістом ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Як вбачається із даних реєстру матеріалів досудового розслідування, 30 березня 2018 року ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у виді домашнього арешту.

В той же час, прокурор суду не надав жодного документу, окрім письмого клопотання про продовження запобіжного заходу, які б підтверджували, що ОСОБА_4 під час досудового розслідування дійсно застосовувався запобіжний захід у виді домашнього арешт, оскільки зазначення інформації в реєстрі не є належним доказом обрання обвинуваченому запобіжного заходу.

Крім того, заявивши клопотання в судовому засідання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, прокурор в обгрунтування зазначив наступні ризики: обвинувачений вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 369 КК України, що є тяжким, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі відповідно від 4 до 8 років, також він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки не працює і проживає у прикордонному районі.

Але суд зазначає, що згідно зі ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Згідно зі ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Таким чином, твердження прокурора, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, не відповідають дійсності. Дана особа лише обвинувачується прокурором у вчиненні тяжкого злочину у кримінальному провадженні, судовий розгляд ще не розпочатий, а проводиться підготовче судове засідання.

Крім того, прокурор не надав суду доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду.

В той же час, як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_4 має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, працює механізатором ПП " ОСОБА_6 ", повністю визнає свою винуватість.

Крім того, суд зазначає, шо відповідно до п. 1, п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту "c" пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
У пункті 52 рішення ЄСПЛ від 26 червня 2014 року у справі "Ливада проти України" (заява №21262/06) зазначено, що аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою.

Таким чином, суд приходить до висновку, що прокурор не тільки не обгрунтував своє клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, але й не надав доказів на підтвердження того, що такий запобіжний захід йому був обраний, також не надав доказів на підтвердження ризиків, які б давали підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, в зв`язку з чим суд вважає за необхідне у задоволенні зазначеного клопотання прокурору відмовити.

Також під час підготовчого провадження вирішено питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Прокурор вважає, що на даний час в судове засідання необхідно викликати обвинуваченого, захисника.

Інші учасники процесу з пропозицією прокурора погодилися.

Всі питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, передбачені ст. 315 КПК України, вирішені.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314 - 316 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Призначити судовий розгляд кримінального провадження на підставі обвинувального акту відносно ОСОБА_4 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, у відкритому судовому засіданні в залі Білопільського районного суду Сумської області на 10.00 год. 30 травня 2018 року.

Проведення судового розгляду кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

Викликати в судове засідання прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 .

Прокурору ОСОБА_3 відмовити в задоволенні клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту за необґрунтованістю.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя