ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/0430/17/18 Справа № 210/1548/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 (приймає участь в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження №0003229 за апеляційними скаргами прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 серпня 2018 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Маріуполь Донецької області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: - 05.12.2013 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим терміном на 2 роки; - 24.11.2014 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст.121, ч.1 ст.71 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи доведеності вини та кваліфікації дій обвинуваченого, просить скасувати вирок, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_8 за ст.391 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України до покарання призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 24.11.2014 року у вигляді 1 року позбавлення волі, та остаточно призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ОСОБА_8 раніше судимий за вчинення різноманітних злочинів, в тому числі тяжких.
Вказує на те, що судом не взято до уваги як неповажне відношення ОСОБА_8 до вимог режиму відбування покарання у місцях позбавлення волі і до діючого законодавства.
Також не враховано те, що обвинувачений є злісним порушником в місцях позбавлення волі, за час відбування покарання більше 50 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, має зухвале відношення до правоохоронних органів і суду, крім того ОСОБА_8 має негативну характеристику та продовжує вчиняти нові злочини.
Звертає увагу на те, що відповідно до ч.2 ст.72 КК України, ОСОБА_8 фактично перебуватиме у місцях позбавлення волі приблизно 4 роки 6 місяців, що не відповідає меті покарання та особі засудженого, який продовжує свою злочинну діяльність та не стає на шлях виправлення.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду скасувати, у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що під час його перебування у колонії № 80 йому ніхто не роз`яснював його прав та обов`язків, що призвело до порушення режиму відбування покарання.
Вказує на те, що всі свідки у цій справі є працівниками колонії та є заінтересованими особами.
Вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 серпня 2018 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки; на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднане невідбуте покарання за вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполь Донецької області від 24 листопада 2014 року у вигляді 1 року позбавлення волі, та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки; на підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахований період попереднього ув`язнення за цим кримінальним провадженням, з 05 березня 2016 року до 20 червня 2017 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
За обставин, викладених у вироку, 29.10.2015 року, на підставі постанови начальника Криворізької виправної колонії ОСОБА_9 , за допущення систематичного порушення режиму відбування покарання, у відношенні засудженого ОСОБА_8 застосовано дисциплінарне покарання у вигляді поміщення до приміщення камерного типу (далі ПКТ) строком на 20 днів.
Однак, в подальшому ОСОБА_8 на шлях виправлення не став та продовжував систематично проявляти злісну непокору законним вимогам адміністрації установи, яка полягала у відкритій, демонстративній та вираженій у зухвалій формі відмові від виконання наполегливих, неодноразових висловлених законних вимог або розпоряджень представників адміністрації Криворізької виправної колонії №80, а також Правил.
29.10.2015 року приблизно 10:45 годин, під час проведення обходу камер ДІЗО, ПКТ, ДПК Криворізької виправної колонії №80, засуджений ОСОБА_8 , який відбував дисциплінарне покарання у камері № 13 ПКТ, незважаючи на покладені на нього обов`язки, передбачені Правилами, а також відкрито ігноруючи законні вимоги представників адміністрації установи, умисно, з метою вираження явної неповаги як до працівників установи, так й до режиму відбування покарання, перешкоджав молодшим інспекторам відділу нагляду і безпеки проведенню технічного огляду камери, а також здійснив акт членоушкодження.
Таким чином, засуджений ОСОБА_8 порушив вимоги ч.3 ст.107 КВК України, де вказано: «Засуджені до позбавлення волі зобов`язані дотримуватись норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами», а також вимоги розділу №17 Правил внутрішнього розпорядку, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 29.12.2014 №2186/5, в якому вказано, що «з метою виявлення предметів, виробів, речей та продуктів харчування, що не передбачені переліком, а також грошей, цінних паперів і речей, предметів, які заборонено використовувати в установах виконання покарань, приготувань до втечі з-під варти, розшуку засуджених, які переховуються, тощо проводяться обшуки та огляди засуджених, персоналу і громадян, які перебувають на території установ виконання покарань та прилеглій території, а також контрагентських об`єктах, їхніх речей і одягу, транспортних засобів, а також приміщень, територій житлових та виробничих зон», «для проведення обшуку засуджені виводяться з жилого приміщення (камери), побутового або іншого приміщення у заздалегідь визначені персоналом установи виконання покарань місця» та розділу №3 в якому вказано, що «засудженим забороняється заподіювати собі тілесні ушкодження, у тому числі за допомогою іншої особи, завдавати шкоду своєму здоров`ю з метою ухилення від відбування покарання або виконання встановлених обов`язків».
За даним фактом адміністрацією Криворізької виправної колонії №80 проведено службову перевірку за результатами якої, 23.11.2015 року начальником Криворізької виправної колонії №80 ОСОБА_9 засудженому ОСОБА_8 оголошено сувору догану.
Також, 01.11.2015 року приблизно 08:00 годин, під час проведення обходу камер ДІЗО, ПКТ, ДПК Криворізької виправної колонії №80, засуджений ОСОБА_8 , який відбував дисциплінарне покарання у камері № 13 ПКТ, незважаючи на покладені на нього обов`язки, передбачені Правилами, а також відкрито ігноруючи законні вимоги представників адміністрації установи, умисно, з метою вираження явної неповаги як до працівників установи, так й до режиму відбування покарання, перешкоджав молодшим інспекторам відділу нагляду і безпеки проведенню технічного огляду камери.
Таким чином, засуджений ОСОБА_8 порушив вимоги ч. 3 ст.107 Кримінально-виконавчого кодексу України, де вказано: «Засуджені до позбавлення волі зобов`язані дотримуватись норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами», а також вимоги розділу №17 Правил внутрішнього розпорядку, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 29.12.2014 року №2186/5, в якому вказано, що «з метою виявлення предметів, виробів, речей та продуктів харчування, що не передбачені переліком, а також грошей, цінних паперів і речей, предметів, які заборонено використовувати в установах виконання покарань, приготувань до втечі з-під варти, розшуку засуджених, які переховуються, тощо проводяться обшуки та огляди засуджених, персоналу і громадян, які перебувають на території установ виконання покарань та прилеглій території, а також контрагентських об`єктах, їхніх речей і одягу, транспортних засобів, а також приміщень, територій житлових та виробничих зон», «для проведення обшуку засуджені виводяться з жилого приміщення (камери), побутового або іншого приміщення у заздалегідь визначені персоналом установи виконання покарань місця».
За даним фактом адміністрацією Криворізької виправної колонії №80 проведено службову перевірку за результатами якої, 10.11.2015 начальником Криворізької виправної колонії №80 ОСОБА_9 засудженому ОСОБА_8 оголошено догану.
Крім того, 02.11.2015 приблизно о 13:45 годин, під час проведення планового обходу і контролю молодшими інспекторами, в камері №13 ПКТ Криворізької виправної колонії №80, засуджений ОСОБА_8 спільно із засудженим ОСОБА_10 , незважаючи на покладені на них обов`язки, передбачені Правилами, а також відкрито ігноруючи законні вимоги представників адміністрації установи, умисно, з метою вираження явної неповаги як до працівників установи, так й до режиму відбування покарання, порвали подушку, дістали з неї ватний наповнювач та обклавши двері камери підпалили його. Після чого відкрито ігноруючи законні вимоги представників адміністрації установи, відмовились вийти з камери для усунення задимлення та займання.
Таким чином, засуджений ОСОБА_8 порушив вимоги ч. 3 ст.107 КВК України, де вказано: «Засуджені до позбавлення волі зобов`язані дотримуватись норм, які визначають порядок та умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами», а також вимоги розділу №3 Правил внутрішнього розпорядку, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 29.12.2014 №2186/5, згідно якого засуджені зобов`язані «утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна установи виконання покарань і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням», «дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці».
За даним фактом адміністрацією Криворізької виправної колонії №80 проведено службову перевірку за результатами якої, 12.11.2015 начальником Криворізької виправної колонії №80 ОСОБА_9 засудженому ОСОБА_8 оголошено сувору догану.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги прокурора та просив апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, при цьому заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам провадження, підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами, а саме показами свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .
Також вина обвинуваченого підтверджується письмовими доказами, а саме:
- довідкою про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_8 , з моменту прибуття до колонії, з якої вбачається, що останній неодноразово притягувався за порушення режиму відбування покарань до дисциплінарних стягнень у вигляді догани, суворої догани, поміщення до ДІЗО;
- висновком за фактом порушення режиму відбування покарання ОСОБА_8 від 28 жовтня 2015 року щодо категоричної відмови виконувати законні вимоги представників адміністрації колонії, та постановою про переведення до приміщення камерного типу засудженого ОСОБА_8 строком на 20 днів, від 29.10.2015 року;
- актом від 29.10.2015 року, щодо відмови засудженого ОСОБА_8 дати письмові пояснення по факту наміру здійснити членоушкодження, який зафіксований у рапорті від 28.10.2015 року;
- розпискою засудженого ОСОБА_8 про ознайомлення з правилами поведінки під час тримання в ПКТ, та розпорядком дня для засуджених, які утримуються в ПКТ від 29.10.2015 року;
- висновком за фактом порушення режиму відбування покарання ОСОБА_8 від 23 листопада 2015 року щодо категоричної відмови виконувати законні вимоги представників адміністрації колонії;
- постановою про накладення дисциплінарного стягнення на засудженого ОСОБА_8 , та оголошення суворої догани від 23.11.2015 року;
- висновком за фактом порушення режиму відбування покарання ОСОБА_8 від 03 листопада 2015 року щодо категоричної відмови виконувати законні вимоги представників адміністрації колонії;
- висновком за фактом застосування спеціальних засобів до засудженого ОСОБА_8 від 30.10.2015 року, за категоричну відмову виконувати законні вимоги представників адміністрації;
- постановою про накладення дисциплінарного стягнення за порушення режиму відбування покарання, оголошення ОСОБА_8 догани від 10.11.2015 року;
- висновком за фактом порушення режиму відбування покарання ОСОБА_8 від 10 листопада 2015 року щодо категоричної відмови вийти з камери, для проведення технічного огляду;
- постановою від 12.11.2015 рокупро накладення дисциплінарного стягнення за порушення законних вимог представників адміністрації колонії, та оголошення ОСОБА_8 суворої догани;
- висновком за фактом порушення режиму відбування покарання ОСОБА_8 від 04 листопада 2015 року щодо категоричної відмови виконувати законні вимоги представників адміністрації колонії;
- довідкою із медично-санітарної частини КВК №80 від 11.02.2016 року, з якої вбачається, що ОСОБА_8 за час відбування покарання на диспансерному обліку у лікаря-терапевта, психіатра, нарколога не перебував;
- довідкою із медично-санітарної частини КВК №80 від 29.02.2016 року, з якої вбачається, що ОСОБА_8 звертався до медичної частини 29.10.2015 року з діагнозом: різані рани лівого передпліччя, членоушкодження, надано першу медичну допомогу. 02.11.2015 року з діагнозом: хронічний гастродуоденіт в стадії загострення, призначалося амбулаторне лікування. 02.11.2015 року до нього викликалася бригада швидкої медичної допомоги. При огляді даних гострої хірургічної патології не виявлено. 01.11.2015 року за медичною допомогою до МСЧ не звертався. Під час відбування покарання засуджений ОСОБА_8 поміщався до камер ДІЗО та ПКТ з обов`язковим наглядом медичного працівника. Згідно висновків медичних працівників за станом здоров`я був придатний до поміщення до камер ДІЗО/ПКТ.
Доводи обвинуваченого про те, що всі свідки у цій справі є працівниками колонії та є заінтересованими особами, є безпідставними, оскільки покази свідків зазначених у вироку узгоджуються між собою, підтверджуються письмовими доказами, яким судом надано належну оцінку, а тому обґрунтовано покладені в основу вироку суду.
Підстав для того, щоб вважати докази недопустимими у кримінальному провадженні, на підставі яких суд дійшов висновку про винність ОСОБА_8 у скоєні кримінального правопорушення, суд не знаходить.
Також доводи обвинуваченого про те, що під час його перебування у колонії № 80 йому ніхто не роз`яснював його прав та обов`язків, що призвело до порушення режиму відбування покарання, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки в матеріалах кримінального провадження є розписка про роз`яснення йому цих прав та обов`язків (а.п. 23).
На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у інкримінованому йому злочині за ознаками ст. 391 КК України, а тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.
Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, то колегія суддів вважає їх слушними та такими, що знайшли підтвердження при здійсненні апеляційного розгляду.
Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно із ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Однак вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції не дотримався.
Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував тяжкість скоєного ним кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості; дані про особу обвинуваченого, який за місцем відбуття покарання характеризується негативно, за допущені порушення установленого порядку відбування неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, у тому числі й три рази був поміщений до ДІЗО, та один раз до ПКТ, раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не одружений; обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченому судом не встановлено; обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_8 встановлено рецидив злочинів.
Також суд врахував те, що обвинувачений вчинив злочин під час відбування покарання.

Вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення передбачене ст.391 КК України у відповідності до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років.
Так, посилання у вироку на те, що призначаючи покарання ОСОБА_8 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, є формальним і фактично не враховує характеру вчиненого обвинуваченим злочину, віднесеного законом до середньої тяжкості, обставину яка обтяжує покарання рецидив злочинів, а також обставини вчинення злочину, а саме, що злочин було вчинено під час відбування покарання.
Також з вироку суду вбачається, що обвинувачений свою вину у вчиненні цього злочину не визнав, що свідчить про бажання уникнути відповідальності за скоєне.
На підставі викладеного, суд при призначенні покарання, не в повній мірі виконав вимоги ст. 65 КК України, та належним чином не мотивував і не навів переконливих доводів щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_8 за ст.391 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, а тому колегія суддів погоджується з доводами прокурора про те, що наведене призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Отже, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки в даному випадку не є необхідним і достатнім для його виправлення та не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, а також меті покарання, якою є запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 2 ст. 409 КПК України підставами для скасування судового рішення є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого.
Стаття 414 КПК України передбачає, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідно статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість.
З урахуванням вищезазначеного, вирок щодо ОСОБА_8 підлягає скасуванню в частині призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 409, ст. 414 КПК України у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість з ухваленням відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 420 КПК України нового вироку судом апеляційної інстанції.
Призначаючи ОСОБА_8 покарання, колегія суддів згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує: ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості злочину; дані про особу обвинуваченого, який за місцем відбуття покарання характеризується негативно, є злісним порушником режиму відбування покарання в місцях позбавлення волі, за допущені порушення установленого порядку відбування неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, у тому числі й три рази був поміщений до ДІЗО, та один раз до ПКТ, вину у скоєному не визнав, раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не одружений; обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченому судом не встановлено; обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_8 встановлено рецидив злочинів.
У зв`язку з наведеним вище, колегія суддів приходить до висновку, що покарання ОСОБА_8 повинно бути призначено в межах санкції ст. 391 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки та на підставі ч.1 ст.71 КК України.
На думку колегії суддів, саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів.
Крім того, відповідно до ч.5 ст.72 КК України у строк попереднього ув`язнення включається строк тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний судом, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Суд має звільнити засудженого від відбування покарання, якщо строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, дорівнює або перевищує фактично призначене йому основне покарання, передбачене частиною першою цієї статті.
Також відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.03.2016 року, ОСОБА_8 в порядку п.12 ч.1 ст.537 КПК України був етапований з Криворізької виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області № 80 до Криворізької УВП № 3 УДПтСУ в Дніпропетровській області № 3 05.03.2016 року (т.1 а.п. 11), а тому строк тримання під вартою ОСОБА_8 за цим вироком необхідно обчислювати саме з 05.03.2016 року по день набрання вироком законної сили, а саме 17.10.2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Враховуючи, що ОСОБА_8 на час ухвалення вироку судом апеляційної інстанції відбув призначене йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для його звільнення від відбування призначеного покарання відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 серпня 2018 року задовольнити.
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 серпня 2018 року залишити без задоволення.
Вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 серпня 2018 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання - скасувати.
Призначити ОСОБА_8 за ст. 391 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ст.71 КК України, до покарання призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 24.11.2014 року у вигляді 1 року позбавлення волі, та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з 05 березня 2016 року по день набрання вироком законної сили, а саме 17.10.2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Звільнити на підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_8 від відбування покарання у зв`язку із його відбуттям.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Судупротягом трьох місяців з моменту проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Негайно після проголошення вручити копію вироку обвинуваченому, прокурору.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4