провадження № 51-8206 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Харківського районного суду Харківської області від 13 лютого 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 12 липня 2018 року
Суть питання та встановлені судом обставини
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою, у якій порушує питання про скасування постановлених відносно нього судових рішень у касаційному порядку.
Мотиви Суду
Статтею 427 КПК України встановлено вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга. Зокрема, у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. При цьому відповідно до ст. 438 КПК України підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, передбачені ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Усупереч наведених положень, засуджений ОСОБА_4 у своїй касаційній скарзі не наводить правового обґрунтування незаконності вироку Харківського районного суду Харківської області від 13 лютого 2018 року та ухвали Апеляційного суду Харківської області від 12 липня 2018 року.
За вимогами ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
При цьому засуджений ОСОБА_4 , посилаючись на незаконність, на його думку, постановлених судових рішень, наводить доводи, які стосуються лише фактичних обставин кримінального провадження, а також оцінки доказів, що з огляду на вимоги , як ст. 438, так і ст. 433 КПК України, не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Пунктом 5 ч. 2 ст. 427 КПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинні бути викладені вимоги особи, яка її подає. Ці вимоги мають узгоджуватися із положеннями ст. 436 КПК України, якою передбачені повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду скарги. Проте викладена вимога не узгоджується з положеннями ст. 436 цього Кодексу, якою визначено ті рішення, які постановляє суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків п`ятнадцять днів з дня отримання копії цієї ухвали.
З цих підстав Суд постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Харківського районного суду Харківської області від 13 лютого 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 12 липня 2018 року залишити без руху і встановити йому строк для усунення допущених недоліків п`ятнадцять днів з дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_5