Провадження № 11-сс/782/259/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши 26 вересня 2018 року в м. Сєвєродонецьку у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19 вересня 2018 року про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000205 від 04.06.2018, накладено арешт на: два мобільних телефона «Ірhone» та «NОКІА», грошові кошти на загальну суму 600 доларів США, пластикову картку для sim-картки мобільного оператора lifecell номер НОМЕР_1 , ноутбук «ТОСНІВА».

В обґрунтування клопотання слідчого зазначено, що у провадженні СУ ГУНП в Луганській області знаходяться матеріали досудового розслідування за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187 та ч. 3 ст. 289 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що 04.06.2018, приблизно о 12.30 годині, ОСОБА_7 разом з невстановленою під час слідства особою, із застосуванням предметів схожих на вогнепальну зброю, вчинили розбійний напад у великих розмірах,, поєднаний з проникненням у житло, за адресою: АДРЕСА_1 , де під загрозою насильства та загрозою застосування зазначеного предмету заволоділи грошовими коштами, ювелірними виробами та іншими предметами, які належать ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Окрім того, 04.06.2018, приблизно о 14.20 годині, ОСОБА_7 разом із невстановленою під час слідства особою, знаходячись за адресою: вул. Садова, буд. 32, с. Сиротине Троїцького району Луганської області, з погрозою застосування насильства небезпечного для життя потерпілого, незаконно заволоділи транспортним засобом - мотоциклом марки «Yamaha YВR - 1125», 2014 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

28.08.2018 ОСОБА_7 заочно повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187 та ч. 3 ст. 289 КК України та оголошено в розшук.

05.09.2018 підозрюваного ОСОБА_7 затримано з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

05.09.2018 за адресою: м. Харків, вул. Підлісна, 1-а, в приміщенні під`їзду, на дев`ятому поверсі, громадянин ОСОБА_13 добровільно видав працівникам поліції спортивну сумку, в якій знаходилось особисте майно громадянина ОСОБА_7 : два мобільних телефона «Ірhone» та «NОКІА», грошові кошти номіналами на загальну суму 600 доларів США, пластикову картку для sim-картки мобільного оператора lifecell номер НОМЕР_1 , ноутбук «ТОСНІВА».

Метою накладення арешту на майно, з посиланням на ст. 170 КПК України, зазначається наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу. Слідчий вважає, що зазначені речі містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки вони могли бути використані під час вчинення кримінального правопорушення, можуть мати збережену інформацію щодо вчиненого кримінального правопорушення та могли бути добутими протиправним шляхом.

Слідчий суддя, посилаючись на вимоги кримінального процесуального закону щодо підстав для арешту майна, вважав клопотання таким, що підлягає задоволенню, оскільки слідчий навів достатньо розумних підозр вважати, що вилучене під час огляду місця події майно є доказом, а відтак з метою його збереження є необхідність в його арешті.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна. Посилаючись на вимоги статей 170-173 КПК України щодо мети та підстав для накладення арешту на майно, зазначає, що у клопотанні не було зазначено належних підстав для обґрунтування арешту майна, а з доданих до клопотання та досліджених під час судового засідання документів не вбачається що вищенаведене майно могло належати чи могло використовуватись ОСОБА_7 . Окрім того, до клопотання не долучено жодного документа, який би свідчив про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення, а оскаржувана ухвала винесена в порушення вимог чинного кримінального процесуального законодавства та фактично побудована на припущеннях. Також слідчим суддею порушено строки розгляду такого клопотання слідчого та постановлення ухвали про арешт тимчасово вилученого майна, встановлених статями 172 та 173 КПК України, у зв`язку з цим це майно повинно було бути повернуто особі, у якої його було вилучено. Клопотання про арешт майна було подано до суду 06.09.2018, а оскаржувана ухвала винесена 19.09.2018, тобто через 13 днів з моменту надходження до суду, що також є порушенням законодавства.

При апеляційному розгляді, висловлюючи доводи за апеляційною скаргою, були заслухані:

- захисник, який підтримав її вимоги, посилаючись на доводи, що в ній викладені;

- прокурор, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи захисника та прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Виходячи з вимог ст. 370 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду клопотання про арешт майна повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дотримався цих вимог закону.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна, або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Окрім того, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З аналізу загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження вбачається, що арешт майна може мати місце, зокрема коли існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

З матеріалів справи вбачається що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187 та ч. 3 ст. 289 КК України.

З огляду на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», колегія суддів вважає необхідним враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Зміст клопотання слідчого, витяг з ЄРДР, постанова про визнання речовими доказами містить достатні підстави вважати, що вилучені у ОСОБА_13 речі можуть мати доказове значення у цьому кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, колегія суддів, всупереч твердженням захисників, встановила належні правові підстави, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та застосуванні арешту на зазначене в ньому майно.

Також необхідно враховувати, що у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що майно, на яке просив накласти арешт слідчий, може бути знищено чи пошкоджене.

Колегія суддів вважає, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.

Доводи захисника про відсутність доказів належності майна, зазначено в клопотання слідчого, ОСОБА_7 є непереконливими, оскільки згідно з поясненнями свідка ОСОБА_13 , у якого ці речі були вилучені, пояснив, що вони належить ОСОБА_7 .

З приводу порушення вимог ч. 6 ст. 173 КПК України колегія суддів зазначає таке.

З матеріалів судової справи вбачається, що слідчий з відповідним клопотанням звернувся 06.09.2018.

У відповідності до довідки секретаря с/з ОСОБА_14 у зв`язку з занятістю слідчого судді ОСОБА_15 вказане клопотання слідчого, призначене на 10.09.2018, відкладено на 19.09.2018 та саме в цей день було постановлено оскаржувану ухвалу слідчого судді.

Кримінальний процесуальний закон не передбачає інших правових підстав при постановлені ухвали про арешт тимчасово вилученого майна поза строком, визначеним ч. 6 ст. 173 КПК України, окрім як повернення цього майна особі, у якої його було вилучено.

Законодавцем не передбачено окрему підставу для відмови в арешті майна у разі неспроможності розглянути слідчим суддею таке клопотання слідчого у строк сімдесят дві години.

За таких обставин ці доводи захисника не є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді.

З урахуванням наведеного, колегією суддів не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19 вересня 2018 року про накладення арешту на тимчасово вилучене майно без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3