1Справа № 335/7439/18 1-кс/335/7008/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжя судове провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 06.07.2018 року у кримінальному провадженні № 0000157 від 30.05.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 249, ч. 2 ст. 364 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 06.07.2018 року (справа № 335/7439/18 провадження 1-кс/335/5248/2018) задоволено клопотання слідчого про арешт майна, подане в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000157 від 30.05.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 249, ч. 2 ст. 364 КК Українита накладено арешт на майно, вилучене 03.07.2018 року у період часу з 19 год. 30 хв. по 21 год. 00 хв. під час обшуку житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

1) грошові кошти у загальній сумі 23800 ( двадцять три тисячі вісімсот гривень) гривень наступними купюрами серіями та номерами:

- 50 (п`ятдесят) гривень СС 6840259, УА 0313986;
- 100 (сто) гривень МБ 1903652, СВ 0363464, КЕ 8189188, ЗГ 5391628, КД 7802760, ЗГ 3119266, МЄ 0531764, ЗИ 0281039, МД 4945616, ГФ 4225985, ГЄ 6542084, МГ 1948210, МИ 2222918, ГЄ 2623798, КА 9782176, МГ 2800934, КМ 6190141, ГЦ 3517125, КЙ 1600095, МИ 2839512, КИ 5404173, СД 2819469, СД 3455803, ВЮ 0442266, КД 1233118, СВ 5381300, ЗХ 4080259, ЗВ 3401537, ТА 1525429, КБ 3095673, ЗБ 2633375;
- 200 (двісті) гривень ЕБ 9797277, КИ 3964442, УВ 8620628, УБ 7175011, ТЗ 2251316;
- 500 (п`ятсот) гривень ВЕ 8100211, СГ 7904234, ЛН 6851647, СЗ 6922150, ВИ 3052912, ЛД 4660700, ВБ 0273079, МВ 9282329, ВД 3124106, УЖ 1443983, ВА 1973927, СЖ 7104232, ВИ 5993592, УЗ 5467471, УИ 3825880, УЖ 9876628, ФЗ 0349548, ЛГ 9483634, ВЕ 9262100, ЛЗ 2632854, НВ 0749015, ЛБ 4051012, ЛГ 1386400, ЛЗ 4928612, СЖ 0117579, ЛГ 4323206, ЛВ 7627450, ЛГ 1636286, ФД 3680786, УД 2854435, ФД 9018845, УИ 5781320, ВА 4114117, УЗ 8514588, ВЕ 5397892, УЖ 9002253, ЗБ 3001941, ЛИ 2726639, ЛБ 6530626.
У вересні 2018 року адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із клопотанням про скасування арешту, накладеного на вищезазначене майно. Клопотання мотивовано тим, що заявник не був присутній при розгляді клопотання слідчого про накладання арешту. Заявник вважає, що арешт накладено необґрунтовано, і на даний час у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба.

Просив скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 06.07.2018 року (справа № 335/7439/18 провадження 1-кс/335/5248/2018) у даному кримінальному провадженні.

У судовому засіданні представник заявника адвокат ОСОБА_3 доводи клопотання про скасування арешту майна підтримала та просила клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання з тих підстав, що на час звернення заявника з зазначеним клопотанням дане кримінальне провадження не було підслідне СУ ГУНП в Запорізькій області.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000157 від 30.05.2018 року.
Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 06.07.2018 року (справа № 335/7439/18 провадження 1-кс/335/5248/2018), арешт на вилучені 03.07.2018 року у період часу з 19 год. 30 хв. по 21 год. 00 хв. в ході санкціонованого обшуку житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 грошові кошти, накладався в рамках досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000157 від 30.05.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 249, ч. 2 ст. 364 КК України.

Слідчий суддя зазначає, що арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальні конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зі змісту ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 06.07.2018 року (справа № 335/7439/18 провадження 1-кс/335/5248/2018) вбачається, що матеріали кримінального провадження, додані до клопотання містять достатні дані для висновку, що зазначене у клопотанні майно, яке було вилучено під час обшуку, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зокрема, може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Тому існували достатні підстави вважати, що вилучені під час обшуку грошові кошти, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, що і стало підставою для накладання арешту на вказані грошові кошти слідчим суддею.

Положення ч. 10 ст. 170 КПК України декларують, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу.
Із ухвали слідчого судді про арешт майна вбачається, що арештовані грошові кошти в рамках кримінального провадження визнані речовими доказами та особою, яка заявила клопотання про скасування арешту майна не доведено, що у подальшому у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, відпала потреба.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, не доведено необґрунтованість та невмотивованість накладення арешту на грошові кошти вилучені під час обшуку, не доведено, що подальше збереження арешту майна нестиме за собою негативні наслідки та арешт майна порушить баланс між засобами які застосовуються та метою яку прагне досягти орган досудового розслідування, а відтак у задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 170, 172-174, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання про скасування арешту залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1