справа № 208/8974/13-к
провадження № 1-кп/208/275/18
УХВАЛА

02 серпня 2018 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

судді-доповідача ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9

при вирішенні питання доцільності продовження тримання під вартою обвинувачених по кримінальному провадженню за обвинувальним актом, що надійшов до суду з Дніпродзержинської місцевої прокуратури по обвинуваченню ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого п.п.6,12, ч.2 ст.115 КК України, та ОСОБА_8 обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого п.п.6,12, ч.2 ст.115 КК України. Під час судового розгляду до обвинувачених застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

ВСТАНОВИВ:

Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, від Дніпродзержинської місцевої прокуратури отримано обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_10 , та ОСОБА_8 за п.п.6,12, ч.2 ст.115 КК України.

Ухвалою Заводського районного суду від 18.06.2018 року дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_10 , та ОСОБА_8 було продовжено до 15.08.2018 р.

У судовому засіданні прокурор висловив думку про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_10 , та ОСОБА_8 , оскільки ризики, визначені ст.177 КПК України не зменшилися, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу немає.

Обвинувачений ОСОБА_10 залишає розгляд цього питання на розсуд суду, його захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні проти задоволення вказаного клопотання заперечили, вважає, що ризики, передбачені ст.177 КПК України відпали, треба змінити запобіжний захід на більш м`який домашній арешт.

Обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні проти задоволення вказаного клопотання заперечили, вважають, що ризики, передбачені ст.177 КПК України відпали, треба змінити запобіжний захід на більш м`який домашній арешт, дуже тривалий час вона перебуває під вартою, має певні захворювання, в умовах сізо їй не надається медична допомога, фельдшер не з`являється місяцями, на її скарги щодо відсутності лікування не має жодної реакції, стан її здоров`я лише погіршується, з ногами дуже погано, лише саме тяжкість злочину, який їй інкримінується не може бути підставою для продовження тримання під вартою, жодним чином на свідків через стільки років вона не вплине.

При вирішенні вказаного питання судом приймалось до уваги те, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя, тяжкість можливих наслідків уникнення від слідства і серйозність пред`явленого обвинувачення, необхідність попередити тиск на свідків. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи.

Також, Європейський суд з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року вказано, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Так, ОСОБА_10 , та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, за яке відповідно до ч.5 ст.12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, а тому, не зважаючи на всі позитивні характеристики, наведені захистом, не зважаючи на наявність у обвинувачених міцних соціальних зв`язків, наявність певних захворювань, суд вважає наявними ризик, що ОСОБА_10 , та ОСОБА_8 перебуваючи на волі, зможуть вчинити спроби переховуватись від суду, з огляду на покарання, яке їм загрожує у випадку встановлення судом їх винності.

Суд заслухавши думку прокурора, обвинувачених, їх захисників приходить до висновку, що обраний обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, що були підставою для застосування щодо ОСОБА_10 , та ОСОБА_8 такого запобіжного заходу як взяття під варту, не зменшилися та не перестали існувати, обставини, що враховувалися суддею при обранні ОСОБА_10 , та ОСОБА_8 заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, підстав для застосування стосовно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не має, свідки не допитані, самі обвинувачені ще не допитані.

Керуючись ст.ст.177,178,183,197,315,316,331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 29.09.2018 року.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_8 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 29.09.2018 року.

Продовжити розгляд справи у відкритому судовому засіданні за участю учасників кримінального.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3