Справа № 727/1956/18
Провадження № 1-кп/727/169/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 липня 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
за участю захисника ОСОБА_6
за участю потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження /ЄРДР №0000686/ за обвинувальним актом затвердженим прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Чернівецької області старшим радником юстиції ОСОБА_5 , по обвинуваченню ОСОБА_8 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Шевченківського районного суду м.Чернівці перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Прокурор в судовому засіданні заявив письмове клопотання про продовження терміну тримання під вартою та просив продовжити обвинуваченій ОСОБА_8 строк утримання під вартою враховуючи те, що ОСОБА_8 , обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за який передбачається максимальне покарання у вигляді позбавлення волі строком до 15-ти років, а також існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема те, що: обвинувачена може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності (оскільки обвинувачена після вчинення злочину покинула місце вчинення злочину); обвинувачена може незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, які безпосередньо не допитані судом, оскільки відомості про вказаних осіб їй відомі після виконання вимог ст.290 КПК України. Вказує, що обвинувачена є особою, що досягла повноліття, дієздатною, не є особою похилого віку та не стала менш суспільно-небезпечною, а тому слід вважати, що застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо обвинуваченої ОСОБА_8 є недостатнім, при цьому, підстав для застосування іншого запобіжного заходу не вбачається. Також прокурор звертає увагу суду на те, що інкримінований ОСОБА_8 злочин вчинений із застосуванням насильства, внаслідок якого спричинено загибель людини, а тому суд вправі не визначати розмір застави у вказаному кримінальному провадженні.
Сама обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували щодо продовження обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.
Заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченій ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити до 31.08.2018 року, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді від 08.12.2017 року відносно обвинуваченої ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк застосування до 05.02.2018 року.
У вказаній ухвалі суду від 08.12.2017 року про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою зазначено обставини, які стали підставами для обрання останній запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Крім того, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31.01.2018 року під час досудового слідства, запобіжний захід, визначений ухвалою слідчого судді від 08.12.2017 року у вигляді тримання під вартою - продовжено до 29.03.2018 року.
Також, ухвалами Шевченківського районного суду м.Чернівці від 26.03.2018 року та від 22.05.2018 року під час судового засідання обвинуваченій ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, востаннє до 21.07.2018 року.
У вказаних ухвалах слідчого судді від 08.12.2017 року та суду від 26.03.2018 року про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою зазначено обставини, які стали підставами для обрання останній запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Станом на даний час судовий розгляд по суті даного кримінального провадження триває, потерпіла та свідки по справі не допитані, а також, суд вважає, що обставини, за якими судом було обрано обвинуваченій ОСОБА_8 запобіжний захід саме у вигляді взяття під варту, не відпали, інших суттєвих обставин, котрі давали б підстави для зміни запобіжного заходу суд не вбачає.
При цьому, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій ОСОБА_8 у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, в якому вона обвинувачується, і який відповідно до ст.12 КК України, віднесений до особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання до 15-ти років позбавлення волі.
За наведених обставин, суд враховує, що обвинувачена зможе переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також обвинувачена може незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, які безпосередньо не допитані судом, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
При цьому, суд враховує, що запобіжний захід має на меті попереджати спроби особи вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, а не бути лише наслідком такого перешкоджання.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно зі ст.ст.7-9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.
Будь-якої інформації, що свідчить про наявність в обвинуваченої хвороб, які б перешкоджали її перебуванню в умовах ізоляції від суспільства у суду немає.
Таким чином, обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час досудового розслідування та в судовому засіданні - не змінилися, а ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшилися, що унеможливлює застосування до обвинуваченої ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.
Крім цього, згідно з п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Суд вважає, що в даному випадку слід застосувати вимоги ч.4 ст.183 КПК України та не визначати розмір застави, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні злочину із застосуванням насильства.
На підставі викладеного, керуючись, ст.ст.183, 315, 331, 369-372, ч.2 ст.392 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_8 , визначений ухвалою суду від 26.03.2018 року, у вигляді тримання під вартою - продовжити до 31.08.2018 року.
Копію ухвали вручити обвинуваченій, прокурору та адвокату негайно після її проголошення та направити начальнику УВП №33 м.Чернівці.
Головуючий суддя: ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3 .
Копію цієї ухвали мені вручено 02.07.2018 року

Обвинувачена ___________________________________________