УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 липня 2018 року

м. Київ
провадження № 51-3008ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Апеляційного суду м. Києва від 02 липня 2013 року в межах кримінального провадження № 0000001 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Яготин Київської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочинів, передбачених пунктами 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК.
Суть питання
За вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2013 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі 9 років. Цим же вироком ОСОБА_4 визнано невинуватими у пред`явленому обвинуваченні за пунктами 6, 12 ч. 2, ст. 115 КК та виправдано у зв`язку з не доведенням, що дане кримінальні правопорушення вчиненні за його участю.
Вказаним вироком також засуджено ОСОБА_5 законність і обґрунтованість судових рішень щодо якого в цій касаційній скарзі не оскаржується.
Апеляційний суду Київської області 02 липня 2013 року скасував вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 і ухвалив новий, яким визнав винним ОСОБА_4 у вчинені злочинів, передбачених пунктами 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК, та призначив йому покарання у виді позбавлення волі: за ч. 4 ст. 187 КК на строк 9 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за пунктами 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК на строк 12 років з конфіскацією майна, яке є його власністю. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначив ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
У решті вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області щодо ОСОБА_4 залишено без змін.
Не погоджуючись з вироком апеляційного суду, засуджений ОСОБА_4 поза межами строку на касаційне оскарження звернувся з касаційною скаргою, до якої долучив заяву про поновлення йому строку на касаційне оскарження зазначеного вироку .
В своїй заяві засуджений ОСОБА_4 , посилаючись на положення ч. 4 ст. 461 КПК, зазначає, що за наявності обставин, які підтверджують невинуватість засудженого, або вчинення ним менш тяжкого кримінального правопорушення, оскарження строками не обмежено, а тому він просить поновити йому строк на касаційне оскарження вироку апеляційного суду.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Верховний Суд звертає увагу засудженого ОСОБА_4 на те, що 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким, відповідно, внесено зміни до КПК і визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд, при цьому припинено діяльність Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а тому подану ним касаційну скаргу, яку він адресував Вищому спеціалізованому суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, розглядає Касаційний кримінальний суд Верховного Суду.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
При цьому правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу.
Це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити власну правову позицію.
Порядок обчислення процесуальних строків визначений ст. 115 КПК. Частиною 4 вказаної норми процесуального закону визначено, що при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця.
Вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_4 був ухвалений 02 липня 2013 року, та вручений йому (згідно інформації наявної в матеріалах провадження за скаргою) 13 серпня 2013 року, а тому останнім днем подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції для засудженого ОСОБА_4 було 14 листопада 2013 року.
Однак, засуджений ОСОБА_4 подав касаційну скаргу до суду касаційної інстанції, лише 29 червня 2018 року (згідно його підпису на касаційній скарзі), тобто після закінчення визначеного ч. 2 ст. 426 КПК строку на касаційне оскарження,.
Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Посилання ОСОБА_4 , як на підставу необхідності поновлення йому строку на касаційне оскарження, на положення ч. 4 ст. 461 КПК, якою визначено, що за наявності обставин, які підтверджують невинуватість засудженого або вчинення ним менш тяжкого кримінального правопорушення, перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами строками не обмежено, Верховний Суд вважає такими, що не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, оскільки положення ст. 461 КПК регламентують строки зверненняособи із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами (глава 34 КПК провадження за нововиявленими або виключними обставинами),тоді як порядок і строки касаційного оскарження визначаються положенням ст. 426 КПК (глава 32 КПК провадження в суді касаційної інстанції).
З огляду на викладене, оскільки інших доводів поважності пропуску строку на касаційне оскарження засуджений ОСОБА_4 не навів, Верховний Суд дійшов висновку, що подана ним заява не підлягає задоволенню.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Враховуючи викладене, Верховний Суд, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, вважає за необхідне повернути касаційну скаргу, оскільки ОСОБА_4 подав її після закінчення строку касаційного оскарження, а з його заяви не вбачається підстав для його поновлення.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про поновлення йому строку на касаційне оскарження вироку Апеляційного суду м. Києва від 02 липня 2013 року.
Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3