Справа № 554/2025/18
Справа № 554/2025/17
Провадження №1кп/554/289/17
Дата документу 14.06.2018
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2018 м.Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисник обвинуваченого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6 ,

законного представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004402 від 05.10.2017 року, щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полтава, громадянина України, освіта середня спеціальна, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

у с т а н о в и в:

ОСОБА_5 , 05 жовтня 2017 року близько о 08 годині 00 хвилин, виконуючи обов`язки стажиста на посаді охоронця в магазині «Продукти», перебуваючи в приміщенні даного магазину, розташованого по вул. Чорновола, 2-б у м.Полтаві, таємно викрав мобільний телефон «Xiaomi Redmi», який належав ОСОБА_6 вартістю 2999,00 грн., який лежав на столі для пакування товару і був попередньо залишений нею. Цей телефон він побачив, як тільки покупець ОСОБА_6 вийшла з магазину, підійшов до столу і непомітно для оточуючих, умисно приховав його у себе. В подальшому викраденим майном ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на суму 2999,00 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, заперечивши факт вчинення ним крадіжки мобільного телефону, так як дана річ була забута у магазині покупцем ОСОБА_6 , а отже вибула з її володіння, а отже він знайшов загублене майно і розпорядився ним на власний розсуд.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 , встановлені судом фактичні обставини вчинення ним злочину, повністю підтверджуються показаннями потерпілої ОСОБА_6 , показаннями свідка та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Потерпіла ОСОБА_6 під час допиту у судовому засідання показання, що 05 жовтня 2017 року близько 08 години 00 хвилин, після здійснення покупок в приміщенні магазину «Продукти», розташованого по вул. Чорновола, 2-б у м.Полтаві, під час складання покупок на столі для пакування товару забула належний їй мобільний телефон «Xiaomi Redmi», вартістю 2999,00 грн. Через 15 хвилин вона виявила його відсутність і відразу ж повернулася до магазину, де запитала у ОСОБА_5 чи не знаходив він його, що той заперечив.

Законний представник потерпілої ОСОБА_8 повідомила суду, що її донька ОСОБА_6 зранку 05 жовтня 2017 року загубила телефон, виявивши його зникнення після відвідування магазину «Продукти». Після цього вона відразу ж приїхала до адміністратора магазину, з якою почала з`ясовувати обставини зникнення телефону та в розмові з охоронником ОСОБА_5 будь якої результативної інформації отримано не було. Після перегляду відеозапису було встановлено причетність останнього до зникнення даного майна, після чого той визнав факт заволодіння ним, однак повідомив, що викинув його.

Допитана свідок ОСОБА_9 показала суду, що до неї як адміністратора магазину «Продукти» звернулася ОСОБА_8 з метою з`ясування обставин зникнення мобільного телефону у її неповнолітньої доньки, під час здійснення тією покупок. Охоронник ОСОБА_5 повідомив їй, що не володію будь якою інформацією з даного питання, однак після перегляду відеозапису виявилося, що той заволодів мобільним телефоном, після того як його на столі для пакування товару забула ОСОБА_6 .

Крім того, винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення повністю підтверджується іншими доказами у кримінальному провадженні, дослідженими у судовому засіданні.

Протоколом прийняття заяви від 05.10.2017 року від ОСОБА_6 (а.п.62).

Даними протоколу огляду дискового носія DVD-R 780, на якому зафіксовано час перебування потерпілої ОСОБА_6 у приміщенні магазину «Продукти» 05 жовтня 2017 року, а також те, що остання, розрахувавшись за придбаний товар, виходить з магазину, забувши мобільний телефон на столі. Охоронник ОСОБА_5 після її виходу з магазину підійшов до столу, оглянув телефон, після чого положив його до кишені штанів, у які був одягнутий.(а.п.29,30).

У судовому засіданні було переглянуто відеозапис, зафіксований на вказаному вище диску.

Дані докази у кримінальному провадженні суд вважає належними, достатніми, достовірними та допустимими, які підтверджують існування обставин щодо вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_5 .

Аналізуючи пред`явлене обвинувачення та сукупність досліджених у судовому засіданні доказів, суд визнає доведеною винуватість ОСОБА_5 та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Доводи обвинуваченого про те, що він не вчиняв крадіжку мобільного телефону суд знаходить неспроможними та такими, що суперечать доказам у кримінальному провадженні, дослідженими у судовому засідання.

Так, визначальною ознакою крадіжки є суб`єктивна сторона цього злочину, тобто психічне ставлення винної особи до вчинюваних нею дій. Така особа розуміє, що заволодіває чужим майном, усвідомлює, що воно належить конкретному власнику і що вона обертає його на свою користь протиправно, шляхом таємного викрадення.

Зміст суб`єктивної сторони цього діяння розкривається через предмет і об`єктивну сторону цього злочину, зокрема, через його зовнішні поведінкові ознаки: місце, час, спосіб та обставини скоєння злочину.

Предметом крадіжки завжди є будь яке чуже майно чи майнові права на нього. Нерідко це майно може знаходитися на відкритій місцевості, у місцях загального користування чи перебувати в іншому місці. Правовий режим такого майна не завжди означає, що воно нікому не належить, або ж від нього власник відмовився чи втратив з ним зв`язок.

Про те, що майно, доступ до якого був не утруднений, має власника, що воно тимчасово з якихось причин опинилося поза увагою останнього, що власник фактично не втратив над ним контроль і завжди може його поновити, а також те, що особа, яка виявляє таке майно й заволодіває ним, фактично викрадає його, можуть свідчити такі обставини:

-індивідуальні відмінні ознаки предмета майна (тип, вид, найменування, особливості тощо);

-конкретна характеристика місця перебування майна та момент його виявлення, яка дає можливість визначити (побачити, виявити) межі приватності місця знаходження майна;

-зазвичай нетривалий час, упродовж якого у винної особи визріває і реалізується намір заволодіти майном;

-причини появи майна на місці виявлення, умови та обставини його перебування там, з яких можна визначити ознаки належності майна конкретній особі та простежити її зв`язок з ним.

Про умисел на викрадення майна за аналізованих підстав може свідчити поведінка винної особи під час та після злочину. Навіть якщо ця особа до виявлення майна мала якийсь свій порядок дій, після його виявлення відмовляється від своїх планів, заволодіває майно і зникає з місця події.

Спосіб викрадення майна є таємним, одним із різновидів якого є викрадення майна у присутності інших осіб, які, на переконання винної особи, не сприймають його дії як викрадення майна. Враховуючи специфіку цього злочину, способами вилучення майна переважно виступають фізичне витягання, переміщення, видалення його з володіння власника. (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.03.2014 року).

Таким чином, суд приймає до уваги, що після того, як обвинувачений ОСОБА_5 побачив на конкретному столі для пакування товарів мобільний телефон, відразу ж визначив, що він належить потерпілій ОСОБА_6 , яка до цього здійснювала купівлю продуктів харчування у магазині. Як вбачається із даних відеозапису, обвинувачений розумів, що саме потерпіла забула телефон і невдовзі може за ним повернутися, а також усвідомлював, що її повернення та фактичне поновлення контролю над своїм майном унеможливить його володіння ним, тому на противагу цьому таємно викрав телефон та розпорядився ним на власний розсуд.

Установлені судом обставини відповідають ознакам складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.

При цьому, за статтею 337 ЦК України знахідкою визнається річ, яка вибула з володіння власника чи іншої уповноваженої особи на володіння поза її волею внаслідок того, що загублена і будь ким знайдена.

Проте суд вважає, що факт втрати потерпілою майна не дає однозначних підстав констатувати, що остання загубила майно, а обвинувачений ОСОБА_5 його знайшов.

Із обсягу та характеру фактичних обставин справи вбачається, що потерпіла ОСОБА_6 тимчасово втратила контроль над своїм майном; вона знала місце, в якому залишила телефон; майно перебувало без її нагляду впродовж короткого проміжку часу; як тільки вона виявила його відсутність, відразу ж повернулася до приміщення магазину «Продукти».

Ці обставини переконують суд, що потерпіла забула своє майно у відомому їй місці, а не загубила його невідомо де; вона спробувала поновити контроль над цим майном і поновила б, якби обвинувачений не вчинив інкримінованих йому дій.

ОСОБА_5 був обізнаний, що виявлене ним майно має власника, який йому був відомий, а також те, що потерпілій відоме місцезнаходження телефону і вона може за ним повернутися, а отже, усвідомлюючи це, обвинувачений ОСОБА_5 таємно викрав його.

При цьому, про місцезнаходження викраденого телефону він не повідомив потерпілій, її матері та адміністратору, хоча і володів даною інформацією.

Таким чином, показання обвинуваченого та його поведінку у судовому засіданні суд розцінює як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення, намір уникнути покарання за вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінується.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості; особу обвинуваченого; його ставлення до вчиненого; поведінку як до скоєння злочину, так і після цього; характеризуючі дані; відсутність обставин, що обтяжують і пом`якшують його покарання.

Згідно характеризуючи даних ОСОБА_5 зарекомендував себе позитивно, на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі, яке на думку суду, буде необхідним та достатнім для їхнього виправлення, попередження вчинення нових злочинів.

Однак, враховуючи наявність позитивної характеристики щодо обвинуваченого, суд вважає за доцільне застосувати до нього звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком, оскільки вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов у справі не заявлено, процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись статтями 373 та 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, робот; періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

Вирок може бути оскаржено в Апеляційний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

СуддяОСОБА_1