справа №619/546/18
провадження №1-кп/619/243/18
Ухвала
11 травня 2018 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді - ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинувачених - ОСОБА_6 ОСОБА_7
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,-
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.365 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,-
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.365 КК України,

встановив:
Прокурор у судовому засіданні проти клопотання заперечував, зазначивши, що викладені у клопотанні питання є предметом судового розгляду справи по суті. Обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України.
Вислухавши клопотання, думку учасників судового провадження, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Згідно частини 4 статті 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 КПК України.
Отже, обвинувальний акт це - обґрунтоване відповідно до норм права і сукупністю досліджених доказів твердження органу досудового слідства і прокурора про вчинення певною особою конкретного кримінально караного діяння і яке створює умови для реалізації повноважень учасниками процесу з метою подальшого вирішення кримінальної справи по суті в судовому порядку і можливого покарання обвинуваченого, винність якого хоча й обґрунтована, проте залишається версією обвинувачення в силу презумпції невинуватості і свободи оцінки доказів. Обвинувальним актом встановлюються межі кримінальної відповідальності особи та гарантується можливість реалізації прав особи як обвинуваченого.
До того ж відповідно до вимог ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Обвинувачення повинно бути конкретним, обвинувачена особа реалізує своє право на захист від пред`явленого їй конкретного обвинувачення.
Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
У формулюванні обвинувачення повинні бути відображені обставини, які відповідно до ст.91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме про подію кримінального правопорушення (час, місце спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого та інші.
Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі й об`єктивної сторони кримінального правопорушення, а також кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.
Вищенаведене свідчить про те, що в обвинувальному акті повинен мати місце як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, так і формулювання обвинувачення.
Так, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, у перевищенні влади та службових повноважень, а саме навмисне скоєння працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що спричинили значну шкоду охоронюваним законом правам, інтересам окремих осіб, які супроводжуються насиллям та ображають особисту гідність потерпілого, за відсутністю ознак катування.
Відповідальність за ч.2 ст.365 КК настає за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті (перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб),- якщо вони супроводжувалися насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.
З об`єктивної сторони злочин може вчинятися у формі; 1) перевищення влади або 2) перевищення службових повноважень, які завдали істотної шкоди. Злочинний характер дій службової особи при перевищенні влади або службових повноважень виражається у тому, що службова особа вчиняє те чи інше діяння по службі, яке не входить до її компетенції.
Згідно п.3 примітки до ст.364 КК України, істотною шкодою при вчиненні злочину, передбаченого ст.365 КК України є така шкода, яка в 100 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
При цьому, відповідно до висновків викладених у постанові Верховного Суду України від 27 жовтня 2016 року справа № 5-99кс16, які відповідно до ч.6 ст.368 КПК України є обов`язковими для врахування, істотною шкодою в розумінні ст. ст. 364, 364-1,365, 365-2, 367 КК України, на даний час, може бути майнова шкода, або прояви немайнової шкоди, але тільки ті, які можуть одержати майнове відшкодування, тобто істотною шкодою може рахуватися будь-яка за своїм характером шкода, якщо вона піддається грошовій оцінці та відповідно до такої оцінки досягла встановленого законодавцем розміру, який в сто і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.
Так, в обвинувальному акті зазначено, що потерпілому спричинено «значну» шкоду, що не узгоджується з диспозицією ст.ст.364, 365 КК України і крім того, зазначено, що матеріальна шкода не заподіяна.
За конкретних обставин справи, наслідки нематеріального характеру, які піддаються грошовій оцінці (реальна шкода) та відповідно до такої оцінки досягли встановленого розміру «істотної шкоди» із заподіянням шкоди охоронюваних Конституцією України чи іншими законами прав та свобод людини і громадянина (соціального, політичного, морального, організаційного чи, іншого характеру), можуть бути із: спричинення фізичної шкоди - витрати на лікування потерпілої особи, які не обчислені і з обвинувального акту порушення цього конституційного права ОСОБА_11 не дістало грошової оцінки, не встановлено та не розкрито в чому полягає власне істотна шкода і як кореспондується такий висновок із приміткою до ст. 364 КК України.
У п.п.2,3,5 Постанови від 26.12.2003 N15 Пленуму ВСУ « Про судову практику у справах про перевищення влади або службових повноважень» роз`яснено, що:
- при розгляді справ про перевищення влади або службових повноважень суди відповідно до вимог КПК повинні з`ясувати службове становище й коло повноважень особи, обвинувачуваної у вчиненні злочину; мотиву, мети і характеру вчинених дій, їх зв`язку зі службовим становищем зазначеної особи та наслідками, що настали. Суди зобов`язані вимагати від органів досудового слідства долучення до матеріалів кримінальних справ про перевищення влади або службових повноважень копій нормативно-правових актів, положень, інструкцій, інших документів, що розкривають характер повноважень службової особи;
- відповідальність за ст.365 КК настає лише за умови, що дії службової особи були зумовлені її службовим становищем і пов`язані з її владними чи службовими повноваженнями. Якщо такого зв`язку не встановлено, дії винного за наявності до того підстав можуть кваліфікуватися за статтями названого Кодексу, що передбачають відповідальність за злочини проти особи, власності, громадського порядку тощо;
- під перевищенням влади або службових повноважень треба розуміти: а) вчинення дій, які є компетенцією вищестоящої службової особи цього відомства чи службової особи іншого відомства; б) вчинення дій, виконання яких дозволяється тільки в особливих випадках, або з особливого дозволу, або з додержанням особливого порядку, - за відсутності цих умов; в) вчинення одноособово дій, які могли бути вчинені лише колегіально; г) вчинення дій, які ніхто не має права виконувати або дозволяти.
При цьому орган досудового розслідування не зазначив, ні при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, ні в формулюванні обвинувачення, чи були дії обвинувачених зумовлені їх службовим становищем і пов`язані з їх владними чи службовими повноваженнями працівника правоохоронного органу, як суб`єкта складу злочину, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, коло їх повноважень, у чому саме виразилося перевищення влади або службових повноважень, мотив та мету вчинення, причинно-наслідковий зв`язок.
Такий виклад фактичних обставин справи унеможливить зміну обвинувачення в суді стосовно даних обставин, оскільки зміна обвинувачення в суді згідно вимог ст. 338 КПК України передбачає виключно зміну правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення, але не стосується викладу фактичних обставин кримінального правопорушення.
Суд зазначає, що у кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
Суд вважає, що вказані вище недоліки фактично унеможливлюють здійснення судового розгляду, оскільки згідно з вимогами п.13 ч.1, ст.3 та ч.1 ст.337 КПК України такий проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, а неконкретність обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, порушує право обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на захист.
На стадії підготовчого провадження виконується функція контролю за досудовим розслідуванням, відповідність вимогам КПК України обвинувального акта та організаційна (підготовча) функція до наступної стадії судового провадження - судового розгляду з метою створення належних умов для успішного виконання завдань кримінального судочинства.
Указані порушення, які допущені органом досудового розслідування при викладенні фактичних обставин вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення та складанні обвинувального акта, на думку суду є істотними, оскільки торкаються прав та законних інтересів останніх, зокрема, порушують їх право знати у чому їх обвинувачують, та захищатись від обвинувачення, і у свою чергу перешкоджають суду повно та всебічно розглянути кримінальне провадження і можуть суттєво вплинути на постановлення законного та обґрунтованого судового рішення.
За таких обставин обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.
Керуючись ст.ст. 291, 314 КПК України, суд
Повернути прокурору обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1