КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
представника власника майна ОСОБА_6
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 липня 2018 року,-
В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про арешт майна та накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_7 - матері ОСОБА_8 , а саме дві квартири за адресами: АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 , шляхом накладення заборони на їх відчуження та заборони розпоряджатись цим майном будь-яким чином.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді представник власника майна подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.07.2018 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.
В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що єдиною метою арешту майна, яку вказано прокурором в клопотанні, є забезпечення можливої конфіскації та спеціальної конфіскації, разом з тим зазначає, що власник майна, ОСОБА_7 , не є підозрюваною або обвинуваченою у вказаному кримінальному провадженні, а тому санкція статті ч.3 ст. 368 КК України не буде застосована до неї та до належного їй майна, у зв`язку з чим вважає накладений арешт на нерухоме майно незаконним та безпідставним.
Щодо пропущення строку на апеляційне оскарження, то як зазначає апелянт розгляд клопотання проводився без виклику власника майна, а апеляційна скарга подана в 5-й строк після отримання копії судового рішення.
Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що апелянт в судовому засіданні суду першої інстанції участі не приймав, а апеляційна скарга подана в межах строку визначеного ч. 3 ст. 395 КПК України, тому строк на апеляційне оскарження не підлягає поновленню.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляючи ухвалу має зазначити перелік майна, яке підлягає арешту.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак, наведені вимоги закону стороною обвинувачення та слідчим суддею не дотримано.
10.07.2018 р. прокурор відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на квартири за адресами: АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 , належні ОСОБА_7 , з метою забезпечення можливої конфіскації майна та спеціальної конфіскації.
10.07.2018 р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва клопотання прокурора задоволено, з підстав того, що слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав, передбачених ч. 4, 5 ст. 170 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
При цьому, відповідно ч. 5 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Згідно норм Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких стороною обвинувачення вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.
Разом з тим, як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 49-50) об`єкти нерухомого майна, а саме: квартири за адресами: АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 належать ОСОБА_7 - матері підозрюваної ОСОБА_8 , а не самій підозрюваній, тому відсутні правові підстави для арешту майна, передбачені ч. 5 ст. 170 КПК України.
Щодо наявності правових підстав, передбачених ч. 4 ст. 170 КПК України, тобто накладення арешту на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, то, як вважає колегія суддів, наявність вказаної правової підстави стороною обвинувачення належним чином не доведено.
Згідно ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення; 3) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
При цьому, згідно наданих матеріалів провадження арештоване майно вимогам ст. 96-2 КК України не відповідає, оскільки придбано на законних підставах ОСОБА_7 в 2015 та 2017 році, що підтверджують надані матеріали провадження, у зв`язку з чим і відсутні правові підстави, передбачені ч. 4 ст. 170 КПК України для арешту вказаного у клопотанні прокурора майна.
На підставі викладених обставин, із врахуванням доводів апеляційної скарги, які на думку апеляційного суду заслуговують на увагу, колегія суддів дійшла об`єктивного висновку про те, що власник майна ОСОБА_7 не є суб`єктом ст. 170 КПК України, а отже правових підстав для накладення арешту на її майно за матеріалами справи не встановлено, а відтак апеляційна скарга представника власника майна підлягає задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора, оскільки арешт майна в даному кримінальному провадженні явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
П о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.07.2018 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про арешт майна та накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_7 - матері ОСОБА_8 , а саме дві квартири за адресами: АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 , - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про арешт майна, а саме квартир за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , - відмовити.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/198/2018 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_11
Доповідач: ОСОБА_1