Справа № 627/274/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.07.2018смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Краснокутськ, Краснокутського району, Харківської області, українця, громадянина України, маючого неповну середню освіту, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого 04.09.2017 Краснокутським районним судом Харківської області за ч.1 ст. 185 КК України до штрафа у розмірі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, штраф сплачено 24.10.2017,- проходив військову службу в зоні АТО за мобілізацією в період з 28.07.2015 року по 28.10.2016 року.
в с т а н о в и в:
25.01.2018 в денний час ОСОБА_4 , прийшов на території свого знайомого ОСОБА_5 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 та у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, з корисливих мотивів.

Так, під час розмови ОСОБА_4 звернувся із проханням до потерпілого ОСОБА_5 , надати йому велосипед ТМ «Аіст» для тимчасового користування та обіцяв що, на наступний день, тобто 26.01.2018 повернути, при цьому маючи мету привласнення вказаного велосипеда. Потерпілий ОСОБА_5 не підозрюючи про злочинний умисел ОСОБА_4 та на підставі довірчих стосунків, передав останньому велосипед ТМ «Аіст».

Після чого ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел, заволодів вказаним велосипедом та з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, обернувши його на свою користь і розпорядився ним за своїм розсудом, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду згідно висновку судово - товарознавчої експертизи №3390 від 19.02.2018 на загальну суму 1100 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та в скоєному щиро розкаявся.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_5 не з`явився, однак надав суду заяву про слухання справи у його відсутність та зазначив, що претензій морального та матеріального характеру, він на має та просить покарання застосувати не пов`язане з позбавленням волі, шкода йому відкшодована повному обсязі.

Враховуючи відсутність заперечень від учасників процесу, а також можливість з`ясувати всі обставини за наявними доказами, суд, на підставі ст.325 КПК України, визнав можливим провести розгляд без потерпілого.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальних актах та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальних актах, доведена повністю.
На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст 190 КК України, а саме:
-заволодіння чужим майном шляхом обману /шахрайство/ , вчинене повторно.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінальних правопорушень, які відповідно до ст12 КК України класифікація злочинів відносяться до злочинів середньої тяжкості та особу обвинуваченого, який не працює, за місцем проживання характеризується формально, не перебуває на обліку у лікаря - психіатра та лікаря нарколога Краснокутської ЦРЛ.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 , покарання у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин справи, наявності пом`якшуючих обставин, ставлення обвинуваченого до скоєного, відсутність претензій з боку потерпілих, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливе без ізоляції від суспільства та вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Крім того, згідно з вимогами ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь експертної установи документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Таким чином, за проведення судово-товарознавчої експертизи №3390 від 19.02.2018 року підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь експертної установи 715,00 грн.

Підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

По справі цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з іспитовим терміном 1(один) рік

На підставі статті 76 Кримінального кодексу України встановити ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи №3390 від 19.02.2018 року в розмірі 715,00 гривень (сімсот п`ятнадцять гривень

Речові докази по справі:

- велосипед ТМ «Аіст» 112-314який згідно зберігальної записки знаходяться у потерпілого ОСОБА_5 повернути власнику ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Краснокутський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1