Справа № 140/796/15-к
Провадження №11-кп/772/68/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 травня 2018 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого: ОСОБА_2 ,
суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
зі секретарем: ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_6 ,
адвоката: ОСОБА_7 ,
обвинуваченого: ОСОБА_8 ,

розглянув « 8 » травня 2018 року у відкритому судовому засіданні у місті Вінниці кримінальне провадження №0000041 від 21 січня 2015 року за апеляційною скаргою заступника прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 11.11.2015 року, яким
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Немирова,
жителя
АДРЕСА_1 ,
українця, громадянина України,
не працюючого, не одруженого,
раніше судимого
-11.11.2014 року Немирівським районним судом за ч. 1 ст. 186, ст.ст. 75. 104 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;
-31.01.2015 року Немирівським районним судом за ч. 1 ст. 121
КК України до 5-ти років 6 місяців позбавлення волі;

визнано винуватим за ч. 1 ст.187 КК України та засуджено з застосуванням ч.ч.1,4 ст. 70 КК України до 8-ми(восьми) років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України виправдано за відсутністю складу кримінального правопорушення.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати за проведення експертизи и в сумі 491, 92 гривень.
Вирішено питання з речовими доказами.
ВСТАНОВИВ :
Згідно вироку суду першої інстанції, 20.01.2015 року близько 20:00 год. ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в приміщенні житлового будинку ОСОБА_10 по АДРЕСА_1 , маючи намір на заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), під час розпивання спиртних напоїв з ОСОБА_11 , побачив у руках останнього мобільний телефон фірми «NOKIA С2 03» вартістю 400 гривень, після чого у нього виник намір протиправно заволодіти вказаним телефоном.З метою реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_8 вийшов з житлової кімнати до веранди будинку, де взяв у ліву руку молоток, після чого повернувся до кімнати, підійшов до лежачого на дивані ОСОБА_11 та умисно наніс йому один удар металевою частиною молотка в область правого вуха і намагався нанести ще один удар, однак, не зміг цього зробити, так як від рукоятки молотка від`єдналась металева частина.
В подальшому для доведення свого злочинного наміру до кінця, а cаме нападу, з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, ОСОБА_8 взяв у цій же кімнаті зі столу у ліву руку кухонний ніж, після чого з метою обмеження опору правим коліном притиснув ОСОБА_11 до дивану та наніс йому близько двох ударів ножем у життєво-важливий орган - область голови та обличчя, внаслідок чого мобільний телефон останнього впав на підлогу, оскільки ОСОБА_11 захищав голову та обличчя руками. ОСОБА_8 вказаний мобільний телефон підняв з підлоги, привласнив та розпорядився ним у подальшому на власний розсуд. Усвідомивши наслідки своїх дій, ОСОБА_8 місце скоєння кримінального правопорушення не покинув та залишився в приміщенні будинку ОСОБА_10 з метою попередження виявлення факту нанесення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень сторонніми особами.
Своїми умисними протиправними діями, ОСОБА_8 завдав ОСОБА_11 майнової шкоди на суму 400 гривень та спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді рублено-різаних ран в лівій скроневій ділянці голови, в області лівої щоки, в тім`яній ділянці голови зправа, які згідно висновку судово-медичного експерта № 35 від 09.02.2015 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_8 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 187 КК України розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).
Крім того, неповнолітній ОСОБА_8 , 20 січня 2015 року близько 20:05 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в приміщенні житлового будинку ОСОБА_10 , що розташований адресований за адресою: АДРЕСА_1 , маючи намір на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 з корисливих мотивів, після нанесення останньому в область голови 1 удару металевою частиною молотка та близько 2 ударів ножем, відкрито, протиправно заволодівши належним йому мобільним телефоном фірми «NOKIA С2 03», вартістю 400 грн., після чого, з метою доведення свого злочинного наміру, направленого на вбивство ОСОБА_11 умисно наніс йому ще близько 3 ударів кухонним ножем в область голови та обличчя внаслідок чого останній втратив свідомість.
Свій злочинний намір, направлений на умисне вбивство ОСОБА_11 , ОСОБА_8 не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки вважав, що ОСОБА_11 , який перебував без свідомості, внаслідок нанесених ним травм помер.
Усвідомивши наслідки своїх дій, ОСОБА_8 місце скоєння кримінального правопорушення не покинув та залишився в приміщенні будинку ОСОБА_10 з метою попередження виявлення факту нанесення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень сторонніми особами.
Своїми умисними діями, ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді рублено різаних ран в лівій скроневій ділянці голови, в області лівої щоки, в тім`яній ділянці голови справа, які згідно висновку судово медичного експерта №35 від 09.02.2015 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень ,які спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині з корисливих мотивів.
У своїй апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 просить вирок Немирівського районного суду від 11.11.2015 року, яким ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України виправдано за відсутністю складу кримінального правопорушення, за ч. 1 ст. 187, ст. 70 КК України засуджено до покарання у виді 8 років позбавлення волі, скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого через його м`якість. Просить постановити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187; ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити покарання за ч. 1 ст. 187 КК України - 5 років позбавлення волі; за ч. 2 ст.15, п. 6 ч.2 ст. 115 КК України - 10 років позбавлення волі без конфіскації майна На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 10 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Немирівського районного суду від 05.01.2015, остаточно визначити покарання у виді 13 років позбавлення волі без конфіскації майна. Процесуальні витрати в сумі 491, 92 гривень за проведення експертизи стягнути з ОСОБА_8 на користь держави. У разі відсутності у вказаної неповнолітньої особи коштів чи майна, достатнього для відшкодування процесуальних витрат, стягнути ці витрати в частці, якої не вистачає, або у повному обсязі з його законного представника (матері) - ОСОБА_12 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , жительки с. Сажки Немирівського району Вінницької області) Речові докази матерчаті куртку чорного кольору, светр чорного кольору, кофту типу «гольф» чорного кольору, чоловічі труси синьо-рожевого кольору, джинсові штани синього кольору, кофту чорного кольору з капюшоном повернути потерпілому ОСОБА_11 , кофту повернути ОСОБА_8 , металевий молоток, дерев`яне руків`я від молотка, частину матерчатого килимка зі слідами підошв від взуття, вирізку шпалери, вирізку тюлі, змиви з підлоги, пральної машини, з площадки перед вхідними дверима, з рук ОСОБА_8 , зіскоби з стіни зі слідами бурого кольору знищити.
Також просить провести судове слідство, в ході якого допитати обвинуваченого, потерпілого, свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .
Свої вимоги мотивує тим, що суд не вірно зробив висновок про те, що ОСОБА_8 відразу після нанесення тілесних ушкоджень та отримання телефону припинив свої злочинні дії, оскільки з показів потерпілого та свідків встановлено, що злочин спрямований на позбвлення життя та заволодіння телефоном розпочався о 20 год. 20.01.2015 року, а до батьків потерпілого ОСОБА_11 . ОСОБА_8 пішов лише біля 2 год. ночі 21.01.2015 року. Потрепілий встратив свідомість після нанесення йому ударів молотком та ножем, ОСОБА_8 вважав, що позбавив життя ОСОБА_11 .. Тривалий час, біля 5 годин знаходився у будинку, плпкав та розмірковував як приховати злочин.. Суд вважає, що ОСОБА_8 мав можливість позбавити життя ОСОБА_11 , однак, не заподіяв смерті, що свідчить про відсутність у ОСОБА_8 умислу саме на позбавлення життя потерпілого. Проте, ОСОБА_8 фактично вчинив усі дії, які вважав необхідні для доведення злочину у вигляді позбавлення життя до кінця, а саме: наносив удари в життєво-важливі органи-голову та обличчя, при цьому, утримуючи ОСОБА_11 на дивані коліном, аж до припинення останнім супротиву, та вважаючи, що потерпілий помер, припинив наносити удари, почав плакати та переживати, що його ув`язнять.
За таких обставин, суд виправдавши ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України , не правильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закон, який підлягає застосуванню.
Також апелянт зазначає, суд призначив покарання за ч. 1 ст. 187 КК України, яке не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого, оскільки ОСОБА_8 неодноразово притягувався до кримінальної відповідльності за здійснення грабежу та за нанесення тяжкого тілесного ушкодження, на шлях виправлення не став, хоча мав таку можливість, вчинив злочин відносно ОСОБА_11 в стані алкогольного сп`яніння. Судом неналежно враховано особу ОСОБА_8 , який неодноразово був засуджений, вчинив нові кримінальні правопорушення під час непогашеної судимості за умисні злочини, знову вчинив умисні кримінальні правопорушення, а також судом не враховано обтяжуючу обставину- вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а тому вбачаються підстави для призначення ОСОБА_8 більш суворого покарання, ніж зазначене у вироку.
Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора, просила її задовольнити, адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , перевіривши матеріали кримінального провадження, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_9 , підлягає до часткового задоволення.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 404 КПК України, переглядає судові рішення суду першої інстанції, в межах апеляційної скарги.
Згідно ч. 1 ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.
У відповідності до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; необхідності застосування більш суворого покарання; скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції.
Як вбачається з матеріалів справи, підставами для виправдання ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, п. б ч. 2 ст. 115 КК України суд першої інстанції вважає, що підсудній будь-яких дій для позбавлення життя потерпілого, окрім дій які підпадають під ознаки, кримінальноrо правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 187 КК України, не вчиняв, вважає, що ОСОБА_17 мав можливість позбавити життя ОСОБА_11 однак не позбавив, що свідчить про відсутність у ОСОБА_8 умислу саме на позбавлення життя потерпілого.
Проте, дані висновки суду першої інстанції повністю спростовуються показами потерпілого ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_8 .
Так, у суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 визнав вину за ч.1 ст. 187 КК України та ч.2 ст.15 п.6 ч.2 ст.115 КК України, пояснив, що 20.01.2015 року з ОСОБА_18 прийшов до ОСОБА_11 , вжили десь 0,5 л. горілки. ОСОБА_11 у той день придбав мобільний телефон під час розмови вони вирішили з ним обмінятись мобільними телефонами, однак ОСОБА_11 відмовився. В подальшому обвинувачений вийшов у коридор та взяв молоток, яким почав наносити удари ОСОБА_11 , оскільки хотів забрати у нього телефон. Після того, як обвинувачений наніс потерпілому декілька ударів молотком, взяв ніж та почав наносити ОСОБА_11 удари ножем в голову, обличчя та руку. Всі ушкодження, які він наніс потерпілому молотком та ножем були вчинені щоб забрати мобільний телефон, належний ОСОБА_11 . Обвинувачений ОСОБА_8 вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, просив вибачення у потерпілого ОСОБА_11 .
Потерпілий ОСОБА_11 у суді апеляційної інстанції пояснив, що 20.01.2015 року вдень він був в м.Немирові і купив мобільний телефон. В цей час до нього зателефонував ОСОБА_8 та повідомив що прийде зі своєю знайомою, коли прийшов, то приніс спиртне, яке разом розпивали, десь близько 0,5 л., сиділи розмовляли, в подальшому ОСОБА_8 попросив дозволу переночувати, потерпілий не заперечував. Обвинувачений з дівчиною ОСОБА_19 лягли на ліжко, а потерпілий на диван, продовжували розмовляти, мова зайшла і за мобільний телефон. Побачивши придбану ним модель телефона, ОСОБА_8 запропонував обмінятись телефонами, спочатку ОСОБА_11 погодився, однак при огляді телефону обвинуваченого відмовився.
В подальшому чув як ОСОБА_8 і ОСОБА_19 між собою розмовляли, а він лежав спиною до них на дивані та розглядав і розбирався як працює придбаний телефон. Майже відразу відчув удар в голову, коли розвернувся то побачив що ОСОБА_8 тримав у руках молоток, у потерпілого одразу почала текти кров. Далі ОСОБА_8 підійшов до столу та взяв кухонний ніж і почав наносити удари ножем в область обличчя та голови, потерпілий захищався руками, удар прийшовся у руку, потім в обличчя біля очей, в щоку, підборіддя було десь один удар молотком і шість сім ударів ножем. Після цього ОСОБА_11 на деякий час втратив свідомість, коли прийшов до свідомості то почув як ОСОБА_8 сидить біля дивану на підлозі та й плаче. Коли потерпілий до нього звернувся, то обвинувачений запитав: « Ти живий?», потерпілий відповів, що живий та й попросив покликати його батьків, оскільки він не може зупинити кров. ОСОБА_8 сказав, що не піде, оскільки його посадять у тюрму. Після того як потерпілий ОСОБА_20 пообіцяв, що не скаже своїм батькам, що це ОСОБА_8 наніс ушкодження, обвинувачений пішов повідомити батькам потерпілого про його стан. ОСОБА_11 , боячись що ОСОБА_8 може повернутися, повз до вхідних дверей і потім закрився, після чого втратив свідомість, прийшов до тями у лікарні, де йому вже надавали медичну допомогу.
Коли ОСОБА_8 наносив удари, то в будинку вони були удвох, дівчину ОСОБА_8 вигнав ще за першого удару молотком.
Будь-яких претензій до ОСОБА_8 немає, просив призначити покарання на розсуд суду.
Свідок ОСОБА_21 у суді апеляційної інстанції пояснила, що є матір`ю потерпілого ОСОБА_11 , який проживав окремо. 20.01.2015 року ОСОБА_11 купив телефон і ще залишився у м.Немирові, а вона з чоловіком поїхала додому. Увечері ОСОБА_21 дзвонила до сина, але він не відповідав на дзвінки.
Десь близько другої години ночі до них хтось постукав, це був ОСОБА_8 і сказав іти до ОСОБА_11 . Сина вона побачила окровавленого, обличчя і голова були в ранах та без свідомості. Викликали «Швидку допомогу» і сина забрали в лікарню. ОСОБА_8 сказав що це хтось побив ОСОБА_11 , але не зізнався що це зробив він. У лікарні коли у ОСОБА_11 лікарі почали запитувати про обставини за яких він отримав ушкодження, то він повідомив, що їх наніс йому ОСОБА_8 .
Свідок ОСОБА_22 у суді першої інстанції пояснила, що вона була класним керівником групи в Немирівському професійному ліцеї де навчався ОСОБА_8 з 01.09.2014 року, але був відрахований за пропуски занять у ліцеї. Його було поселено в гуртожиток ліцею, але він там фактично не проживав. Мати не цікавилася чи він навчається чи ні.
Свідок ОСОБА_23 у суді першої інстанції давав пояснення що він був черговим лікарем і з «Швидкої допомоги» було доставлено молодого чоловіка, якому він надавав першу медичну допомогу. ОСОБА_11 мав рублені рани на волосяній області голови, обличчі, він був у шоковому стані, не говорив, а потім почав розповідати як тримав ушкодження. Стан потерпілого був тяжким, як лікар він визначив це та надав першу медичну допомогу, а потім потерпілого забрали чи в травматологію чи в реанімацію.
Свідок ОСОБА_19 у своїх поясненнях у суді першої інстанції підтвердила, що із ОСОБА_8 , вони вже не вперше приходили до ОСОБА_11 20.01.2015 року, з собою принесли спиртне, але ОСОБА_11 вдома не було, однак у телефонній розмові з ОСОБА_8 потерпілий дозволив зайти у будинок, незабаром прийшов і сам. Втрьох вони розпивали спиртне, потім розмовляли, про телефон, який придбав ОСОБА_11 теж розмовляли. В подальшому ОСОБА_8 і ОСОБА_11 обмінялися телефонами, однак після більш детального огляду телефону потерпілий відмовився від обміну.
ОСОБА_8 незабаром вийшов з кімнати, а потім зайшов з молотком і направився до ОСОБА_11 , якого вдарив його молотком, однак куди завдавались удари не бачила. Молоток впав на підлогу, вона намагалася зупинити ОСОБА_8 , але він її не слухав, взяв ножа і наносив удари ОСОБА_11 , загалом було близько 5 ударів ножем. Коли потерпілий ОСОБА_11 захищався руками від ударів у нього випав телефон, однак ОСОБА_8 не переставав наносити удари.
Разом з тим, у висновках суду першої інстанції зазначено лише про кілька ударів ОСОБА_11 і взагалі не надано належну оцінку показам потерпілого ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_19 , а також висновку експерта щодо характеру, кількості і цілеспрямованості ударів молотком та ножем у область життєво - важливих органів людини - голови та обличчя та які являються небезпечними для життя і здоров`я особи в момент нанесення.

Крім того, судом не вірно зроблено висновок про те, що ОСОБА_8 відразу після нанесення тілесних ушкоджень та отримання телефону припинив свої злочинні дії, оскільки з показів потерпілого та свідків установлено, що злочин спрямований на позбавлення життя та заволодіння телефону розпочався о 20 годині 20.01.2015, а до батьків потерпілого ОСОБА_11 , ОСОБА_24 пішов лише біля 2 години ночі 21.01.2015. Потерпілий втратив свідомість після нанесених йому ударів молотком та ножем, ОСОБА_24 вважав, що позбавив життя ОСОБА_11 . Тривалий час знаходився у будинку, плакав, голосив : «Що він наробив!» та розмірковував як приховати злочин.
Отже, через, деякий час після отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_11 прийшовши до свідомості та втрачаючи багато крові фактично умовив ОСОБА_25 покликати батьків, які проживали у сусідньому будинку через вулицю, але боячись за своє життя спромігся закрити двері, коли ОСОБА_8 вийшов із будинку та знову втратив свідомість. Відповідно до протоколу огляду місця події від 21.01.2015 (а.с. 40-58) при огляді домогосподарства, де проживав ОСОБА_11 та відбувалися події виявлено значні сліди бурої речовини, а саме значної втрати крові потерпілим.
Крім показань обвинуваченого, потерпілого та свідків вина обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні злочинів, передбачених передбаченого ч.1 ст. 187 КК України та ч.2 ст.15 п.6 ч.2 ст.115 КК України підтверджується також і іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції:
-протокол огляду місця події від 21.01.2015 року з доданою фототаблицею про місце вчинення кримінального правопорушення відповідно до якого це є домогосподарство в АДРЕСА_1 і належить ОСОБА_10 , де зазначено про наявність в кімнаті будинку, при вході пятна бурого кольору схожі на кров, металевий молоток без руків`я що лежить окремо /а.с.40-58/;
-протоколом огляду місця події від 21.01.2015 року згідно якого є п`ятиповерхове приміщення Немирівської ЦРЛ кабінет №41 з заставкою «Реєстрація хворих» під яким оглянуто та вилучено одяг потерпілого ОСОБА_11 /а.с.59-61/;
-висновком експерта №76 від 28.01.2015 року проведеної судово-медичної експертизи згідно якого на одягу ОСОБА_8 знайдено кров людини групи В і походження її від потерпілого ОСОБА_11 не виключається /а.с. 63-65/;
-висновком експерта №77 від 28.01.2015 року згідно якого в слідах на речових доказах знайдена кров людини групи В і походження її від потерпілого ОСОБА_11 не виключається /а.с.66-68/;
-висновком експерта №35 від 09.02.2015 року встановлено які тілесні ушкодження були заподіяні ОСОБА_11 рублено-різані рани в лівій скроневій ділянці голови, в області лівої брови, лівої щоки, біля правого вуха, в тім`яній ділянці голови зправа та в області кистів рук які могли виникнути від ударів ножем та молотком і відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я /а.с.94-95/;
-за довідкою вартості станом на 20.01.2015 року вартість бувшого у використанні технічно справного мобільного телефона «Nokia C203» складає 400 гривень /а.с.102/;
-станом на 20.01.2015 року згідно свідоцтва про народження обвинувачений ОСОБА_8 мав повних 15 років /а.с.103/;
-характеризується за місцем проживання як особа що зловживає спиртні напої, схильний до крадіжок, порушує громадський порядок, має неповну сім`ю до складу якої входить мати ОСОБА_12 /а.с.104/;
-був учнем Немирівського професійного ліцею з 01.09.2014 року, поселений у гуртожиток, але за систематичні пропуски занять без поважних причин відрахований /а.с.105,106/;
-за висновком судово-медичної експертизи №70 ОСОБА_8 не страждав раніше та не старждає в теперішній час на хронічне психічне захворювання, а виявляє акцентуацію рис характеру по демонстративно-нестійкому типу, що є варіантом психічної норми.
Згідно п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 06.11.2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності » якщо під час розбою чи вимагання було умисно заподіяно тяжке тілесне ушкодження, внаслідок якого сталася смерть потерпілого, або останнього було умисно вбито, дії винної особи належить кваліфікувати за сукупністю злочинів - за частиною четвертою статті 187 чи статтею 189 КК України і частиною другою статті 121 або пунктом 6 частини другої статті 115 КК України.
Заподіяння потерпілому смерті під час розбою чи вимагання з необережності слід кваліфікувати за сукупністю злочинів - за відповідною частиною статті 187 чи 189 та статтею 119 КК У країни.
Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 07.02.2003 «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я особи» за п. б ч. 2 ст. l 15 КК України як учинене: з корисливих мотивів умисне вбивство кваліфікується в разі, коли винний, позбавляючи життя потерпілого, бажав одержати у зв`язку з цим матеріальні блага для себе або інших осіб (заволодіти грошима, коштовностями, пінними паперами, майном тощо), одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків ( одержати спадщину, позбавитися боргу, звільнитися від платежу тощо) або досягти іншої матеріальної вигоди. При цьому не має значення, чи одержав винний ту вигоду, яку бажав одержати внаслідок убивства, а також коли виник корисливий мотив - до початку чи під час вчинення цього злочину.
За таких обставин, суд виправдавши ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, п. б ч. 2 ст. 115 КК України неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закон, який підлягає застосуванню.
Зазначені докази в свої сукупності та взаємозв`язку між собою і обставинами справи неспростовно доводять винуватість ОСОБА_8 у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій) та закінченому замаху на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині з корисливих мотивів, оскільки вони достатньо вагомі(переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».
Також суд призначив покарання за ч. l ст. 187 КК України, яке не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого, оскільки ОСОБА_8 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за здійснення грабежу та за нанесення тяжкого тілесного ушкодження, на шлях виправлення не став, хоча мав таку можливість, вчинив злочин відносно ОСОБА_11 в стані алкогольного сп`яніння та з корисливими мотивами.
Відповідно до п.п. 1,2,3,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання » за № 7 від 24.10.2004 рок, встановлено, що суди при призначенні покарання мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.
З вироку вбачається, що судом першої інстанції неналежно враховано особу підсудного ОСОБА_8 , який неодноразово був засуджений, вчинив нові кримінальні правопорушення під час непогашеної судимості за умисні злочини та знову вчинив умисні кримінальні правопорушення, а також судом в порушення вимог ч. 3 ст. 374, ст. 413 КПК України, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» за № 7 від 24.10.2004 у мотивувальній частині вироку не враховано обтяжуючу обставину, передбачену п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України - вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а тому вбачаються підстави для призначення ОСОБА_26 більш суворого покарання, ніж зазначене у вироку суду першої інстанції.
Однак, суд апеляційної інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 враховує те, що він вчинив особливо тяжкий злочин, але також враховує те, що мають місце обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 виховувався у неблагополучній сім`ї, вину визнав та щиро розкаявся у вчиненому, просив пробачення у потерпілого, думку потерпілого, який претензій до обвинуваченого не має.
Відповідно до п.4 ч.3 ст. 102 КК України покарання у виді позбавлення волі призначається неповнолітньому за особливо тяжкий злочин на строк не більше десяти років.
Разом з тим ч.3 ст. 68 КК України передбачено, що за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого покарання, передбаченого санкцією статті ( санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
У Постанові Пленуму ВСУ №5 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх», зазначається, що суди при призначенні покарання неповнолітнім повинні суворо дотримуватись принципу справедливості, індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація.
За таких підстав апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, а вирок Немирівського районного суду від 11.11.2015 року скасуванню з ухваленням нового вироку.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 414, 420 КПК України, апеляційний суд ,-
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 11.11.2015 року, щодо ОСОБА_8 , засудженого за ч.1 ст. 187 КК України скасувати.
Визнати винним ОСОБА_8 за ч.1 ст. 187, ч.2 ст. 15, п.6 ч.2 ст. 115 КК України та призначити покарання:
за ч.1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років .
за ч.2 ст. 15, п.6 ч.2 ст. 115, 102 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців без конфіскації майна.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі на строк 8 років без конфіскації майна.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Немирівського районного суду від 05.01.2015, остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років без конфіскації майна.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_8 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 16.02.2015 по 21.04.2016, з 18.07.2017 року по день вступу вироку в законну силу, із розрахунком один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з 16.02.2015 року.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати в сумі 491, 92 гривень за проведення експертизи.
Речові докази матерчаті куртку чорного кольору, светр чорного кольору, кофту типу «гольф» чорного кольору, чоловічі труси синьо-рожевого кольору, джинсові штани синього кольору, кофту чорного кольору з капюшоном повернути потерпілому ОСОБА_11 , кофту повернути ОСОБА_8 , металевий молоток, дерев`яне руків`я від молотка, частину матерчатого килимка зі слідами підошв від взуття, вирізку шпалери, вирізку тюлі, змиви з підлоги, пральної машини, з площадки перед вхідними дверима, з рук ОСОБА_8 , зіскоби з стіни зі слідами бурого кольору знищити.
Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі 3-х місяців з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_8 у той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3
Згідно з оригіналом:
Суддя: