АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 652/138/16-к Головуючий в І інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/791/228/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст.162, ч. 3 ст.185, ч. 1 ст.125 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
адвоката: ОСОБА_8
потерпілого: ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , та прокурора на вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 29 листопада 2017 року відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Костирка Високопільського району Херсонської області, громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.162, ч. 3 ст.185, ч. 1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 29 листопада 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.162, ч. 3 ст.185, ч. 1 ст.125 КК України та призначено покарання
за ч. 3 ст. 185 ч.3 КК України у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі;
за ч. 1 ст. 162 КК України без призначення покарання;
за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді 60 годин громадських робіт.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.
Строк покарання рахується з 29.11.2017 року.
Запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 обраний у вигляді тримання під вартою, взято під варту із залу суду.
Вирішено питання про речові докази та судові витрати.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 16.11.2015 року близько 09 год., умисно з корисливих мотивів, таємно, шляхом зриву навісного замикаючого пристрою, проник до приміщення гаражу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 звідки вчинив крадіжку належного ОСОБА_11 майна, а саме: двох металевих каністр об`ємом 30 л кожна та згідно висновку товарознавчої експертизи № 426 від 28.01.2016 вартість яких становить 430 грн. кожна, з дизельним паливом вартістю 16 грн. 80 коп. за 1 л на загальну суму 1008 грн., а також розукомплектований двигун скутера марки "Мустанг", що складається з лівої половини кришки картера та заднього варіатора, згідно висновку товарознавчої експертизи № 425 від 28.01.2016 року вартість якого становить 780 грн., та скат з резинової гуми марки "Кама", розміром 3,00 х 110, вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи № 425 від 28.01.2016 року складає 260,00 грн., а також титановий диск R-10 вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи № 425 від 28.01.2016 року складає 160 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_11 матеріальних збитків на загальну суму 2638 гривень.
Дії обвинуваченого судом кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення.
Він же 13.11.2015 року близько 03 год., повторно, умисно з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу, проник до загородженої території домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_11 1960 року народження, звідки вчинив крадіжку належного ОСОБА_11 майна: трьох рамок з медом, вагою по 3 кг меду у кожній рамці, що знаходились у вулику, вартість яких згідно висновку товарознавчої експертизи № 427 від 28.01.2016 року становить 673 грн. 50 коп., враховуючи те, що вартість 1 кг соняшникового меду становить 70 грн., та вартість однієї дерев`яної рамки для збирання меду розміром 300 мм х 435 мм становить 14 грн. 50 коп.,чим завдав потерпілому ОСОБА_11 матеріальних збитків на загальну суму 673 грн. 50 коп.
Дії обвинуваченого судом кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.
Він же 01.12.2015 року близько 00 год. 10 хв., повторно, умисно з корисливих мотивів, таємно, шляхом віджиму металопластикового вікна, проник до житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належить на праві приватної власності ОСОБА_12 , 1947 року народження, звідки вчинив крадіжку належного ОСОБА_13 майна: шерстяної ковдри комбінованого кольору з малюнком зелено-білої шахматки та малюнків у вигляді квітів розміром 2,0 м х 1,35 м, вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи № 430 від 28.01.2016 року становить 145 грн., та електрообігрівач - конвектор марки "Термія" з маркуванням ЕВУ А-2.0/230-1(с), 230 В-50Гц, 2,0 кВт, ІР-20, 2010 року виготовлення, вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи № 431 від 28.01.2016 року становить 700 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_12 , матеріальних збитків на загальну суму 845,00 грн.
Дії обвинуваченого судом кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.
Крім того , ОСОБА_7 01.12.2014 року близько 02 год., умисно, незаконно, тобто без відповідного дозволу, без передбачених на те законом підстав, проник до приміщення житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_14 чим порушив передбачене статтею 30 Конституції України конституційне право вказаної особи на недоторканість житла.
Дії обвинуваченого судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 162 КК України як порушення недоторканості житла, кваліфікуючими ознаками якого є: незаконне проникнення до житла особи.
Він же 21.10.2016 року близько 10 год., повторно умисно з корисливих мотивів, таємно,шляхом віджиму металопластикового вікна, проник до приміщення будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві приватної власності ОСОБА_15 , звідки вчинив крадіжку належного їй ноутбука марки "ACER" чорного кольору, з одноядерним процесором Intel, частотою процесора 2,2 ГГц, оперативною пам`яттю 4 Гб, придбаного у 2013 році, вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи № 424 від 28.01.2016 року становить 3700 грн., чим завдав ОСОБА_15 матеріальних збитків на вказану суму.
Дії обвинуваченого судом кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.
Він же 13.02.2016 року близько 01 год., повторно, умисно з корисливих мотивів, таємно, шляхом пошкодження вхідних дверей металевим ломом, проник до приміщення магазину " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , що належить приватному підприємцю ОСОБА_16 , 1966 року народження,звідки вчинив крадіжку належних їй товаро-матеріальних цінностей, а саме: однієї пляшки вина "Шабо" "Королівський підвал" об`ємом 0,5 л, вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи № 1338 від 22.02.2016 року становить 33 грн. 95 коп., однієї пляшки вина "Коблево" об`ємом 0,5 літри, вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи №1339 від 22.02.2016 року становить 30, 70 грн., десяти пачок цигарок «Честерфілд», вартість однієї пачки цигарок, згідно товарознавчої експертизи становить 18 грн. 20 коп., чим завдав потерпілій ОСОБА_16 матеріальних збитків на загальну суму 246 грн. 65 коп.
Дії обвинуваченого судом кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.
Також ОСОБА_7 05.05.2016 року близько 01 год., умисно з корисливих мотивів, шляхом вільного відкриття вхідних дверей проник до приміщення гаражу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 звідки таємно, повторно вчинив крадіжку належного ОСОБА_17 майна, а саме: бувшої у використанні бензопили марки «Урал-2 електрон» 1986 року випуску, вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи № 3183 від 19.05.2016 року становить 700 грн., а також бувшого у використанні електропаяльника ГОСТ 724983 № 9 ПЦН 65-220, вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи № 3183 від 19.05.2016 року становить 100 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_17 матеріальних збитків на загальну суму 800 грн.
Дії обвинуваченого судом кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.
Він же 12.07.2016 року близько 01.15 год., знаходячись біля будівлі гаража, розташованого по АДРЕСА_1 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_9 умисно наніс останньому один удар дерев`яною палицею в область голови, в результаті чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді рани в тім`яно-потиличній області зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 42 від 12.07.2016 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Дії обвинуваченого судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.
Суд визнав недоведеним пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні 05.12.2015 року крадіжки майна , належного ОСОБА_18 із приміщення салону краси «Стиль», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 і вирок суду в цій частині в апеляційному порядку не оскаржується.
Адвокат ОСОБА_10 в апеляційній скарзі вважає незаконним вирок в частині визнання винуватим ОСОБА_7 у крадіжці майна ОСОБА_15 21.10.2016 року та у завданні тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , та вказує на те, що суд призначив занадто суворе покарання . Просить вирок скасувати в частині визнання ОСОБА_7 винним за ч.1 ст.125 КК України та ч.3 ст.185 КК України (крадіжка ноутбука), і ухвалити новий вирок, визнавши недоведеними вказані злочини.
Захисник стверджує , що суд допустив порушення права обвинуваченого на захист, не врахував його пояснення на свій захист, показань свідків та потерпілої, не перевірив надані стороною обвинувачення докази на предмет їх належності та допустимості.
Суд залишив поза увагою показання потерпілої ОСОБА_15 , яка пояснила в суді, що підозрює у вчиненні крадіжки не ОСОБА_7 , а ОСОБА_19 .
Суд без визначених законом підстав повторно допитав свідка ОСОБА_19 та не взяв до уваги, що він вказав на неприязні стосунки з потерпілою, засудженим та свідком ОСОБА_20 .
Апелянт вказує на те, що суд порушив право обвинуваченого на захист, слідчий експеримент щодо крадіжки ноутбука не проводився, допит свідка ОСОБА_19 проведено із порушенням порядку допиту. З показів свідка зрозуміло, що на момент продажу ноутбуку він знав, що той крадений саме він організував продаж ноутбуку, кошти за ноутбук використав на власні потреби.
Захисник стверджує, що докази по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України (крадіжка ноутбука) є неналежними та недопустимими, вина у вчиненні обвинуваченим данного злочину не доведена. Не доведеною також вважає і винуватість ОСОБА_7 у завданні тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , оскільки самого потерпілого не було допитано в суді.
Призначене обвинуваченому покарання вважає занадто суворим.
В поданій апеляційній скарзі прокурор просить вирок в частині призначеного покарання скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості і постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за за ч. 3 ст. 185 ч.3 КК України у вигляді 4 роки позбавлення волі; за ч. 1 ст. 162 КК України визнати винним без призначення покарання; за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді 60 годин громадських робіт. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
Фактичні обставини кримінального провадження, доведеність винуватості не оспорює.
Інші учасники судового провадження вирок не оскаржували.
Адвокат ОСОБА_10 , починаючи з 19 квітня 2018 року в судові засідання не зявлявся, причини неявки не повідомляв. Судом апеляційної інстанції вживалися всі можливі заходи для його виклику до суду, проте всі наявні у справі засоби звязку із захисником були вимкнені. За згодою обвинуваченого з урахуванням думки учасників судового провадження з метою дотримання прав обвинуваченого на захист та дотримання розумних строків розгляду провадження , ОСОБА_7 було призначено захисника Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Законний представник та служба у справах дітей були повідомлені про час та місце розгляду кримінального провадження.
Заслухавши доповідь судді,думку прокурора, який підтримав апеляційні вимоги прокурора та заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника , пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні вимоги сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження та, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступного висновку.
Вирок суду в частині доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні крадіжок майна потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , проникнення до будинку ОСОБА_14 та кваліфікацію його дій за цими епізодами в апеляційних скаргах не оспорюється, а тому вирок суду в цій частині відповідно до положень ч 1 ст. 404 КПК України в апеляційному порядку не переглядається.
В ході апеляційного розгляду потерпілий ОСОБА_9 відмовився від обвинувачення за ч. 1 ст. 125 КК України.
Відповідно до положень п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
За приписами ст. 417 КПК України суд, апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 КПК скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
За наведених вище підстав, вирок суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч 1 ст. 125 КК підлягає скасуванню, а провадження в цій частині належить закрити, а тому за результатами апеляційного розгляду колегія суддів не має підстав зробити аналіз доводів апеляційної скарги захисника про недоведеність винуватості ОСОБА_7 у завданні телесних ушкоджень ОСОБА_9 .
З урахуванням наведеного, вирок суду в частині призначеного покарання підлягає зміні.
Із вироку видно, що висновок про вчинення обвинуваченим крадіжки ноутбука у потерпілої ОСОБА_21 суд побудував на доказах, які безпосередньо дослідив у судовому засіданні, та перевірив з точки зору їх достатності, достовірності, допустимості.
Потерпіла ОСОБА_15 в суді підтвердила факт крадіжки із її будинку ноутбуку марки ACER 21.10.2016 року. У свій заяві про вчинення злочину , вона вказала , що підозрює у крадіжці Труфана К.
Свідок ОСОБА_19 в суді підтвердив, що в жовтні 2016 року ОСОБА_7 приніс ноутбук, сказавши при цьому , що він належить йому . Ноутбук вони продали ОСОБА_22 .
Факт покупки у ОСОБА_23 ноутбуку в жовтні 2016 року підтвердив в суді свідок ОСОБА_24 .
Сам ОСОБА_7 в суді не заперечив факт продажу разом з ОСОБА_25 ноутбуку свідку ОСОБА_26 , але наполягав на тому, що ноутбук викрав ОСОБА_19 .
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що покладені в основу вироку докази доводять, те , що ОСОБА_7 здійснив крадіжку ноутбука.
Посилання захисника на те, що покази потерпілої ОСОБА_21 спростовують такі висновки суду є неприйнятними, оскільки викрадення майна вчинене таємно за відсутності потерпілої, а покази потерпілої про те, що ноутбук міг вкрасти ОСОБА_27 носять характер припущення і об`єктивно не підтверджуються доказами та суперечать встановленим судом обставинам події.
Показання свідка ОСОБА_28 в цілому узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_24 . Підстав ставити під сумнів достовірність показань цих свідків колегія суддів не вбачає. Показання свідка ОСОБА_27 були покладені судом в основу вироку в якості доказу і по іншому епізоду крадіжки , скоєному ОСОБА_29 . Їх достовірність апелянтами не оспорюються. Зміст показань потерпілої та свідків, викладених у вироку відповідають тим свідченням , які вони надавали в судовому засіданні, що підтверджується технічним записом судових засідань. Об`єктивних підстав вважати, що свідки оговорюють обвинуваченого колегія суддів не встановила. Та обставина , що свідок ОСОБА_30 вказав на те, що гроші за ноутбук він передав ОСОБА_31 не доводять непричетність ОСОБА_23 до крадіжки ноутбука.
Твердження захисника про те, що суд допустив порушення вимог КПК під час допиту свідка ОСОБА_28 , допитавши його повторно, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки вимоги кримінального процесуального закону не містять заборони повторного допиту судом свідків у разі необхідності додаткового та повного з`ясування обставин події.
Доводи захисника про те, що протокол огляду місця події від 09.12.2015 року слід визнати недопустимим доказом, оскільки огляд проведено без ухвали слідчого судді, є неприйнятними , оскільки слідчим здійснено не обшук житла , а саме огляд місця події з метою зясування способу проникнення до будинку за згодою потерпілої , яка є власником житла.
Фактично доводи апеляційної скарги захисника зводяться до незгоди із оцінкою суду досліджених у провадженні доказів.
Істотних порушень вимог КПК під час дослідження судом доказів , які б перешкодили суду ухвалити законне і обгрунтоване судове рішення не вбачається.
Під час апеляційного розгляду колегією суддів залишене без задоволення клопотання обвинуваченого про повторне дослідження всіх доказів за епізодом крадіжки ноутбука, з огляду на те, що стороною захисту не було зазначено підстав , визначених ч 3 ст. 404 КПК для повторного дослідження доказів . Позиція обвинуваченого обгрунтовувалася незгодою із оцінкою судом доказів.
Не знайшли свого підтвердження і доводи захисника про порушення права обвинуваченого на захист. Матеріали провадження свідчать про те, що ОСОБА_7 допитаний у присутності захисника, законного представника та представника служби у справах дітей. Він мав можливість вільно висловити свою позицію щодо предявленого обвинувачення , задавати питання потерпілим та свідкам.
Перевіряючи твердження захисника та прокурора про невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого колегія суддів дослідила відомості , що характеризують особу обвинуваченого , умови його виховання та проживання .
Досудова доповідь органу пробації не складалася через те, що відповідні положення ст. 314 -1 КПК України на час проведення підготовчого судового засідання у даному кримінальному провадженні не набули чинності.
Як встановлено судом ОСОБА_32 вперше притягується до кримінальної відповідальності , проте скоїв кілька епізодів тяжких корисливих злочинів, що характеризує його як особу, схильну до скоєння кримінальних правопорушень, характеризується за місцем проживання та за місцем навчання негативно.
Мати обвинуваченого не має виховного впливу на нього, і не здатна забезпечити контроль за його поведінкою. Умови проживання та матеріального утримання є задовільними.
Обставиною, що помякшує покарання суд визнав вчинення злочину у неповнолітньому віці.
Матеріали провадження свідчать про те, що ОСОБА_7 визнав вину по деяким епізодам злочинної діяльності , проте його поведінка не вказує на те, що він щиро жалкує про скоєне та критично оцінює свої дії та їх наслідки.
Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що обвинувачений щиро покаявся є голослівними та не грунтуються на матеріалах кримінального провадження.
Тяжкість вчинених злочинів, кількість епізодів злочинної дільяності , дані про особу обвинуваченого , який характеризується негативно , неспроможність матері контролювати поведінку обвинуваченого та здійснювати превентивні заходи з метою запобігання вчинення ним кримінальних правопорушень дали суду підстави дійти висновку , що виправлення обвинуваченого можливе за умови реального відбування призначеного судом покарання у спеціальній виховній установі.
Призначене судом покарання є справедливим, воно відповідає положенням ст. 50, 65, 102, 103 КК України і буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів і підстав вважати призначене покарання несправедливим через його суворість, як на тому наполягає захисник , колегія суддів не вбачає.
Апеляційна скарга прокурора не містить обгрунтованих доводів , що призначене покарання є занадто мяким.
Клопотання обвинуваченого про застосування до нього положень Закону України «Про амністію у 2016 році », як до особи, яка скоїла злочини у неповнолітньому віці, задоволенню не підлягає, оскільки його визнано винуватим у скоєнні тяжких кримінальних правопорушень, що унеможливлює застосування положень п а ст. 1 зазначеного Закону.
Підстав для призначення покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України , як про те просив у письмових клопотаннях обвинувачений, колегія суддів також не вбачає, оскільки судом не було встановлено обставин, які б істотно знижували суспільну небезпечність обвинуваченого.
Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг захисника та прокурора.
Керуючись ст. 376 ч 2, ст 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 29 листопада 2017 року в частині визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України скасувати. Кримінальне провадження за епізодом завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_9 за ч 1 ст. 125 КК України закрити у зв`язку із відмовою потерпілого ОСОБА_9 від обвинувачення на підставі п 7 ч 1 ст. 284 КПК України.

Вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 29 листопада 2017 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, за ч. 1 ст. 162 КК України без призначення покарання.

На підставі ч 1 ст. 70 КК УКраїни за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим вважати ОСОБА_7 засудженим до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом трьох місяців, а обвинуваченим у той же строк з дня отримання копії ухвали може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду.

Судді: (три підписи)

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Копія вірна, ухвала набирає законної сили 17.05.2018 року

Суддя: ОСОБА_2