ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого ОСОБА_1

за участі :

секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел. Підволочиську Тернопільської області кримінальне провадження зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000255 від 15 листопада 2017 року відносно обвинуваченого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ярке Поле Кіровського району Автономної Республіки Крим, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, тимчасово не працюючого, не депутата, мешканця АДРЕСА_1 , судимого: 02.02.1996 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ст. 17, 140 ч. 1, ст. 140 ч.2, 42 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки з конфіскацією майна, звільненого 23.08.1996 року згідно наказу президента України про амністію від 27.06.1996 року, 13.11.1997 року Збаражським районним судом за ч. 2 ст. 140 КК України, до позбавлення волі на строк 2 роки, 25.10.1999 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ст. 140 ч. 2 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, 27.01.2003 року Підволочиським районним судом за ст. 185 ч.3, 357 ч.1 КК України, до позбавлення волі на строк 4 роки, 27.04.2006 року Підволочиським районним судом за ст. 185 ч.3, 185 ч 2, 70 КК України, до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, на підставі ст. 71 КК України приєднано 1 рік по вироку суду від 27.01.2003 року, в загальному 4 роки 6 місяців, 18.02.2011 року Підволочиським районним судом за ст. 263 ч. 2 КК України, до штрафу 680 гривень, 12.04.2012 року Підволочиським районним судом за ст. 263 ч.3 КК України до арешту на строк 3 місяці, 24.06.2014 року Підволочиським районним судом за ч.1 ст.309 КК України до 1 р. обмеження волі, 10 грудня 2014 року Підволочиським районним судом за ч.2 ст. 185, 198 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців, 10 листопада 2017 року за ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 263, 395 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 25 квітня 2018 року Апеляційним судом Тернопільської області за ч.2 ст. 185 КК України на підставі ч.4 ст. 70 КК України до 6 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 25 жовтня 2017 року, близько 13:05 год, знаходячись у приміщенні службового кабінету заступника начальника Підволочиського відділення управління ВДФСС України в Тернопільській області ОСОБА_5 , що у смт. Підволочиськ по вул. Д.Галицького, 33, Тернопільської області, скориставшись його відсутністю, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії не будуть помічені сторонніми особами, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, умисно, таємно викрав з куртки ОСОБА_5 , котра знаходилась на кріслі, гаманець з грошовими коштами в сумі 2200 гривень, з якими з місця скоєння злочину втік, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні повністю погодився зі всіма доказами по справі, що були зібрані під час досудового слідства і підтверджують його винність у вчиненні кримінального правопорушення згідно обвинувального акту за ч. 2 ст. 185 КК України, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

З`ясувавши думку учасників судового розгляду про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд визнає недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Крім того суд, з`ясувавши у обвинуваченого ОСОБА_4 правильність розуміння ним зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а також роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, приходить до переконання, що справу слід розглянути в порядку спрощеного провадження.

Так, будучи допитаним у судовому засіданні в якості обвинуваченого, ОСОБА_4 показав, що дійсно 25 жовтня 2017 року, близько 13:05 год, знаходячись у приміщенні службового кабінету заступника начальника Підволочиського відділення управління ВДФСС України в Тернопільській області ОСОБА_5 , що у смт. Підволочиськ по вул. Д.Галицького, 33, Тернопільської області, скориставшись його відсутністю, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії не будуть помічені сторонніми особами, викрав із карману куртки, що висіла на кріслі, гаманець у якому знаходились грошові кошти, після чого утік. Грошові кошти забрав із собою, а гаманець викинув неподалік. Чітко пригадати не може, яку суму коштів викрав, оскільки перебував в стані алкогольного сп`яніння, однак не заперечив, що розмір міг становити 2200 гривень, чотири купюри номіналом по 500 гривень і одна по 200 гривень, частину яких витратив на власні потреби, а 500 гривень повернув власнику.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані докази в їх повній сукупності, суд, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення та вважає, що його дії кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

З характеризуючих даних особи обвинуваченого вбачається, що до ОСОБА_4 , жителя АДРЕСА_1 , зауважень з боку виконкому селищної ради немає, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває.

При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушення, котрий відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, наслідків, що наступили, особу обвинуваченого, те, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Також, беручи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, часткове добровільне усунення заподіяної шкоди, обставини, що обтяжують покарання, а саме рецедив злочину, з урахуванням фактичних обставин справи, думки потерпілого, суд приходить до переконання, що ОСОБА_4 слід притягнути до кримінальної відповідальності відповідно до санкції статті обвинувачення, що передбачене ч.2 ст. 185 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі.

Разом із тим у судовому засіданні встановлено, що вироком Апеляційного суду Тернопільської області від 25 квітня 2018 року вирок Підволочиського районного суду від 20 лютого 2018 року в частині призначеного покарання скасовано та ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_4 вважати засудженим за ч.2 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді одного року позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та попереднім вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 10 листопада 2017 року, остаточно ОСОБА_4 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 3 місці з конфіскацією майна, тобто після постановлення вказаного вироку встановлено, що обвинувачений винен у іншому злочині, вчиненому до постановлення даного вироку.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 70 КК України за правилами передбаченими ч.1-3 даної статті призначається покарання, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку у строк покарання остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання відбуте повністю або частково за попереднім вироком.

Згідно до п. 22 Постанови ПВС України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що принцип повного або часткового складання покарань може застосовуватись у випадках призначення за окремі злочини, що входять до сукупності, як однакових, так і різних за видом покарань. При частковому складанні розмір остаточного покарання в усякому разі має бути більшим за розмір кожного з покарань, призначених за окремі злочини. Остаточне покарання за сукупністю злочинів має визначатися за найбільш суворим видом покарання за окремі злочини, що до неї входять, і в межах санкції того закону, який передбачає більш суворе покарання.

Разом із тим відповідно до ч.1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів, суд призначивши покарання (основне і додаткове) за кожен злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного або часткового складання призначених покарань.

Згідно роз`яснень Постанови ПВС України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зокрема п.20 передбачено, що встановлений ст. 70 КК України порядок, згідно з яким суд зобов`язаний призначити покарання за кожен злочин, а потім остаточно визначити покарання за сукупності злочинів, і вказане стосується як основних, так і додаткових покарань.

Враховуючи викладене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання призначеного за цим вироком та попереднім вироком Апеляційного суду Тернопільської області від 25 квітня 2018 року, згідно якого ОСОБА_4 було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 3 місяців з конфіскацією майна, оскільки саме таке покарання відповідатиме меті його призначення, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Речові докази по справі, а саме грошові кошти в розмірі 500 гривень, чоловічий гаманець, посвідчення водія, талон до посвідчення водія, два свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль ВАЗ та УАЗ повернути законному володільцю ОСОБА_5 .

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлено.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 368, 370,371,374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 1 року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених за цим та попереднім вироком Апеляційного суду Тернопільської області від 25 квітня 2018 року, остаточно ОСОБА_4 визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з конфіскацією майна.

Зарахувати у строк відбуття покарання, те покарання, що відбуте за попереднім вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 10 листопада 2017 року, тобто з 26 грудня 2017 року, (часу затримання для відбування покарання за попереднім вироком) до 15 травня 2018 року.

Речові докази по справі, а саме грошові кошти в розмірі 500 гривень, чоловічий гаманець, посвідчення водія, талон до посвідчення водія, два свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль ВАЗ та УАЗ повернути законному володільцю ОСОБА_5 .

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлено.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом 30-ти днів з моменту його проголошення, а засудженому, який перебуває під вартою протягом цього ж строку з моменту вручення копії судового рішення.

Головуючий підпис

копія вірна:

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_1