Справа № 305/188/17
Провадження номер 1-кп/305/293/18
УХВАЛА

про призначення справи до судового розгляду

08.06.18 Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

колегії: судді - доповідача ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю: секретаря - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7 ,

потерпілого - ОСОБА_8

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у порядку дистанційного провадження, в режимі відеоконференції із ДУ "Закарпатська УВП (№9)"обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР 23.11.2016 за №0001432про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ст.348 КК України,
ВСТАНОВИВ:

01 червня 2018 року, до Рахівського районного суду, Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР 23.11.2016 за №0001432про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ст.348 КК України.
Ухвалою колегії суддів від 04 червня 2018 року призначено підготовче судове засідання на 16.00 годину, 08 червня 2018 року.
Ухвалою колегії суддів від 08.06.2018 , за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_6 проведення підготовчого засідання призначено у порядку дистанційного провадження, в режимі відеоконференції із ДУ "Закарпатська УВП (№9)".
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 просить суд призначити кримінальне провадження до судового розгляду, вважає, що обвинувальний акт наданий суду складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття справи, внесення подання про визначення підсудності немає.
Окрім того, прокурором подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, обраного стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 .
Клопотання прокурор мотивує наступними доводами.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 348 КК України, тобто у замаху на вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, який згідно ч. 5 ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, та ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у носінні вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, який згідно ч. 4 ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 23.02.2017. Вказаний запобіжний захід періодично продовжувався Хустським районним судом, востаннє на підставі ухвали від 11.04.2018 на строк по 11.06.2018 включно.
Вважаючи, що ОСОБА_6 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою , прокурор у клопотанні зазначає, що ризики, передбачені п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України на даний час не відпали, а саме, перебуваючи на волі ОСОБА_6 , з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілого і свідків.

Зокрема, наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду, обґрунтовує тим, що ОСОБА_6 усвідомлює, що у разі визнання його винним у вчиненні даних злочинів, один з яких відноситься до групи особливо тяжких, його може бути покарано до позбавлення волі на строк від 9 до 15 років або довічним позбавленням волі, він хоч і має постійне місце проживання, але є розлученим та упродовж тривалого періоду часу може відлучатися від свого постійного місця проживання без відома родичів. Крім цього, ОСОБА_6 ніде не працює, не має утриманців, схильний до вчинення кримінальних правопорушень, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів і будучи звільненим від кримінальної відповідальності на підставі ст. 75 КК України, за ч. 1 ст. 263 КК України, скоїв новий злочин, тобто, інкриміновані йому діяння скоїв під час іспитового строку та у стані алкогольного сп`яніння. Тому наявні достатні та обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду.

Відповідно до п. 3 ст. 177 КПК України наявність ризику незаконно впливати на потерпілого, свідка обґрунтовується тим, що перебуваючи на волі ОСОБА_6 , з метою уникнення від кримінальної відповідальності, матиме можливість незаконно впливати на потерпілого та свідків шляхом умовляння, підкупу чи погроз з метою зміни наданих ним раніше показань. Крім цього, розгляд даного обвинувального акту судом не розпочато, у справі на даний час не допитано свідків та потерпілого.

Щодо ризику, зазначеного у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України про те, що ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується тим, що він схильний до вчинення кримінальних правопорушень, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів і будучи звільненим від кримінальної відповідальності на підставі ст. 75 КК України за ч. 1 ст. 263 КК України скоїв нові злочини, один з яких особливо тяжкий.

Вищенаведені ризики в неправомірній процесуальній поведінці ОСОБА_6 , , на думку прокурора, належним чином обґрунтовані та підтверджують, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією його від суспільства, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 та перешкодити обвинуваченому ухилитися від суду, та не дасть можливості перешкодити негативному впливу на хід судового провадження, а більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти настанню вказаних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки жоден з існуючих запобіжних заходів не можна застосувати до ОСОБА_6 , оскільки:

-особисте зобов`язання не можливо застосувати через те, що ОСОБА_6 хоч і має постійне місце проживання, але є розлученим та упродовж тривалого періоду часу може відлучатися від свого постійного місця проживання без відома родичів, а також ніде не працює та не має утриманців. Наведене дає підстави вважати, що він, перебуваючи на волі, зможе виїхати з місця свого проживання, з метою уникнення кримінальної відповідальності. У зв`язку з цим, вказаний запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 ;

-особисту поруку не можливо застосувати, оскільки на даний час жодна особа, яка б заслуговувала на довіру, із відповідною заявою не зверталась;

-заставу, як основний запобіжний захід, не можливо застосувати через те, що на час затримання ОСОБА_6 він ніде не працював і стороні обвинувачення не відомий його фінансовий стан, а крім того, жоден громадянин не звернувся із заявою про можливість внесення такої застави на відповідний депозитний рахунок;

-домашній арешт не можливо застосувати, враховуючи те, що

ОСОБА_6 хоч і має постійне місце проживання, але є розлученим та упродовж тривалого періоду часу може відлучатися від свого постійного місця проживання без відома родичів, а також ніде не працює та не має утриманців. Наведене дає підстави вважати, що він, перебуваючи на волі, зможе виїхати з місця свого проживання, з метою уникнення кримінальної відповідальності. У зв`язку з цим, вказаний запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні клопотань не заявив, надавати пояснення стосовно питань, які вирішуються у підготовчому судовому засіданні відмовився.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 заперечила проти клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу, водночас подала до суду клопотання про зміну запобіжного заходу обраного стосовно її підзахисного, з тримання під вартою на домашній арешт, із забороною покидати місце проживання в певний час доби. Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_6 позитивно характеризується по місцю проживання, має на утриманні неповнолітнього сина, за період його перебування під вартою втратив матір з якою проживав у одному будинку та не зміг попрощатися. ОСОБА_6 вже тривалий час утримується під вартою, хоча його вина не є доведеною, тому, після спливу певного проміжку часу навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання обвинуваченого під вартою.

Також зазначає, що прокурор не довів наявність ризиків, встановлених ст.177 КПК України. Проти призначення кримінального провадження до судового розгляду не заперечила.

Потерпілий ОСОБА_8 у підготовчому судовому засіданні підтримав думку прокурора про необхідність продовження дії запобіжного заходу, обраного стосовно ОСОБА_6 . Зазначає, що, на його думку, позитивна характеристика , подана на обвинуваченого сільською радою, не відповідає дійсності. Проти призначення кримінального провадження до судового розгляду не заперечив.

Дослідивши обвинувальний акт, заслухавши учасників кримінального провадження, колегія суддів вважає, що відсутні перешкоди для призначення судового розгляду, передбачені ст. 314 КПК України.

Дане кримінальне провадження підсудне Рахівському районному суду Закарпатської області, підстав для закриття чи зупинення кримінального провадження немає, обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги Закону.

У підготовчому судовому засіданні клопотань, які перешкоджають призначенню кримінального провадження для судового розгляду, не заявлено.

При таких обставинах судом встановлені достатні підстави для призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, а також клопотання захисника про зміну раніше обраного запобіжного заходу на інший, більш м`який, колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Згідно з ч.3 статті 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. За відсутністю зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Згідно вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; його репутація; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Як зазначено у пункті 3 рішення Конституційного суду України від 23.11.2017 № 1-р/2017, звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, слідчий, прокурор мають викласти обставини, які доводять, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам.

Згідно з практикою застосування Європейським судом з прав людини пункту 3 статті 5 Конвенції після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою; до того ж такі підстави мають бути чітко наведені національними судами (пункт 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України").

Отже, обґрунтованість застосування запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, зокрема домашнього арешту та тримання під вартою, має піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу, періодично об`єктивним та неупередженим судом на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказані запобіжні заходи застосовуються, у тому числі при закінченні досудового розслідування, коли деякі ризики вже можуть зникнути.

Суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу.

Як встановлено судом, стосовно ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 23.02.2017. Вказаний запобіжний захід періодично продовжувався Хустським районним судом, востаннє, на підставі ухвали від 11.04.2018 на строк по 11.06.2018 включно.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 вироком Рахівського районного суду від 19.04.2016 року був засуджений за ст.263 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі, з застосуванням ст.75 КК України, з іспитовим строком 1 рік. Отже, інкриміновані кримінальні правопорушення, імовірно, вчинив під час дії іспитового терміну, у стані алкогольного сп`яніння. Він не має постійного місця роботи, являється розлученим. Суд не володіє жодними належними доказами на підтвердження міцності його соціальних зв`язків. Лікарських протипоказань проти утримання обвинуваченого під вартою суду не надано.

Одночасно, суд не взмозі взяти до уваги твердження захисника про наявність на утриманні обвинуваченого неповнолітньої дитини та його позитивну характеристику з місця проживання, оскільки належних доказів на підтвердення вказаних обставин (довідки, характеристика, тощо) захисником не додано, отже є голослівним. Натомість, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кількох злочинів, в тому числі особливо тяжкого, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі позбавлення волі на строк від 9 до 15 років або довічного позбавлення волі, що в свою чергу саме по собі може спричинити бажання обвинуваченого ухилитися від суду.

У межах зазначеного кримінального провадження судове слідство ще не розпочато, тому, потерпілий та свідки не допитані, таким чином, перебуваючи на волі, обвинувачений може ухилитися від слідства та суду, матиме змогу вплинути на свідків та потерпілого.

Підсумовуючи викладені вище обставини, колегія суддів вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки на даний час не відпали ризики, які були встановлені під час обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому строк дії запобіжного заходу обвинуваченому слід продовжити строком на два місяці.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 314-316, 331, 369-372 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", суд -
УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.263, ст. 348 КК України на 09 год. 30 хв., дня 31 липня 2018 року, з обов`язковою участю прокурора, обвинуваченого.

Кримінальне провадження розглядати колегіально, у складі трьох професійних суддів, у залі суду №1 Рахівського районного суду Закарпатської області.

У судове засідання викликати учасників судового процесу.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , строком на два місяці, тобто по 07 серпня 2018 року, включно.

Клопотання адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу - відхилити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3