Справа № 372/2392/18
Провадження 1-кс-1018/18
ухвала
Іменем України

17 серпня 2018 року м. Обухів

Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області клопотання слідчого СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області звернувся до суду із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000810 від 15.08.2018 року, за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України, яке погоджено прокурором Обухівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 15.08.2018 близько 11 год. 00 хв., ОСОБА_5 перебуваючи на території ПрАТ ККПК, що за адресою: Київська область, м. Обухів, по вулиці Київська, 130, поблизу посту №4 на території недобудованого логістичного центру, на власному автомобілі марки «VOLKSWAGEN T5» НОМЕР_1 помітив вироби з металлу чорного кольору (металобрухт), який знаходився на землі. Після чого, з метою особистого збагачення, маючи умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 почав переносити вказаний металобрухт до зазначеного автомобіля та побачивши, що його дії були викриті директором ТОВ «ФОРСАЖ ВДВ» ОСОБА_6 , сів до свого автомобіля і разом з викраденим майном, а сааме металобрухтом зі сплаву сталі вагою 120 кг вартістю 660 грн. почав тікати в напрямку м. Українка, Обухівського району Київської області, при цьому ігноруючи заклики ОСОБА_6 повернути металолом. Однак ОСОБА_5 свій злочинний умисел до кінця довести не зміг з причин, що не залежали від його волі так як ОСОБА_6 на службовому автомобілі ТОВ «ФОРСАЖ ВДВ» наздогнав ОСОБА_5 поблизу дерев`яного ринку, що за адресою: Київська область, м. Обухів, вул. Промислова, 2 та викликав працівників поліції, якими в ході огляду автомобіля було вилучено металобрухт зі сплаву сталі вагою 120 кг.

15.08.2018 року вищевказане повідомлення зареєстроване до ЖЄО Обухівського ВП за № 9713 від 15.08.2018 року, буловнесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000810 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України.

Виходячи з того, що 15.08.2018 в оглянуті в ході ОМП автомобіль марки «VOLKSWAGEN T5» НОМЕР_1 , належний згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ОСОБА_5 , та металобрухт зі сплаву сталі вагою 120 кг, вилучено до Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, та поміщено на майданчик тимчасового тримання Обухівського ВП ГУ НП в Київській області.

15.08.2018 виявлені та вилучені речі, постановою слідчого на підставі ч. 2 п. 9 ст. 40, 94, ч. 2 ст. 100, ч. 3 ст. 110, на підставі ч. 1 ст. 98 КПК України, визнанні речовими доказами у кримінальному провадженні.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема як арешт майна.

У відповідності до ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення та одержані внаслідок його вчинення.

У відповідності до ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час огляду та обшуку.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене, з метою досягнення дієвості кримінального провадження та досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вищезазначеного злочину та запобігання можливості здійснити приховування, зникнення, втрати, використання, реалізації, передачі, відчуження вказаного майна, наявна необхідність у застосуванні арешту на майно вилучене в ході огляду місця події в гр. ОСОБА_5 , а саме : автомобіль марки «VOLKSWAGEN T5» НОМЕР_1 , належний згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ОСОБА_5 , та металобрухт зі сплаву сталі вагою 120 кг, такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Слідчий Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, в клопотанні просив розглянути його без участі слідчого та прокурора, вимоги клопотання підтримує в повному обсязі, також просив не здійснювати фіксацію судового засідання за допомогою технічних засобів.
Згідно норми ч. 1 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Дослідивши матеріали справи, вважаю клопотання таким, що підлягає до часткового задоволення зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що 16 серпня 2018 року слідчий СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, згідно якого просив легалізувати огляд, проведений 15.08.2018 року автомобіля марки «VOLKSWAGEN T5» НОМЕР_1 , належного згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ОСОБА_5 .

Ухвалою слідчого судді від 16.08.2018 року клопотання слідчого СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 про проведення огляду задоволено.
15.08.2018 року вилучене в ході огляду майно, постановою слідчого СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 визнано речовим доказом.
Відповідно до вимог ст. 167 КПК України вилучене під час огляду майно являється тимчасово вилученим майном, яке відповідає вимогам ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом по даному кримінальному провадженню, щодо якого, відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, слідчому необхідно звернутись із клопотанням про арешт майна.
Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України. Частиною 1 ст. 131 КПК України встановлено, що заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
За вимогами ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (частина 1). Арешт майна допускається, зокрема з метою забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК).
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Оскільки слідчому судді надано постанову про визначення майна як речового доказу у кримінальному провадженні, у рамках якого подано клопотання, воно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, клопотання слідчого в частині накладення арешту на сплав сталі вагою 120 кг, слід задовольнити.
Щодо накладення арешту на автомобіль марки «VOLKSWAGEN T5» НОМЕР_1 , належного згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ОСОБА_5 , слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно п. 5 ч. 1,2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Враховуючи вказані положення щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності, а також з огляду на те, що транспортний засіб має значну матеріальну цінність, а його тримання на відкритому майданчику не забезпечить належного збереження, а також те, що потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання в цій частині.
Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-174, 376 КПК України,

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській область ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 15.08.2018 року під час огляду місця події в присутності понятих майно, металобрухт зі сплаву сталі вагою 120 кг.

В задоволенні інших вимог клопотання відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1