Справа № 346/1188/18
Провадження № 1-кп/346/250/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2018 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні внесеному в єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000022 від 02 березня 2018 року про обвинувачення :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, військовослужбовця за контрактом на посаді навідника танкового взводу танкової роти танкового батальйону управління військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, раніше несудимого, у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 407 ч.4 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений будучи військовослужбовцем не з`явився на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, та понад одного місяця, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Дані дії було скоєно за наступних обставин.
Так, 14 грудня 2016 року між ОСОБА_6 та Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 укладено контракт про проходження військової служби на строк три роки.

Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 14 грудня 2016 року № 258-РС солдата ОСОБА_7 призначено на посаду навідника танкового взводу танкової роти танкового батальйону управління військової частини - польова пошта НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 14 грудня 2016 року № 356 солдата ОСОБА_7 зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення даної військової частини.

Згідно наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 14 лютого 2017 року № 22-РС солдат ОСОБА_5 призначений на посаду навідника танкового взводу танкової роти танкового батальйону управління вказаної військової частини.
Так, проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині солдат ОСОБА_7 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17 березня 2014 на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Згідно п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату Саковському достеменно було відомо і до часу нез`явлення на службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.
01 березня 2017 року обвинувачений о 09 год. 00 хв., діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без поважних причин, не з`явився вчасно на службу до розташування військової частини польова пошта В НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) та перебував за місцем постійного проживання у с. Соколівка Косівського району, Івано-Франківської області, де проводив час на власний розсуд.

22 березня 2017 року о 09 год. 00 хв. солдат ОСОБА_5 самостійно з`явився до військової частини польова поштаНОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) та приступив до виконання службових обов`язків.

Крім цього, 14 квітня 2017 року солдат Саковський за дозволом безпосереднього командира вибув із розташування танкового батальйону військової частини польова пошта В НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) на вихідні дні до місця свого постійного проживання (Івано-Франківська область, Косівський район, с. Соколівка), після проведення яких мав прибути до місця постійної дислокації військової частини - польова пошта В НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ), з метою вибуття військовим ешелоном в розташування свого підрозділу.

Однак, 18 квітня 2017 року о 09:00 год. Саковський, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без поважних причин, повторно не з`явився вчасно на службу до розташування військової частини польова пошта В НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) та перебував за місцем постійного проживання у с. Соколівка Косівського району, Івано-Франківської області, де проводив час на власний розсуд.

02 березня 2018 року о 09 год. 30 хв. солдат ОСОБА_5 самостійно з`явився до військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону( АДРЕСА_3 ).

У підготовче судове засідання разом з обвинувальним актом надійшла угода про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, згідно якої сторони дійшли згоди щодо формування підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого, який у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вищевказаного правопорушення. Також сторонами, що уклали угоду визначено узгоджене покарання, яке обвинувачений з врахуванням його особи, щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину та беззастережного визнання винуватості та участі у проведенні антитерористичної операції, повинен понести, а саме покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст.. 75 КК України, тобто звільнення від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку.

Розглядаючи в порядку ст. 314 ч.3 п.1 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить із наступного.

Відповідно до статей 468 та 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила кримінального процесуального та кримінального законодавства України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений у судовому засіданні беззастережно визнавши себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України також просить вказану угоду затвердити і призначити покарання та інші передбачені нею заходи, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Всі передбачені законодавчі наслідки від укладення угоди йому зрозумілі, угода укладена добровільно.

Аналіз матеріалів даного кримінального провадження та угоди дає суду підстави її затвердити.

Таким чином в судовому засіданні знайшла підтвердження вина обвинуваченого ОСОБА_8 у діях, що кваліфікуються за ст. 407 ч. 4 КК України, як нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб та нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При обранні виду покарання обвинуваченому суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про його особу та обставини, що пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання суд не вбачає.

До обставин, що пом`якшують покарання суд відносить - щире каяття, сприяння розкриттю злочину, що до кримінальної відповідальності притягується вперше, брав участь у проведенні антитерористичної операції, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а тому вважає за можливе погодитися із учасниками судового розгляду та застосувати до винуватої особи та застосувати до винуватої особи узгоджене сторонами покарання.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 314, 368, 369, 373, 374, 394, 395, 468, 469, 474, 475, 476 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 02березня 2018 року укладену між прокурором військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону Західного регіону України молодшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , по кримінальному провадженню за №0000022 від 02 березня 2018 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень за ст. 407 ч. 4 КК України.

Визнати ОСОБА_5 винуватим за ст. 407 ч. 4 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання чотири роки позбавлення волі

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.

У відповідності до вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 по місцю несення військової служби;

повідомляти командира військової частини про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У разі звільнення з військової служби нагляд за ОСОБА_5 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти діб, обвинуваченим з часу отримання копії вироку, іншими учасниками, з дня проголошення з підстав передбачених п.1, 2, ч.4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1