АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер судової справи: 647/892/18
Справа №11-сс/791/237/17 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: накладення арешту на майно Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

власника майна ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Бериславського районного суду Херсонської області від 17.04.2018 року про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні №0000364 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України, -

встановила:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Бериславського ВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_8 про арешт тимчасово вилученого майна у зв`язку із досудовим розслідуванням по кримінальному провадженні №0000364 від 14.04.2018 року.

Автомобіль ВАЗ 21011, синього кольору д.н. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 повернуто власнику ОСОБА_7 .

Згідно ухвали суду, слідчий суддя відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, врахував, що відомості до ЄРДР були внесені за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України, слідчим у клопотанні не вказано, прокурором не доведено під час розгляду клопотання необхідність такого арешту, так як в зазначеному автомобілі не знаходилася риба та не вилучалася, а також наявність ризиків передбачених абзацом другим частини першої ст. 170 КПК України. Крім того, зазначений автомобіль був вилучений під час огляду місця події від 14.04.2018 року та в порушення вимог ст. 233 КПК України слідчий не звернувся з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді і даний огляд не був визнаний законним.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що допитаний в якості свідка РПСГ ОП «Херсон» ГУНП в Херсонській області ОСОБА_9 повідомив, що 4 сітки довжиною 100 м. кожна, діаметр вічка 90 мм, знаходилися у автомобілі ВАЗ 21011, д.н. НОМЕР_1 , крім того в автомобілі знаходилася частина незаконно виловленої риби «білий амур». Також ОСОБА_7 поясняв, що 13.04.2018 року за допомогою сіток здійснював вилов риби, періодично підпливаючи до берега та вивантажував рибу в автомобіль ВАЗ 21011, д.н. НОМЕР_1 та поряд з автомобілем.

Крім того зазначає, що зазначений автомобіль визнано речовим доказом, оскільки він зберіг на собі сліди незаконного вилову риби, тобто сліди злочину.

Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на майно автомобіль ВАЗ 21011, д.н. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 .

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, власника майна ОСОБА_7 , який просив залишити ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступного.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею не дотримані.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовим доказом в розумінні ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінальних протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів провадження, слідчим СВ Берисласького відділення поліції ГУНП в Херсонській області розпочато кримінальне провадження №0000364 від 14.04.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України.

16.04.2018 року слідчий СВ Берисласького відділення поліції ГУНП в Херсонській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_10 , звернувся до Берисласвського районного суду Херсонської області з клопотанням про накладення арешту на майно, зазначене у ньому, посилаючись на те, що воно має ознаки речового доказу.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, внесене в межах кримінального провадження №0000364, про накладення арешту на автомобіль ВАЗ 21011, д.н. НОМЕР_1 , слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, дослідивши матеріали, додані до клопотання, та в достатній мірі врахував наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України для відмови в накладенні арешту на майно, та обґрунтовано прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання слідчого.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчий не дотримався.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно якщо є підстави вважати, що вони відповідають критеріям зазначеним у ч.2 ст. 167 КПК. Крім цього, у разі задоволення цивільного позову, суд може вирішити питання про накладання арешту майна для забезпечення позову до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ст. 249 КК України, покарання за незаконне зайняття рибним, промислом карається штрафом від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років.

Частина 2 ст. 167 КПК передбачає право вилучення майна слідчим, у разі якщо є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

На момент внесення на розгляд клопотання про арешт вказаного майна його власник ОСОБА_7 не є підозрюваною у кримінальному провадженні №0000364, тобто не є суб`єктом ст. 170 КПК України, норма ст. 249 ч.1 КК України не передбачає конфіскацію майна, цивільний позов про відшкодування завданих збитків матеріали кримінального провадження не містять, також, а отже правових підстав для накладення арешту на майно за матеріалами справи не встановлено.

Колегія суддів вважає, що автомобіль ВАЗ 21011, д.н. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , не може бути визнаним знаряддям злочину, передбаченого ст. 249 КК України, оскільки він був застосований лише для перевезення незаконно добутого, і який не використовувався для виконання об`єктивної сторони злочинного посягання.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а тому апеляційна скарга прокурора, задоволенню не підлягає

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 2, 418 ч. 1, 422 КПК України, -

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бериславського районного суду Херсонської області від 17.04.2018 року про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні №0000364 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

(підпис) (підпис) (підпис)

Судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно

Суддя Апеляційного суду

Херсонської області ОСОБА_2