КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
обвинувачених ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0001054 за апеляційними скаргами прокурора у провадженні, захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 22 травня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22 травня 2018 року, з підготовчого судового засідання, повернуто до Генеральної прокуратури України обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001054 по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

Таке рішення суд мотивував тим, що відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду, а у даному провадженні наявна невиконана ухвала Печерського районного суду м. Києва від 16.05.2018 року, якою прокурора, яка затвердила обвинувальний акт у даному провадженні, було зобов`язано розглянути клопотання захисника ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження в частині повідомлення про підозру обвинуваченому ________________________________________________________
Справа №11-кп/824/396/2018 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_11
Категорія: ч. 3 ст. 368 КК України Доповідач ОСОБА_1

ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, і на момент даного підготовчого судового засідання прокурор не повідомила суду про результати розгляду даного клопотання.
Тому, на думку суду, прокурор до розгляду такого клопотання не мала права затверджувати обвинувальний акт та направляти його до суду, оскільки це є порушенням права на захист, та може призвести в подальшому до скасування кінцевого рішення у справі.
Крім того, суд вказує й на те, що обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 було повідомлено про підозру 7.04.2017 року, строк досудового розслідування у даному провадженні було продовжено до 7.02.2018 року, ознайомлення сторони захисту з матеріалами кримінального проваджений тривало до 18.03.2018 року, згідно ухвали суду.
При цьому, обвинувальний акт було складено та затверджено 19.03.2018 року, проте вручено обвинуваченим та їх захисникам в період з 29.03.2018 року по 25.04.2018 року, а до суду направлено лише 02.05.2018 року, тобто за минуванням визначених в ст. 219 КПК України строків досудового розслідування, яке, відповідно до вимог п. 5 ст. 3 КПК України, закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту.
Таким чином, враховуючи наведене, а також відсутність у реєстрі даних про продовження строку досудового розслідування, зупинення кримінального провадження, є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувальний акт направлено до суду поза межами строків досудового розслідування, з грубим порушенням вимог ч. 1 ст. 9, ч. 5 ст. 28 КПК України, що має бути перевірено стороною обвинувачення під час усунення недоліків, оскільки суд на цій стадії за відсутності матеріалів кримінального провадження позбавлений можливості це перевірити.
Крім того, на думку суду, стороні обвинувачення слід звернути увагу й на інші недоліки обвинувального акту, зокрема, щодо повноти анкетних даних обвинувачених та уточнення місця закінчення вчинення злочину, вчинення якого ставиться у провину обвинуваченим.
І за наявності таких недоліків обвинувального акта суд визнав неможливим призначення судового розгляду та прийняв рішення про його повернення прокурору.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, прокурор у кримінальному провадженні подала апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу суду незаконною та необгрунтованою, у зв`язку з її ухваленням з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, просить її скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування своїх вимог вказує, що висновок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, є безпідставним та необґрунтованим, оскільки 22.01.2018 року підозрюваним ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також їх захисникам ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів кримінального провадження №0001054, але, у зв`язку із умисним зволіканням при ознайомленні з матеріалами провадження, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.03.2018 року їм було встановлено строк ознайомлення з матеріалами даного кримінального провадження до 18.03.2018 року.
Після виконання вимог ст. 290 КПК України, прокурором 19.03.2018 року затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001054 від 05.04.2017 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, та з метою дотримання вимог ст. 293 КПК України, прокурором спрямовано стороні захисту ряд повісток та листів з проханням прибути до прокурора для отримання обвинувального акта та копії реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001054.
Проте, ігноруючи законні вимоги прокурора, зловживаючи своїм правом на захист, усвідомлюючи імперативність вимог ст. 293 КПК України щодо необхідності вручення прокурором стороні захисту під розписку обвинувального акта та копії реєстру матеріалів досудового розслідування, сторона захисту умисно ухилялася від явки до прокурора, чим затягувала спрямування обвинувального акту до суду в розумні строки, як того вимагає ч. 1 ст. 21 КПК України, а тому копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування були вручені: обвинуваченому ОСОБА_9 - 20.03.2018 року, адвокату ОСОБА_7 21.03.2018 року, обвинуваченому ОСОБА_10 - 22.03.2018 року, адвокату ОСОБА_8 - 30.03.2018 року, адвокату ОСОБА_6 - аж 25.04.2018 р.
Поряд з цим, вже після затвердження обвинувального акту у вказаному кримінальному провадженні прокурором (19.03.2018), 03.04.2018 до Генеральної прокуратури України надійшло клопотання адвоката ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження в частині повідомлення про підозру обвинуваченому ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та за результатами розгляду зазначеного клопотання прокурором 12.04.2018 надано письмову відповідь адвокату ОСОБА_6 про відсутність підстав для задоволення зазначеного клопотання, у зв`язку з тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001054 завершено, і прокурор визнав зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, який, після виконання вимог ст. 293 КПК України, буде переданий до суду.
Разом з тим, взявши до уваги наявність, наданої адвокатом ОСОБА_6 на підготовчому судовому засіданні, ухвали Печерського районного суду м. Києва від 16.05.2018 року, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що зазначена ухвала Печерського районного суду м. Києва винесена слідчим суддею 16.05.2018 року, а саме - через 14 днів після надходження обвинувального акта у кримінальному провадженні №0001054 до Голосіївського районного суду м. Києва, тобто поза межами досудового розслідування і, як наслідок, поза межами повноважень слідчого судді, який відповідно до ст. 26 КПК України вирішує лише ті питання, що віднесені до його повноважень Кримінальним процесуальним кодексом України.
Також не взято судом першої інстанції до уваги й те, що вказана ухвала Печерського районного суду м. Києва винесена слідчим суддею в порушення вимог ст.ст. 22, 318 КПК України без участі та без повідомлення прокурора, який, у зв`язку з цим, не міг знати про наявність такого рішення.
Поряд з цим, суд першої інстанції, роблячи висновок про відсутність у прокурора права затверджувати обвинувальний акт та направляти його до суду до розгляду клопотання адвоката ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_9 , у своїй ухвалі від 22.05.2018 року одночасно зазначив про відсутність підстав для закриття провадження у справі та визнав клопотання захисників в цій частині безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про необхідність повернення обвинувального акта прокурору з підстав, не передбачених п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, а саме через відсутність, на думку суду, у прокурора права затверджувати обвинувальний акт та направляти його до суду до розгляду клопотання адвоката ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_9 на виконання ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва, винесеної останнім поза межами визначених КПК України повноважень, є незаконним, необгрунтованим, а також прийнятим з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Крім того, суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку про те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001054 направлено до місцевого суду за минуванням визначених у ст. 219 КПК України строків досудового розслідування, оскільки одразу після виконання вимог ст. 290 КПК України, в межах строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, прокурором 19.03.2018 затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001054 від 05.04.2017 року.

Разом з тим, надходження даного обвинувального акта до місцевого суду лише 02.05.2018 року пояснюється тим, що сторона захисту, усвідомлюючи імперативність вимог ст. 293 КПК України щодо необхідності вручення прокуроромстороні захисту під розписку обвинувального акта та копії реєстру матеріалів досудового розслідування, зловживаючи своїм правом на захист, умисно ухилялася від явки до прокурора для отримання під розписку обвинувального акта та копії реєстру матеріалів досудового розслідування, чим затягувала спрямування обвинувального акту до суду в розумні строки, як того вимагає ч. 1 ст. 21 КПК України.

А тому, одразу після вручення копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування останньому захиснику, 25.04.2018 прокурором скеровано обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування та розписки сторони захисту до суду.
Таким чином, висновки суду першої інстанції про порушення строків досудового розслідування в цілому, в тому числі і при складанні обвинувального акту, не відповідають фактичним обставинам справи, є безпідставними і необгрунтованими, та, більш того, не можуть бути підставою, передбаченою п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, для повернення обвинувального акта прокурору.
Також є безпідставним і висновок суду першої інстанції щодо неповноти анкетних даних обвинуваченого ОСОБА_10 , оскільки в обвинувальному акті відомості про обвинуваченого ОСОБА_10 , зокрема про місце його проживання, зазначені згідно заяви останнього від 07.11.2017, якою ОСОБА_10 повідомив прокурора про зміну місця проживання із зазначенням нового - АДРЕСА_1 , і саме це місце проживання вказане в обвинувальному акті.
Крім того, оскільки відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті викладаються фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, то відповідно формулювання обвинувачення викладається у такому виді, як це вважає необхідним прокурор, а тому, не можна вважати достатньою та обґрунтованою підставою для повернення обвинувального акта прокурору ту обставину, що в обвинувальному акті місцем закінчення злочину вказано територію автозаправної станції «WOG» за адресою: м. Київ, вул. Академіка Глушкова, 139, а не пр. Академіка Глушкова, 139, оскільки відсутність в м. Києві інших вулиць з такою ж назвою не дає підстав для двоякого чи неточного розуміння місця закінчення злочину.

Тому, на думку апелянта, зважаючи на істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону при постановленні ухвали та беручи до уваги відповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, відсутні підстави для його повернення прокурору.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , вважаючи ухвалу суду частково незаконною та необґрунтованою у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, просить її скасувати та закрити дане кримінальне провадження.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні починає рахуватися 19.03.2018, тобто наступним після ознайомлення днем, тому, з урахуванням строків ознайомлення, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, являється 04.04.2018 року. Однак, відповідно до звіту про автоматизований розподіл по справі від 02.05.2018 року, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001054 від 05.04.2017 направлено до суду 02.05.2018, тобто через 28 днів після спливу строків досудового розслідування, у зв`язку з чим прокурором перевищено повноваження, надані їй КПК України, та подано до суду обвинувальний акт (що є процесуальною дією, а не рішенням) поза межами законного строку досудового розслідування.
Крім того, зазначає, що, не оспорюючи ухвалу суду в частині щодо встановлення судом того, що обвинувальний акт направлено до суду поза межами строків досудового розслідування і взагалі строки досудового розслідування стороною обвинувачення порушені та наявні інші порушення, сторона захисту не згодна з остаточним рішенням суду, щодо повернення обвинувального акту прокурору, оскільки суд, встановивши порушення строків досудового розслідування, не застосував закон, якій підлягає застосуванню, а саме - не було застосовано ч. 3 п. 2 ст. 314 та ч. 1 п. 10 ст. 284 КПК України, які передбачають, що у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України.
Таким чином, на думку апелянта, ухвала суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження відносно обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 закриттю.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , вважаючи ухвалу суду частково незаконною та необґрунтованою у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, просить її скасувати та закрити дане кримінальне провадження.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що у даному кримінальному провадженні строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, включається у строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки Закон України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення механізмів забезпечення завдань кримінального провадження» №1950-УІІІ від 16.03.2017 року, яким внесено зміни до ч. 3 ст. 219 КПК України та зазначено, що строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею, набув чинності лише 14.04.2017 року, тобто після реєстрації 05.04.2017 року у Єдиному реєстрі досудових розслідувань кримінального провадження №0001054, а за загальним правилом ч. 3 ст. 219 КПК України в редакції Закону №1950-19 від 16.03.2017 року підлягає застосуванню з дати набрання цим Законом чинності, тобто 14.04.2017 року.
Між тим, що в рамках розслідування у кримінальному провадженні №0001054 внесеного до ЄРДР 05.04.2017 року, термін досудового розслідування в сукупності було продовжено до 10 місяців, тобто до 07.02.2018 року, і це є крайньою датою строку досудового розслідування із врахуванням строку, необхідного стороні захисту для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. 22.01.2018 року прокурором надано доручення слідчому в порядку ст. 290 КПК України, відповідно до якого, того ж дня, слідчим надіслано повідомлення сторонам кримінального провадження та надано доступ до матеріалів кримінального провадження, а 03.03.2018 року слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва за клопотанням слідчого винесено ухвалу щодо встановлення строку ознайомлення з матеріалами кримінального провадження сторони захисту до 18.03.2018 року включно. Відповідно до звіту про автоматизований розподіл справи, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001054 від 05.04.2017 року стороною обвинувачення до суду направлено 02.05.2018 року.
Отже, враховуючи вимоги ст. 219 КПК України в редакції до набрання чинності Закону №1950-19, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001054 від 05.04.2017 року закінчився 07.02.2018 року, а органом досудового розслідування не вжито жодного заходу щодо його продовження.
Таким чином, на думку апелянта, слідчий та прокурор порушили строки досудового розслідування і діяли поза межами вимог процесуального законодавства при розслідуванні кримінального провадження №0001054 від 05.04.2017 року, у зв`язку із чим обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування складено, затверджено, вручено підозрюваним та захисникам, а також направлено до суду поза межами законного строку досудового розслідування, а саме - обвинувальний акт складено та затверджено 19.03.2018 року, тобто через 40 днів після закінчення строків досудового розслідування, а направлено до суду лише 02.05.2018 року, тобто через 84 дні з моменту завершення досудового розслідування, у зв`язку із цим обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні є неналежним процесуальним документом та таким, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Крім того, не оспорюючи ухвалу суду в частині щодо встановлення судом того, що обвинувальний акт направлено до суду поза межами строків досудового розслідування і взагалі строки досудового розслідування стороною обвинувачення порушені та наявні інші порушення, сторона захисту не згодна з остаточним рішенням суду щодо повернення обвинувального акта прокурору, оскільки суд, встановивши порушення строків досудового розслідування, не застосував закон, якій підлягає застосуванню, а саме - не було застосовано ч. 3 п. 2 ст. 314 та ч. 1 п. 10 ст. 284 КПК України, а на момент прийняття оскаржуваної ухвали суду, норма ч. 1 п. 10 ст. 284 КПК набрала чинності і була діючою, тому підлягала обов`язковому застосуванню судом при прийнятті рішення.

Прокурор у провадженні подала заперечення на апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , в яких, вважаючи апеляційні скарги адвокатів невмотивованими та безпідставними, просить залишити їх без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів поданої ним апеляційної скарги та його заперечення проти апеляційних скарг захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а також протилежну позицію захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 та обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_10 щодо відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та наявність таких для задоволення апеляційних скарг захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За приписами ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право із стадії підготовчого судового розгляду повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.
Вимоги, які висуваються до обвинувального акта, визначені у ст. 291 КПК України.
Так, згідно ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.
Обвинувальний акт має містити такі відомості:
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;
8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
9) дату та місце його складення та затвердження.
Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
До обвинувального акта додається:
1) реєстр матеріалів досудового розслідування;
2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;
3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу);
4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного;
5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.
Як убачається з обвинувального акта відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в ньому зазначені всі відомості, про які йдеться в ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за формою та змістом повністю відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору, суд послався на наявність невиконаної ухвали Печерського районного суду м. Києва від 16.05.2018 року, якою прокурора, яка затвердила обвинувальний акт у даному провадженні, було зобов`язано розглянути клопотання захисника ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження в частині повідомлення про підозру обвинуваченому ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, внаслідок чого прокурор, до розгляду такого клопотання, не мала права затверджувати обвинувальний акт та направляти його до суду.

Проте, такі підстави для повернення обвинувального акта прокурору не ґрунтуються на чинному кримінальному процесуальному законодавстві, оскільки, відповідно до положень ч. 1 ст. 290 КПК України, досудове розслідування завершується, коли прокурор або слідчий за його дорученням повідомляє учасникам кримінального провадження про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, а обвинуваченим та їх захисникам повідомлено про завершення досудового розслідування 22 січня 2018 року і в період з 21 березня 2018 року по 25.04.2018 року вручено обвинуваченим та їх захисникам копії обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування (т. 1 а.п. 17, 41-46), а відтак, досудове розслідування було фактично завершено 22 січня 2018 року і в подальшому проводити будь-які слідчі дії чи приймати процесуальні рішення слідчий та прокурор у цьому кримінальному провадженні були не вправі та і не проводили таких дій та не приймали рішень, а лише виконували дії, передбачені ст.ст. 290 та 291 КПК України, тобто в період з 23 січня 2018 року по 18 березня 2018 року надали доступ до матеріалів досудового розслідування підозрюваним та їх захисникам, 19.03.2018 року слідчий склав, а прокурор затвердив обвинувальний акт, який і надійшов до суду 02 травня 2018 року ( т. 1 а.п. 47-48).

Крім того, п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, регламентуючи проведення підготовчого судового засідання та надаючи суду право повернути, у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України, обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків цього акту, не встановлює можливості проведення будь-яких інших процесуальних дій чи прийняття будь-яких інших процесуальних рішень, крім усунення недоліків обвинувального акту, тобто ніякого додаткового досудового розслідування не проводиться і терміни для усунення недоліків обвинувального акту не входять в строк досудового розслідування.

Поряд з цим, не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України і право сторони захисту заявляти клопотання про виконання будь-яких процесуальних дій чи прийняття процесуальних рішень після оголошення учасникам кримінального провадження про завершення досудового розслідування, та відповідно і для відновлення досудового розслідування в цьому випадку, до чого фактично спонукає прокурора суд першої інстанції, вказуючи на необхідність виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 16.05.2018 року, якою прокурора, яка затвердила обвинувальний акт у даному провадженні, було зобов`язано розглянути клопотання захисника ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження в частині повідомлення про підозру обвинуваченому ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

До того ж і наявність невиконаної ухвали Печерського районного суду м. Києва від 16.05.2018 року щодо зобов`язання прокурора розглянути клопотання захисника ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження в частині повідомлення про підозру обвинуваченому ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, яка постановлена після надходження обвинувального акта у кримінальному провадженні до Голосіївського районного суду м. Києва, тобто поза межами досудового розслідування, не є перешкодою для призначення обвинувального акта до судового розгляду, оскільки при встановленні судом в ході судового розгляду підстав для закриття кримінального провадження суд першої інстанції зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.

Що стосується посилання суду на складання і затвердження обвинувального акта поза межами строків досудового розслідування, як на підставу повернення прокурору цього процесуального документа, то воно суперечить наявним у провадженні відомостям, які, враховуючи дати завершення досудового розслідування, а також послідовності і тривалості усіх подальших дій, спрямованих на надання доступу до матеріалів досудового розслідування підозрюваним та їх захисникам, вручення їм обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, складання і направлення до суду обвинувального акта, на переконання колегії суддів, свідчать про необґрунтованість такого висновку суду, на що правильно звертає увагу прокурор.
З цих підстав і вказані захисниками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 доводи про те, що обвинувальний акт є неналежним процесуальним документом через відсутність повноважень у прокурора на його затвердження внаслідок закінчення строків досудового розслідування не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та чинному КПК України, а тому судова колегія їх відхиляє.

Також, всупереч висновків суду, у обвинувальному акті містяться анкетні дані обвинувачених, відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, і зокрема зазначено місце проживання ОСОБА_10 , а та обставина, що не зазначено району, в якому розташований населений пункт, де він мешкає, не дає підстав вважати, що при складанні обвинувального акта було істотно порушені вимоги КПК України, які перешкоджають призначенню його до судового розгляду.

Приймаючи рішення про повернення обвинувального акту прокурору, суд вказав і на необхідність уточнення місця закінчення вчинення злочину, вчинення якого ставиться у провину обвинуваченим.
Проте, на думку колегії суддів, повертаючи обвинувальний акт прокурору з цих підстав, суд вийшов за межі предмету судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні, та фактично вдався до дослідження обставин кримінального провадження, що є неприпустимим на даній стадії судового розгляду.
Тому доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставності повернення обвинувального акта судом першої інстанції є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 22 травня 2018 року про повернення прокурору обвинувального акта відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , як така, що постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, - скасуванню з призначенням нового розгляду обвинувального акта в даному кримінальному провадженні у суді першої інстанції.
В той же час, оскільки наявність підстав для закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_9 захисниками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пов`язується виключно з тим, що обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування складено, затверджено, вручено підозрюваним та захисникампоза межами строку досудового розслідування, чого не встановлено під час апеляційного розгляду кримінального провадження №0001054, так як обвинувальний акт в ньому складено в межах строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, а та обставина, що обвинувальний акт передано до суду за межами цього строку, не є істотним порушенням вимог КПК України, яке б перешкоджало призначенню обвинувального акта до судового розгляду, та враховуючи те, що положення п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України в редакції від 03.10.2017 року застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін, тобто після 15.03.2018 року, що не стосується кримінального провадження №0001054 від 05.04.2017 року, то колегія суддів не вбачає підстав для закриття вказаного кримінального провадження та задоволення апеляційних скарг захисників Забуги В.В. та ОСОБА_12 .
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у провадженні задовольнити.
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 22 травня 2018 року, якою повернуто до Генеральної прокуратури України обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001054 по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні №0001054 у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ ____________________ ___________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3