Справа № 296/6113/18
Вирок
Іменем України

16 серпня 2018 року м.Житомир

Головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю : секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0002506 за обвинуваченням :

ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Житомира, освіта середня, не працюючий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимості не має відповідно ст.89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. ст.15, ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до обвинувального Акту від 22.06.2018 р., 19.06.2018 близько 04 год. 00 хв. ОСОБА_5 перебував по вул. Бориса Лятошииського, 11 в м.Житомирі, де помітив приміщення літнього майданчику кафе «Карамель», що належить ОСОБА_6 .

В цей день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення будь-якого майна, яке знаходиться у приміщенні літнього майданчику вищевказаного кафе.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у приміщення, враховуючи сприятливу для нього обстановку та тим, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_5 , за допомогою фізичної сили, шляхом ривка зірвав навісне покриття літнього майданчику, і таким чином проник до вказаного приміщення, де помітив чуже майно, що належить ОСОБА_6 , а саме металевий світильник сріблястого кольору, вартістю 350 грн. 00 коп., серветницю біло-голубого кольору, вартістю 90 грн. 00 коп., ящик вафельних стаканчиків, вартістю 184 грн. 00 коп.

З метою доведення свого злочинного умислу до кінця, ОСОБА_5 взяв в руки перераховане вище майно, виніс його з приміщення літнього майданчику кафе «Карамель», таким чином виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки його протиправні дії були виявлені та припинені поліцейськими охорони.

Таким чином ОСОБА_5 намагався спричинити ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 624 грн. 00 коп.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст.15. ч.3 ст.185 КК України, як умисні дії, які виразились у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникнення в інше приміщення.

22 червня 2018 року між прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 укладено Угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 за частиною 2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення із застосуванням ст. 75 КК України з випробовуванням, встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків визначених ст.76 КК України. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15. ч.3 ст.185 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно вчинив дане кримінальне правопорушення, зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості. Дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті відповідно до угоди зобов`язання та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Захисник ОСОБА_4 підтримав правову позицію обвинуваченого і просила затвердити вказану угоду.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, звернулась з заявою про проведення підготовчого судового засідання у її відсутність. Просила затвердити угоду про визнання винуватості, письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості підтвердила.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.

Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Судом у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч3 ст.185 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.п.1-4 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даних угод, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Потерпіла ОСОБА_6 надала прокурору письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості.

Також судом перевірено, що за своїм змістом укладення угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України, а також відсутні підстави для відмови в їх затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

ОСОБА_5 не судимий відповідно ст.89 КК України, є молодого віку, за місцем проживання посередньо характеризується, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 22.06.2018 року між прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами виду та розміру покарання.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 22 червня 2018 року прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 0002506 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15. ч.3 ст.185 КК України.

Призначити ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання за ч. 2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 (один) рік.

Відповідно ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Речові докази : світильник, серветниця, паперова коробка з вафлями для морозива, які передані потерпілій ОСОБА_6 , залишити останній.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1