Справа № 592/404/17
Провадження № 1-кп/591/79/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2018 року Зарічний районний суд м. Суми у складі
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю: секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми обвинувальний акт у кримінальному провадженню № 0006194 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
В провадженні Зарічного районного суду м. Суми знаходиться дане кримінальне провадження.
Щодо обвинуваченого було застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 160 000 грн..

Прокурор подав письмове клопотання про продовження строку дії раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Захисник подав клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт чи особисте зобов`язання.
В судовому засіданні прокурор підтримав власне клопотання та заперечив клопотання захисту, посилаючись на можливість запобігання наявним ризикам лише застосованим наразі запобіжним заходом.
ОСОБА_7 та його захисник заперечили клопотання прокурора та підтримали власне клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт у нічний час чи особисте зобов`язання. В обґрунтування цього клопотання посилаються на тривалість утримання обвинуваченого під вартою, відсутність намірів переховуватися від суду чи перешкоджати кримінальному провадженню у інший спосіб. Зазначили, що прокурор не довів наявність підстав для продовження строку тримання під вартою та неможливість запобігання наявних ризиків більш м`якими запобіжними заходами. Окрім того, захисник послався на те, що подані прокурором докази на підтвердження винуватості обвинуваченого були отримані з порушенням порядку визначеного кримінальним процесуальним законом.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження суд вважає, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою не підлягає задоволенню.

При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжних заходів, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч.1 ст.178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність постійного місця роботи або навчання, його репутацію, наявність судимостей та інше.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому, ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (Becciev v. Moldova (Бекчієв проти Молдови), § 59).

Ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу (Jarzynski V. Poland (Яжинський проти Польщі) § 43).

ЄСПЛ вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою (W v Switzerland, 14379/88, 26 січня 1993 року).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови) § 58).

Суд бере до уваги те, що обвинуваченому пред`явлене обвинувачення за вчинення особливо тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років. Зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватими, суд вважає, що обвинувачений може вдатися до спроб переховуватися від суду у цьому кримінальному провадженні та вказаний ризик переховування від суду й на даний час не зник.

В той же час, вирішуючи дане питання та доведений ризик переховування, з огляду на поведінку ОСОБА_7 під час проведення досудового розслідування, суд зазначає, що зі спливом часу ризики, про наявність яких зазначив прокурор, неминуче змінюються та зменшуються, а прокурор не довів, що на даний час неможливо забезпечити належну поведінку обвинуваченого за рахунок застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів.

Обвинувачений тривалий час утримується під вартою, затримка з закінченням судового розгляду справи має місце не у зв`язку з процесуальної поведінкою обвинуваченого чи сторони захисту. Суд зазначає, що обвинувачений упродовж усього судового розгляду справи належним чином ставиться до виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що обвинувачений намагався вплинути на свідків чи перешкодити кримінальному провадженню у інший спосіб або має такій намір, прокурором суду не надано.

Суд зазначає, що висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Приймаючи рішення за клопотанням прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу суд зазначає, що прокурором не доведена наявність обставин, передбачених п. 3 ч.1 ст.194 КПК України.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає за доцільне змінити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід на домашній арешт із забороною залишати житло у період часу з 21-00 години до 06-00 години.

Оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, суд вважає що саме наведений вище запобіжний захід на даний час може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Клопотання захисника задовольнити.

Змінити ОСОБА_7 запобіжний захід з утримання під вартою на домашній арешт на строк до 08 жовтня 2018 року, включно, із забороною залишати житло за місцем проживання за адресою АДРЕСА_1 у період часу з 21-00 години до 06-00 години, з покладенням на нього наступних обов`язків: носити електронний засіб контролю, прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися з місця проживання без дозволу прокурора чи суду; повідомляти прокурора та суд про зміну місця проживання; заборонити спілкуватися з потерпілою та свідками.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_8 ..

Дана ухвала суду окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Судді