УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2018 року

м. Київ
справа № 336/4348/17
провадження № 51-6936ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя

від 04 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області

від 14 березня 2018 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя (вул. Арктична, 24), раніше судимого вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2017 року за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850 грн.),
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 186 КК.
Встановлені обставини
Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 жовтня

2017 року ОСОБА_5 засуджено:
- за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
- за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_6 , судові рішення щодо якого в касаційній скарзі не оскаржуються.
За вироком місцевого суду ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він

24 липня 2017 року приблизно о 13:10 год. із комунікаційного колодязя біля будинку № 30 по вулиці Панфьорова у м. Запоріжжі повторно, таємно викрав телефонний мідний кабель, який належав ПАТ «Цкртелеком», чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 626,70 грн. Крім того, 26 липня 2017 року приблизно о 15:00 год. він разом із ОСОБА_6 повторно, за попередньою змовою групою осіб, реалізуючи заздалегідь розроблений план грабежу

ОСОБА_7 , підбігли до нього біля будинку № 9 по вул. Курській

у м. Запоріжжі, ОСОБА_5 схопив потерпілого за кисті рук і завів їх за спину ОСОБА_7 , а в цей час ОСОБА_6 витягнув із джинсів мобільний телефон «Нокіа 105», чим заподіяли матеріальну шкоду потерпілому в розмірі

187 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 14 березня 2018 року зазначене рішення місцевого суду змінено за апеляційною скаргою прокурора. Виключено з резолютивної частини абзац 11, який починається словами «На підставі ч. 5

ст. 72 КК України…», а з абзацу 12 резолютивної частини виключити слова «та з

26 липня 2017 року по 20 червня 2017 року включно».
Суть питання
У касаційній скарзі захисник посилається на невідповідність призначеного ОСОБА_5 покарання ступеню тяжкості злочину й особі засудженого внаслідок суворості та просить його звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК. Зазначає, що під час призначення покарання ОСОБА_5 судами не було належним чином враховано незадовільний стан здоров`я його підзахисного, а також не взято до уваги всі характеризуючи особу ОСОБА_5 матеріали. За місцем реєстрації на ОСОБА_5 скарг від сусідів та жителів кварталу

не надходило, також засуджений допомагає матері у вихованні її онука (2005 р. н.), який є інвалідом.

Мотиви Верховного Суду
У касаційній скарзі захисник не оскаржує висновків суду в частині доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочинів та кваліфікацію дій засудженого за ч. 2 ст. 185 і ч. 2 ст. 186 КК.
Разом з тим, посилання захисника на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень і особі засудженого внаслідок суворості є безпідставними. У касаційній скарзі відсутні будь-які доводи щодо явної несправедливості призначеного ОСОБА_5 покарання за ч. 2

ст. 185 КК чи за ч. 2 ст. 186, 69 цього Кодексу, як щодо виду покарання, так і щодо його розміру відповідно до ст. 414 КПК.
Фактично, підставою для звернення з касаційною скаргою є неправильне застосування місцевим та апеляційним судами закону України про кримінальну відповідальність, а саме, на думку захисника, не застосування ст. 75 КК.

Однак, як убачається зі змісту наданих до касаційного суду копій судових рішень, при призначенні покарання ОСОБА_5 суд першої інстанції відповідно до вимог статей 50, 65 КК врахував ступінь тяжкості скоєних злочинів, дані про особу засудженого (раніше судимий за вчинення корисливого злочину), наявність пом`якшуючих покарання обставин (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, незадовільний стан здоров`я) та відсутність обставин, які обтяжують покарання. На підставі цих даних ОСОБА_5 обґрунтовано було призначено покарання за ч. 2 ст. 186 КК із застосуванням ст. 69 цього Кодексу.

У той же час, оскільки ОСОБА_5 був раніше судимий за вчинення корисливого злочину, суд першої інстанції вірно зазначив, що підстав для застосування ст. 75 КК немає. Аналогічної думки притримався й апеляційний суд.

Наведені обставини свідчать про те, що висновок місцевого суду, з яким погодився апеляційний суд, щодо неможливості виправлення ОСОБА_5 без його ізоляції від суспільства є обґрунтованим та належним чином мотивованим, а вид і розмір призначеного основного покарання за ч. 2 ст. 186 КК із застосуванням

ст. 69 цього Кодексу у виді позбавлення волі на строк 2 роки, за ч. 2 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 1 рік, а також остаточне покарання, призначене за правилами ч. 1 ст. 70 КК повною мірою ґрунтуються на вимогах чинного закону України про кримінальну відповідальність.

Формально позитивна характеристика ОСОБА_5 за місцем проживання та наявність на вихованні його матері хворого онука, не є достатніми підставами
для застосування положень ст. 75 КК.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що призначене ОСОБА_5 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК, є необхідним та достатнім для виправлення засудженого, попередження вчинення нових злочинів, і не вбачає підстав для звільнення від його відбування (відповідно до

ст. 75 КК), а тому з огляду на наведені у касаційній скарзі мотиви та надані до неї копії судових рішень підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Оскільки з касаційної скарги захисника та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, Верховний Суд вважає за необхіднена підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити у відкритті касаційного провадження.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 14 березня

2018 року стосовно ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3