УХВАЛА

26 червня 2018 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі слідчого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання слідчого Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_4 , яке погоджено з прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпро, мешканця АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.190 КК України,

встановив:

До Рівненського міського суду Рівненської області звернувся із клопотанням слідчий Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_4 , яке погоджено з прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З клопотання вбачається, що група осіб у складі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 створили Інтернет-сайти з обміну електронних валют https://wowex.online, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та шахрайським шляхом заволоділи коштами ОСОБА_8 у сумі 4500 доларів США, Omar Mzee Mundhir Rashid у сумі 8394 доларів США, Daniel de Patta Goss da Silva у сумі 2660 доларів США, ОСОБА_9 у сумі 1000 грн., які потерпілі зарахували на електронні гаманці ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_5 , відкриті у платіжній системі AdvCash. В подальшому вищевказані грошові кошти зараховано на карткові рахунки громадян ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 .

15.06.2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні дій, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненим за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

На даний час існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки в період з 2017 року по червень 2018 року змінив декілька місць свого проживання та орендує житло у м. Дніпро.

Окрім того слідчий вказує, що злочин, передбачений ч. 3 ст. 190 КК України є тяжким, максимальна міра покарання за який передбачена до 8 років позбавлення волі, що є значним психологічним фактором у переховуванні підозрюваного від слідства. Окрім того, даним злочином завдано шкоди на суму понад 250 000 грн.

Перебуваючи на волі ОСОБА_5 може використовувати комп"ютерну техніку для знищення документів, які мають значення для розслідування кримінального провадження.

Застосування більш м"яких запобіжних заходів недостатньо для запобігання даним ризикам та не зможуть гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов"язків.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини. Просив застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання, обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши прокурора, підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання та докази на його обґрунтування, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м"яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 29 Конституції України та ст. ст. 176, 177, 178 КПК України, право на свободу і особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини.

Слід враховувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і належної поведінки останнього.

Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Водночас, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пункт 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд при цьому враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Ризики, на наявність яких посилається слідчий у клопотанні є обґрунтована підозра у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду і знищити документи, які мають значення для досудового розслідування.

При цьому, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу суд дає оцінку наявним доказам на підтвердження клопотання та враховує обставини про можливість застосування інших більш м"яких запобіжних заходів .

Існування лише одного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України та обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення є недостатнім для застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на викладені обставини, на думку суду, прокурором не доведено, що жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу суд виходить із принципу презумпції свободи, який полягає у тому, що особа залишається на свободі до тих пір, доки працівники правоохоронних органів не доведуть необхідність тримання її під вартою.

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання у разі визнання особи винною у вчиненні злочину до 8 років позбавлення волі, вік підозрюваного, його стан здоров"я, майновий стан, постійне місце проживання, суд вважає, що у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов"язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України.

На думку суду, саме такий запобіжний захід здатний забезпечити виконання процесуальних обов`язків підозрюваним та запобігти спробам продовжувати злочинну діяльність.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

З урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне застосувати до підозрюваного домашній арешт в період доби з 21 год. до 07 год.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст.194 КПК України покласти на нього на строк не більше двох місяців такі обов"язки: за викликом прибувати до слідчого, прокурора, суду; не відлучатись із населеного пункту, де він проживає; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в"їзд в Україну.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 184, 395 КПК України,слідчий суддя,-

ухвалив:

У задоволенні клопотання слідчого Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_4 , яке погоджено з прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпро, мешканця АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_5 залишати житло за адресою АДРЕСА_1 в період доби з 21 год. до 07 год.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання до Відділу протидії кіберзлочинам в Дніпропетротровській області.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов"язки : за викликом прибувати до слідчого, прокурора, суду; не відлучатись із населеного пункту,де він проживає; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в"їзд в Україну.

Встановити строк дії ухвали терміном на два місяці з моменту постановлення ухвали, а саме до 26 серпня 2018 року.

Термін дії обов"язків, покладених судом, визначити у два місяці, до 26 серпня 2018 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Рівненської області протягом п"яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1