Справа 556/537/18
Номер провадження 1-в/556/75/2018
У Х В А Л А
14.05.2018 року. Володимирецький районний суд Рівненської області
під головуванням судді- ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
представника Полицької ВК-76 - ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володимирець у режимі відеоконференції клопотання в.о. начальника Державної установи «Полицька виправна колонія (№76)» про умовно-дострокове звільнення від покарання з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого;
Засудженого 25.05.2007 року Апеляційним судом Рівненської області за п.10 п.2 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 152, ст.70 КК України до 15-ти років позбавлення волі.
04.02.2016 року ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області на підставі ч.5 ст. 72 КК України з врахуванням змін, внесених до Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», який набрав чинності 24.12.2015 року, зараховано засудженому ОСОБА_5 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з часу фактичного затримання 25.06.2006 року по день набрання вироку суду законної сили 27.09.2007 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, зараховано 1 рік 3 місяці 2 дні.
Адміністрація Державної установи «Полицька виправна колонія (№76)» та спостережна комісія Володимирецької РДА звернулись до суду зі спільним поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , який відбув 3/4 строку покарання.
В судовому засіданні представник адміністрації колонії підтримав подання, пояснив, що засуджений ОСОБА_5 довів своє виправлення і може бути умовно-достроково звільнений з місць позбавлення волі. Раніше допустив п`ять порушень встановленого порядку відбування покарання за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашені у встановленому законом поряку. Має тринадцять заохочень. Працевлаштований, до роботи відноситься добре. Позитивно характеризується.
Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні просив застосувати відносно нього положення ст.81 КК України та умовно-достроково звільнити з місць позбавлення волі. Вини у вчиненому злочині не визнає, вважає, що засуджений не законно.
Прокурор проти задовлення подання заперечив, оскільки засуджений вини у скоєному злочині не визнає, не розкаюється у вчиненому, що свідчить, що останній не став на шлях виправлення.
Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши письмові докази, в т.ч. особову справу засудженого ОСОБА_5 , суд приходить до висновку про відсутність підстав для задовленнян клопотання.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Апеляційного суду Рівненської області 25.05.2007 року за п.10, п.2 ч.2 ст.115, ч.4 ст.152, ст..70 КК України до 15 років позбавлення волі.
В місцях позбавлення волі ОСОБА_5 перебуває з 25 червня 2006 року, в т.ч. в Полицькій ВК-76 з 22.12.2007 року.
09.03.2016 року та 08.07.2016 року комісією Полицької ВК-76 одноголосно відмовлено у застосуванні відносно ОСОБА_5 заміни невідбутої частини покарання більш м`яким та умовно-дострокового звільнення від покарання. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 14.07.2016 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відмовлено за безпідставністю.
З характеристики засудженого та матеріалів особової справи вбачається, що відбуваючи покарання в Полицькій виправній колонії № 76, засуджений ОСОБА_5 зарекомендував себе з позитивної сторони. Раніше допустив п`ять порушень встановленого порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. Має тринадцять заохочень.
Відповідно до ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст.ст.81, 82 КК України є:
-ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання;
-участь у суспільно-корисній праці;
-участь у виховних заходах;
-участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні;
-участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність;
-участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій,
-поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством;
-прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності виконавчих листів);
-визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому;
-підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.
Як зазначено в п.п.2,17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).
Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину,праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки; свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та виконання всіх покладених на засудженого обовязків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів та обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Що стосується заохочень засудженого та наявності лише п`яти стягнень, які погашені, то дана обставина не може суттєво впливати на висновок суду про доведеність засудженим свого виправлення, оскільки дотримання встановленого порядку відбування покарання відповідно до ст. 102 КВК України є обовязком засудженого.
Разом з цим, оцінюючи в сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про її виправлення, суд вважає, що не надано конкретних переконливих даних про те, що процес його виправлення досягнув тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і його подальше виправлення можливе в умовах перебування на волі.
Суд звертає увагу на той факт, що в судовому засіданні засуджений зазначив, що він вини у вчиненому злочині не визнає, вважає, що його не законно засудили.
Враховуючи дані обставини та наявні формальні підстави для звільнення за ст.81 КК України, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки хоча засуджений відбув строку покарання, однак не довів сумлінною поведінкою своє виправлення.
Таким чином, ретельно зясувавши позицію засудженого щодо скоєного злочину, вислухавши пояснення учасників провадження, суд приходить до висновку, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не сприятиме виховному і запобіжному впливу на засудженого, оскільки він своє виправлення не довів та не має глибокого критичного освідомлення своєї вини у скоєному злочині, а тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.
Керуючись ст.81 КК України, ст. ст. 392,538, 539 КПК України, суд,-

У задоволенні клопотання в.о. начальника Державної установи «Полицька виправна колонія (№76) про умовно-дострокове звільнення від покаранян з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити за безпідставністю.
На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Рівненської області протягом 7 діб через районний суд з моменту проголошення, а засудженим - з моменту вручення копії ухвали.
Суддя: ОСОБА_1