Ухвала
Іменем України
1жовтня 2018 року

м. Київ

Справа № 751/924/18
Провадження № 51-8937 впс 18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянув у судовому засіданні подання голови Апеляційного суду Чернігівської області про направлення матеріалів провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Чернігівського районного суду Чернігівської області 18 червня 2018 року, з одного суду апеляційної інстанції до іншого,
в с т а н о в и в:
до Верховного Суду в порядку ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) надійшло подання голови Апеляційного суду Чернігівської області про направлення матеріалів за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18 червня 2018 року, якою було відмовлено в задоволенні його скарги на постанову слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000239 від 12.09.2017 року, за ознаками вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, відносно судді Новозаводського районного суду м. Чернігова ОСОБА_7 та суддів Апеляційного суду Чернігівської області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за фактом постановлення ними завідомо неправосудних судових рішень.
Подання мотивовано тим, що в результаті проведення неодноразових автоматичних розподілів даної справи від 22 серпня 2018 року та 17 вересня 2018 року визначити колегію суддів для апеляційного розгляду цих матеріалів виявилося неможливим, про що було складено протоколи, на підставі яких сформовано звіти.
Учасникам судового провадження було повідомлено про час та місце розгляду подання, проте в судове засідання вони не з`явилися, що не перешкоджає його розгляду. Заперечень та клопотань про відкладення дати розгляду подання не надійшло.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені у поданні доводи та матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що подання підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 КПК кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що воно надійшло до суду з порушеннями правил територіальної підсудності.
Положенням ч. 3 ст. 34 КПК встановлено, що питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.
Згідно з ч. 2 ст. 32 КПК кримінальне провадження щодо обвинувачення судді у вчиненні кримінального правопорушення повинно здійснюватися судом найбільш територіально наближеним до суду, в якому останній обіймає чи обіймав посаду судді, іншої адміністративно-територіальної одиниці.
Окрім того, п. 3 ч. 1 ст. 34 КПК встановлено обов`язок суду, який згідно з частиною 2 цієї ж статті вирішує питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого, передати кримінальне провадження на розгляд іншого суду, якщо обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження. Причому у цьому випадку закон не ставить необхідність такої передачі у залежність від початку судового розгляду.
Таким чином, ч. 2 ст. 32, п.п. 1 і 3 ч. 1 ст. 34 КПК встановлюють підстави для обов`язкової передачі кримінального провадження на розгляд іншого суду стосовно особи, яка працює або працювала у відповідному суді та набула процесуального статусу обвинуваченого. Водночас кримінальним процесуальним законом не регламентовано питання щодо необхідності передачі кримінального провадження у випадках, якщо така особа не набула процесуального статусу обвинуваченого.
Виходячи з вимог засади законності, у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу (ч. 6 ст. 9 КПК).
Відповідно ж до ч. 1 ст. 21 КПК кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону (засада доступу до правосуддя).
З огляду на вимоги ч. 5 ст. 9 КПК, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція)зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.
Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують певні факти, які можуть слугувати підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (див., зокрема, рішення у справах «Мироненко і Мартенко проти України», «Фей проти Австрії», «Феррантеллі та Сантанджело проти Італії»).

Пунктом 10 ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_5 звернувся до Чернігівського районного суду Чернігівської області зі скаргою на постанову слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000239 від 12.09.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, відносно судді Новозаводського районного суду м. Чернігова ОСОБА_7 та суддів Апеляційного суду Чернігівської області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за фактом постановлення ними завідомо неправосудних судових рішень, якими залишено без змін постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР під № 00000075 від 27.03.2017 року, за ч. 1 ст. 375 КК України за фактом ухвалення суддею Деснянського районного суду м. Чернігова ОСОБА_11 завідомо неправосудного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні вищезазначеної скарги ОСОБА_5 на постанову слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження.
Не погодившись з указаною ухвалою ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18 червня 2018 року.
Відповідно до ухвал колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернігівської області від 30 липня 2018 року та 21 серпня 2018 року заяви про самовідвід суддів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_15 задоволено, оскільки ОСОБА_10 та ОСОБА_8 є суддями Апеляційного суду Чернігівської області, відносно яких було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення, а інші судді цього ж суду вже тривалий час працюють з ними і тому подали заяву про самовідвід.
Крім того, судді ОСОБА_5 та ОСОБА_16 подали заяви про самовідвід, оскільки ОСОБА_5 є суддею Апеляційного суду Чернігівської області, відносно якого було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення, а суддя ОСОБА_16 є суддею цього ж суду, яка вже тривалий час працює з суддями, щодо яких було подано заяву про чинення кримінального правопорушення, але вказані заяви про самовідвід не були розглянуті у встановленому процесуальним законом порядку.
Зважаючи на зазначене, з метою виключення жодного сумніву в об`єктивності й неупередженості розгляду апеляційної скарги ОСОБА_5 , а також забезпечення ефективності виконання завдань кримінального провадження та дотримання вимог його засад, суд вважає, що подання голови Апеляційного суду Чернігівської області необхідно задовольнити, а матеріали провадження з апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18 червня 2018 року направити з Апеляційного суду Чернігівської області для розгляду до Апеляційного суду Київської області, як найбільш територіально наближеного.
Керуючись пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 9, 21, 32, 34 КПК України, Суд
п о с т а н о в и в:
подання голови Апеляційного суду Чернігівської області задовольнити.
Матеріали провадження з апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18 червня 2018 року направити з Апеляційного суду Чернігівської області до Апеляційного суду Київської області для розгляду по суті.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3