УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17липня 2018 року
м. Київ

справа № 1806/1-5/11
провадження 51-2354 км 18

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,

розглянула в судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у суді першої інстанції, на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Сум від 23 листопада 2016 року щодо
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Душанбе, громадянина Республіки
Таджикистан, жителя АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК.

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені обставини
Ковпаківський районний суд м. Сум ухвалою від 23 листопада 2016 року звільнив ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, на підставі ст. 49 цього Кодексу у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальну справу закрив.
В апеляційному порядку справа не переглядалась.
Як установив суд, ОСОБА_5 обвинувачувався в тому, що він у стані алкогольного сп`яніння 24 квітня 2004 року близько 13:00 за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, проникли до будинку на АДРЕСА_2 , звідки таємно викрали належне ОСОБА_6 майно на загальну суму 448 грн.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У поданій скарзі прокурор просить на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 398 КПК 1960 року, скасувати ухвалу місцевого суду і направити справу на новий судовий розгляд. Суть доводів прокурора зводиться до того, що місцевий суд залишив поза увагою факт перебування обвинуваченого ОСОБА_5 з 10 грудня 2004 року в розшуку і всупереч вимогам ч. 2 ст. 49 КК неправомірно звільнив його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду. Клопотань про його відкладення не надходило.
Позиції учасників судового провадження
У суді касаційної інстанції прокурор підтримав заявлені касаційні вимоги сторони обвинувачення.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія судів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 11-1 КПК 1960 року суд у судовому засіданні за наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 49 КК, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.
Пунктом 4 ч. 1 ст. 49 КК передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею тяжкого злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло 10 років.
Водночас згідно з приписами ч. 2 вказаної статті перебіг давності зупиняється, якщо особа, котра вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення злочину минуло 15 років.
Суд першої інстанції при ухваленні рішення щодо ОСОБА_5 не дотримався наведених вимог закону.
Так, за матеріалами справи, 4 листопада 2004 року вона з обвинувальними висновком надійшла на розгляд до Ковпаківського районного суду м. Сум.
Постановою цього ж суду від 10 грудня 2004 року обвинуваченого ОСОБА_5 було оголошено в розшук.
Як убачається з обвинувального висновку та як відображено в оскаржуваній ухвалі, ОСОБА_5 інкримінується вчинення 24 квітня 2004 року тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК.
Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності і закриваючи справу у зв`язку із закінченням строків давності, суд першої інстанції виходив із того, що з дня вчинення вказаною особою інкримінованого злочину минуло 10 років, тобто строк, установлений у п. 4 ч. 1 ст. 49 КК. Однак при цьому не було враховано факту ухилення ОСОБА_5 від суду, адже він із 10 грудня 2004 року перебуває в розшуку. Отже, суд мав керуватися правилами ч. 2 вказаної норми матеріального права, якими встановлено, що у цьому випадку з дня вчинення злочину повинно минути 15 років. Такий строк на момент постановлення ухвали суду й на сьогоднішній час не закінчився.

Таким чином, ст. 49 КК було застосовано неправильно й за відсутності правових підстав, а рішення суду про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є незаконним, про що обґрунтовано зазначає прокурор у касаційній скарзі.
За таких обставин ухвала суду підлягає скасуванню на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 398 КПК 1960 року, а справа - направленню на новий судовий розгляд.
Тому подану касаційну скаргу слід задовольнити.
Керуючись статтями 394 396 КПК 1960 року, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII), колегія суддів

у х в а л и л а:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Сум від 23 листопада 2016 року щодо ОСОБА_5 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3