Справа № 308/9085/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2018 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання захисника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення,-
ВСТАНОВИВ:
Адвокат, ОСОБА_3 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області суду з клопотанням, в якому просить про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_2 .

Клопотання мотивовано тим, що в провадженні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області знаходився обвинувальний акт, у кримінальному провадженні №0000071 від 15.06.2013р., по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.125, ч.2 ст.129, ч.2 ст.194, ст.257, ч.І ч.2 ст.263, ч.І ст.279, ч.4 ст.345 КК України, ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні злочинів,передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.125, ч.2 ст.129, ч.2 ст.194, ст.257, ч.І ст.263, ч.І ст.279, ч.4 ст.345 КК України.

26 червня 2017 року Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області ухвалив вирок, яким:

ОСОБА_4 визнано невинуватим та виправдано за ч. 2 ст. 121, ст. 257 КК України, а також за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263 КК України по епізоду, який мав місце 12.08.2014 року в с. Дуліби Стрийського району Львівської області, у зв`язку з не доведеністю вчинення ним цих кримінальних правопорушень, а за ч. 2 ст. 129 КК України та за ч. 1 ст. 279 КК України по епізоду, який мав місце 11.07.2015 року поблизу перехрестя автодороги «Київ-Чоп» з вул. Данила Галицького на в`їзді до м. Мукачево, визнано невинуватим та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діяннях складу кримінального правопорушення.

ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 279, ч. 1 ст. 345, ч. 2 ст. 345 КК України та призначено йому покарання: - за ч. 2 ст. 194 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців; - за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 5 (п`ять) місяців; - за ч. 1 ст. 279 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки; за ч. 1 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки; -за ч. 2 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 7 (сім) місяців.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 9 (дев`ять) місяців.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року, зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 12 липня 2015 року до 29 травня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У зв`язку з тим, що відбутий строк попереднього ув`язнення перевищує фактично призначене покарання, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року, ОСОБА_4 від відбування покарання звільнено.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді особистої поруки залишити без змін.

ОСОБА_2 визнано невинуватим та виправдано за ч. 2 ст. 121, ст. 257 КК України у зв`язку з не доведеністю вчинення ним цих кримінальних правопорушень, а за ч. 2 ст. 129 КК України та за ч. 1 ст. 279 КК України по епізоду, який мав місце 11.07.2015 року поблизу перехрестя автодороги «Київ-Чоп» з вул. Данила Галицького на в`їзді до м. Мукачево, визнано невинуватим та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діяннях складу кримінального правопорушення.

ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194. ч. 1 ст. 263. ч. 1 ст. 279, ч. 1 ст. 345, ч. 2 ст. 345 КК України та призначено йому покарання: -за ч. 2 ст. 194 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців; - за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 5 (п`ять) місяців; - за ч. 1 ст. 279 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки; - за ч. 1 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки; - за ч. 2 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 7 (сім) місяців.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно визначено ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 9 (дев`ять) місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_2 рахувати з моменту приведення вироку до виконання, зарахувавши на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_2 з 12 липня 2015 року до 06 листопада 2015 року та з 12 січня 2016 року до 29 травня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_2 у вигляді особистої поруки залишено без змін.

ОСОБА_6 визнано невинуватим та виправдано за ч. 2 ст. 121, ст. 257 КК України у зв`язку з недоведеністю вчинення ним цих кримінальних правопорушень, а за ч. 2 ст. 129 КК України та за ч. 1 ст. 279 КК України по епізоду, який мав місце 11.07.2015 року поблизу перехрестя автодороги «Київ-Чоп» з вул. Данила Галицького на в`їзді до м. Мукачево, визнано невинуватим та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діяннях складу кримінального правопорушення.

ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 279, ч. 1 ст. 345, ч. 2 ст. 345 КК України та призначено йому покарання: - за ч. 2 ст. 194 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців; - за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 5 (п`ять) місяців; - за ч. 1 ст, 279 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки; - за ч. 1 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки; - за ч. 2 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 7 (сім) місяців. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 9 (дев`ять) місяців.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року, зарахувано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 з 12 липня 2015 року до 29 травня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У зв`язку з тим, що відбутий строк попереднього ув`язнення перевищує фактично призначене покарання, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року, ОСОБА_6 від відбування покарання звільнено.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді особистої поруки залишено без змін.

ОСОБА_5 визнано невинуватим та виправдано за ч. 2 ст. 121, ст. 257 КК України у зв`язку з не доведеністю вчинення ним цих кримінальних правопорушень, а за ч. 2 ст. 129 КК України та за ч. 1 ст. 279 КК України по епізоду, який мав місце 11.07.2015 року поблизу перехрестя автодороги «Київ-Чоп» з вул. Данила Галицького на в`їзді до м. Мукачево, визнано невинуватим та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діяннях складу кримінального правопорушення.

ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 279, ч. 1 ст. 345, ч. 2 ст. 345 КК України та призначити йому покарання: - за ч. 2 ст. 194 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 7 (сім) місяців; - за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців; - за ч. 1 ст. 279 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців; - за ч. 1 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців; - за ч. 2 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 8 (вісім) місяців.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 9 (дев`ять) місяців.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року, зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 з 13 липня 2015 року до 29 травня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У зв`язку з тим, що відбутий строк попереднього ув`язнення перевищує фактично призначене покарання, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року, ОСОБА_5 від відбування покарання звільнено.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді особистої поруки залишено без змін.

Процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі по 10109,62 гривень стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , кожного окремо, на користь держави.

Речові докази залишено за місцем їхнього зберігання.

Захисник в клопотанні вказує, що вважаючи даний вирок (за винятком його частини про визнання ОСОБА_4 невинуватим та його виправдання за ч.2 ст.121, ст.257, за ч.І ст.263, ч.2 ст.263 по епізоду 12.08.2014р., за ч.2 ст.129 та за ч.І ст.279 ККУ по епізоду 11.07.2015р., про визнання невинуватим та виправдання ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за ч.2 ст.121, ст.257, за ч.2 ст.129 КК України та за ч. 1 ст. 279 КК України) в частині засудження ОСОБА_2 незаконним, захисником ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 було подано апеляційну скаргу. Апеляційні скарги також подано іншими засудженими та їх захисниками і прокурором.

13.07.2018 року Апеляційний суд Закарпатської області оголосив вступну та резолютивну частину ухвали суду, якою прийняв відмову захисника та ОСОБА_2 від даної апеляційної скарги.

Також прийнято відмови від апеляційних скарг інших засуджених та їх захисників.

Апеляційна скарга прокурора не підлягала розгляду так як постановою Верховного Суду від 20.06.2018 року касаційну скаргу сторони обвинувачення у даній справі подану на ухвалу про повернення прокурору апеляційної скарги - залишено без задоволення.

ОСОБА_2 відбув 3 роки 6 місяців і 26 днів (з 12.07.2015 року по 06.11.2015 та з 12.01.2016 року по 29.05.2017 року - з розрахунку 1 день за 2): З 12.07.2015 року по 31.07.2015 року - 19 днів З 01.08.2015 року по 31.08.2015 року-31 день З 01.09.2015 року по 30.09.2015 року - 30 днів З 01.10.2015 року по 31.10.2015 року-31 день З 01.11.2015 року по 06.11.2015 року- 6 днів Всього відбутих днів за цей період : 114 днів. З 12.01.2016 року по 12.01.2017 року-366 днів. З 12.01.2017 року по 31.01.2017 року - 19 днів З 01.02.2017 року по 28.01.2017 року-28 днів З 01.03.2017 року по 31.03.2017 року- 31 день З 01.04.2017 року по 30.04.2017 року- 30 днів З 01.05.2017 року по 29.05.2017 року-29 днів. Всього відбутих днів за цей період : 137 днів.

Захисник у клопотанні зазначає, що загальна кількість відбутих днів складає 617 днів, що в розрахунку 1 день за 2 становить 3 роки 6 місяців 22 дні. Невідбутий строк покарання за вироком суду від 26.06.2017 року становить 2 місяці і 9 днів.

Стаття 537 КПКУ визначає питання, які вирішуються судом під час виконання вироків.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.537 КПКУ, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ст.539 КПКУ (Порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку): Питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів.

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається:

до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

В клопотанні вказано, що станом на час звернення до суду, а саме з 10.08.2018 року, засуджений ОСОБА_2 відбуває покарання в Державній установі "Закарпатська установа виконання покарань (№9)" за адресою: м. Ужгород, вул. О.Довженка, 8 А, що підтверджується довідкою з ДУ "ЗУВП" (№9) від 13.08.2018 року.

Посилаючись на ст.81 КК України (Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання), захисник вважає, що відносно ОСОБА_2 підлягає застосуванню п.2 ч.1 ст.81 ККУ, так як останній відбув більше ніж дві третини строку покарання.

Захисник стверджує, що ОСОБА_2 довів своє виправлення, має міцні соціальні зв`язки і характеризується сумлінною поведінкою, а саме: ОСОБА_2 позитивно характеризується, згідно характеристики він працьовитий, товариський, ввічливий, бере активну участь у громадськом житті м.Хуст, скарги від сусідів не надходили; згідно характеристик з роботи - показав себе з найкращої сторони, сумлінно виконував доручення; в ОСОБА_2 міцні соціальні зв`язки: він живе з батьками- ОСОБА_7 та мамою ОСОБА_8 (яка є інвалідом 3-ї групи), які є пенсіонерами, з проблемним здоров`ям, що підтверджується їх медичними довідками, які знаходяться в матеріалах справи, а також з братом , який є інвалідом 2-ї групи, що підтверджується пенсійним посвідченням по інвалідності ОСОБА_9 (2 група) і зокрема, іншою медичною документацією. Його рідний брат є дуже хворий в зв`язку з чим ОСОБА_10 є єдиною особою яка буде дбати про батьків та піклуватися про них, а також про брата. Він є єдиним годувальником в сім`ї. В його батьків немає інших працездатних дітей, а брат дуже хворий; ОСОБА_2 раніше не судимий, він не вчиняв інших кримінальних та адміністративних правопорушень.

З огляду на викладене адвокат ОСОБА_3 просить: застосувати до ОСОБА_2 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання згідно вироку Мукачівського міськрайонного суду від 26.06.2017 року та звільнити його з під варти в залі суду.

Вивчивши клопотання захисника засудженого захисника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення та додані до нього матеріали, суддя приходить до наступного висновку.
Статтею 82 Кримінального кодексу України передбачено, що до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК).
Стаття 82 КК України не містить імперативної вказівки на її застосування, а носить рекомендаційний характер і застосовується суддями за наявності усіх умов, передбачених даною статтею і доказів того, що засуджений дійсно заслуговує на застосування до нього ст. 82 КК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 154 КВК України, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 КК України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої Кримінальним кодексом України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
Відповідно до п. 6.8. Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затв. Наказом Міністерства юстиції України від 08.06.2012 №845/7, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 червня 2012 року за №957/21269 (далі - Інструкція), у разі прийняття комісією установи позитивного рішення про подання до суду матеріалів щодо умовно-дострокового звільнення підрозділ готує до суду подання, яке містить анкетні дані, у тому числі про наявність чи відсутність непогашених та не знятих судимостей, про відбуту частину строку покарання, поведінку, ставлення до праці та навчання за весь час відбування покарання, до якого долучаються висновок комісії установи (СІЗО), характеристика на засудженого та особова справа. Після погодження подання зі спостережною комісією (службою у справах дітей) матеріали направляються до суду.
Тобто це означає, що виправна колонія готує до суду матеріали подання відносно засудженого лише після прийняття спостережною комісією позитивного рішення про подання до суду матеріалів
Відповідно до п.6.4. та п. 6.5. Інструкції, засідання комісії проводяться не менше двох разів на місяць. Рішення комісії ухвалюється простою більшістю голосів членів комісії, присутніх на її засіданні. У разі рівного розподілу голосів голос голови комісії є вирішальним. Засідання комісії оформлюється протоколом, який підписується головою та секретарем комісії. До протоколу комісії вносяться дані про те, які посадові особи були присутні на її засіданні, прізвище, ім`я та по батькові засудженої особи, за якими статтями Кримінального кодексу України вона засуджена, строк покарання та його початок, кількість попередніх судимостей, яка частина строку покарання відбута, дані про поведінку засудженого в період відбування покарання, прізвище та посада особи, яка ці відомості доповіла, результати голосування, а у разі прийняття рішення про відмову у застосуванні до засудженого положень статей 81, 82, 107 Кримінального кодексу України зазначаються підстави відмови. Рішення комісії оголошується засудженому під особистий підпис на витязі з протоколу, який долучається до його особової справи.
Таким чином, з вищенаведеного випливає, що обов`язок подання до суду матеріалів щодо застосування до засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покладається саме на виправну установу, яка готує до суду матеріали подання відносно засудженого та лише після прийняття спостережною комісією позитивного рішення про подання до суду матеріалів щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
Як вбачається з матеріалів справи із клопотанням про застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженому ОСОБА_2 , звернувся його захисник ОСОБА_3 .
Крім того, клопотання захисника не містить документів необхідних для вирішення по суті питання щодо застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженому ОСОБА_2 , як це передбачено вищенаведеними нормативними актами.
Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» визначено, що у випадку невідповідності матеріалів про умовно дострокове звільнення вимогам визначеним в законі, а саме характеристика не відображає процесу виправлення засудженого або стосується не всього періоду відбування ним покарання, немає даних про попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків, не подано витяг із рішення спостережної комісії тощо, і заповнити ці прогалини в судовому засіданні неможливо, суддя на стадії підготовки справи до розгляду повертає матеріали для відповідного оформлення, а коли недоліки виявлено в судовому засіданні ухвалює відповідну постанову, в якій зазначає підстави для повернення матеріалів.
Згідно ст. 539 КПК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до ст. 81 КК України застосовується суддею суду за місцем відбування покарання засудженим за спільним поданням органу, що відає відбуванням покарання, і спостережної комісії.
Відповідно до абз. 16 ч.1 ст. 107 КВК України , засуджені , які відбувають покарання у виді позбавлення волі , мають право в порядку, встановленому цим Кодексом і нормативно- правовими актами Державного департаменту України з питань виконання покарань: звертатися до адміністрації з проханням внести подання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання чи щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.
Зважаючи на викладене приходжу до висновку, що клопотання захисника засудженого ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення відповідно до ст. 81 КК України не може бути призначено до судового розгляду і підлягає поверненню для належного оформлення та дотримання вимог процедури вирішення питання.
Окрім цього, до клопотання ддано розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, але при цьому не додано належним чином завірену копію вироку (з відміткою про набрання ним законної сили), на підставі якого він відбуває покарання.
За таких обставин, клопотання необхідно повернути для належного оформлення, оскільки недоліки цього клопотання позбавляють суд можливості його вирішити у визначені КПК строки.
Повернення клопотання не перешкоджає заявнику повторно звернутися до суду в порядку передбаченому законом.
Керуючись ст. 154 КВК України, ст. 539 КПК України, Інструкцією про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.06.2012 року № 845/7, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.06.2012 року за № 957/21269, Положенням про спостережні комісії, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.04.2004 року № 429 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10.11.2010 року № 1042), п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», -
ПОСТАНОВИВ :
Клопотання захисника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення повернути заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1