Справа № 183/5602/17
№ 1-кп/183/431/18
В И Р О К
іменем України

06 листопада 2018 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0003135 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, із середньою освітою, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 07.12.2017 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, із середньою спеціальною освітою, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 31.03.2005 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 187, 69, ч. 3 ст. 185, 69, 70 КК України до 2 років позбавлення волі. 16.06.2006 року згідно ст. 81 КК України ухвалою Жовтоводського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.06.2006 року звільнений умовно - достроково на 7 місяців 20 днів;

- 20.05.2010 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 24.01.2011 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано невідбутий строк 2 місяці за вироком Новомосковського міськрайонного суду від 20.05.2010 року, до відбуття 3 роки 2 місяці позбавленні волі. Звільнений 16.07.2013 року з Солонянської ВК №21 по відбуттю строку покарання;

- 04.06.2015 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. 03.05.2017 року згідно ст. 81 КК України ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.04.2017 року звільнений умовно - достроково на 6 місяців 4 дні,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:
28 вересня 2017 року приблизно о 23 годині 00 хвилин ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , перебували поблизу домоволодіння АДРЕСА_3 , де мешкає потерпіла ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та в цей час у них виник спільний злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, що може знаходитися у вказаному домоволодінні. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою, з корисливих мотивів, перестрибнувши через паркан незаконно проникли на територію домоволодіння АДРЕСА_3 . Після цього ОСОБА_3 демонтував скло з віконної рами вікна вищевказаного будинку та через віконну раму незаконно проник до приміщення будинку, та відчинив з внутрішньої сторони вхідні двері будинку, через які до приміщення будинку незаконно проник ОСОБА_4 . Потім ОСОБА_4 разом з ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні кімнати вищевказаного будинку, заволоділи мобільним телефоном марки «Samsung» моделі Е 1200, вартістю 937,50 грн., з сім картою оператора «КиївСтар», вартістю 50,00 грн., грошовими коштами у сумі 100,00 грн., мішком з цукром загальною вагою 50 кг., вартістю 900,00 грн., що належить ОСОБА_7 . В цей момент до кімнати зайшла потерпіла ОСОБА_7 , яка виявила факт заволодіння ОСОБА_4 та ОСОБА_3 її майна та з метою зупинити вчинення злочину останніми, почала вимагати від ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , щоб вони повернули їй належне майно. В цей момент, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_3 , зрозумівши, що їх дії стали явними для потерпілої ОСОБА_7 , незважаючи на вимоги ОСОБА_7 , з місця скоєння злочину втекли, тримаючи в руках викрадене майно, в подальшому, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1 987 гривень 50 копійок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні не визнав оскільки злочин не вчиняв. Показав, що він разом з ОСОБА_4 ввечері купили на вулиці у невідомого чоловіка мобільний телефон «Samsung» за 60 грн., і заклали його в ломбард. На отримані кошти викупили з ломбарду мобільний телефон «Nokia 5310», який належить ОСОБА_4 . Працівники поліції його били при затриманні 30.09.2017 року в с. Орлівщина, а потім і у відділі поліції. З цього приводу він нікуди не звертався. Мішок з цукром він разом з ОСОБА_4 взяли в останнього вдома і продали через знайомого таксиста за 300 гривень, для того, щоб на отримані кошти погуляти. До інкримінованого йому злочину не причетний, показання давав у поліції під тиском і погрозами.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні не визнав, та показав, що 28.09.2017 року приблизно о 14.00 годині він заклав свій телефон «Nokia» до ломбарду, і вже вночі викупив його з ломбарду за рахунок придбаного ним тієї ж ночі біля магазину «Стопка» у невідомого чоловіка телефону «Samsung» (у чоловіка не було при собі документів, а тому він не міг здати телефон в ломбард). Також зазначив, що злочин він не вчиняв, оскільки в період з 18.00 години 29.09.2017 року і до 10.00 години 30.09.2017 року перебував вдома, разом з батьками, які можуть підтвердити цей факт. Мішок з цукром він взяв у себе з дому, який належав його сім`ї, і разом з ОСОБА_3 продали через знайомого таксиста за 300 гривень. При затриманні, яке мало місце 30.09.2017 року, працівники поліції його били, зламали ніс, втім з цього приводу він нікуди не звертався. До інкримінованого йому злочину не причетний, показання давав у поліції під тиском і погрозами.

Незважаючи на не визнання обвинуваченими своєї вини, суд вважає, що вина ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні ними злочину підтверджується наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні:

- показаннями потерпілої ОСОБА_7 про те, що 28.09.2017 року приблизно о 23.00 годині вона була вдома по АДРЕСА_3 , дивилася телевізор. Почула якийсь шум в іншій кімнаті, пішла подивитися і побачила, як в дверях стоїть якийсь чоловік, який її запитав чи є в неї гроші. Вона відповіла, що не має, оскільки всі кошти витратила на ліки. Потім побачила іншого чоловіка, який в іншій кімнаті її будинку щось шукав. Потім під погрозою вбити її кішку, вона віддала тим чоловікам 100 грн. Потім вони зачинили її в іншій кімнаті, і коли вона вийшла звідти, то побачила, що зі столу в кімнаті зник її мобільний телефон, а також мішок цукру вагою 50 кг, який стояв на підлозі, і який нещодавно їй привезли. Відразу зателефонувати в поліцію не змогла, оскільки зник її телефон. Вранці побачила, що пошкоджена рама вікна будинку, через яке ті чоловіки напевно і проникли до її будинку. Коли вони її зачинили в кімнаті, то виходили з будинку через двері. Як ті чоловіки забрали її телефон і мішок цукру з будинку вона безпосередньо не бачила, оскільки вони закрили її в іншій кімнаті, але телефон і мішок цукру зник відразу як ті чоловіки пішли. В судовому засіданні впізнала ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як тих чоловіків, які проникли до її будинку та викрали її майно. Покарання просила призначити згідно вимог Закону. На запитання обвинувачених відмовилась відповідати пославшись на погіршення самопочуття та свій стан здоров`я. В подальшому неодноразово зверталась до суду із заявами про розгляд справи без її участі через похилий вік та хворобу;

- показаннями свідка ОСОБА_8 про те, що в ніч з 28 на 29 вересня 2017 року близько 23.00 години до нього зателефонував ОСОБА_3 і попросив під`їхати до школи АДРЕСА_4 . Він погодився і коли під`їхав туди, його чекали ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з якимось мішком. На його запитання що це, вони відповіли, що це цукор. Також вони запитали, чи не потрібен йому цукор. Він сказав, що йому не потрібен, після чого вони запитали, чи не знає він, кому потрібен цей цукор. Він зателефонував знайомому таксисту ОСОБА_9 з приводу продажу цукру, останній погодився його купити. Після цього, він відвіз ОСОБА_3 і ОСОБА_4 до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 » по АДРЕСА_5 , де останні продали ОСОБА_9 мішок цукру за 300 гривень;

- показаннями свідка ОСОБА_10 про те, що приблизно у вересні 2017 року близько 24.00 години він перебував біля магазину «Рубін» по вул. Гетьманська, 42 м. Новомосковська, де в цей час йому зателефонував знайомий ОСОБА_11 і сказав, що двоє хлопців продають мішок цукру. Він погодився, після чого до нього під`їхав ОСОБА_11 на своєму автомобілі разом з двома хлопцями, які продали йому мішок цукру за 300 гривень. Мішок був білого кольору, фабричний, зашитий. Хлопців він раніше не бачив, і не запам`ятав, оскільки бачив їх лише 1-2 хвилини;

- показаннями свідка ОСОБА_12 про те, що працює касиром-оцінювачем в ломбарді «Імперіал» по вул. Сучкова, 15 м. Новомосковська з 05.05.2017 року і по теперішній час. Видавала працівникам поліції договір застави мобільного телефону чорного кольору, модель точно не пам`ятає, «Nokia» чи «Samsung». Працівники поліції також вилучили відео з камер відео спостереження ломбарду. Хто здавав в ломбард мобільний телефон вона не пам`ятає;

- витягом з ЄРДР № 0003135 від 30.09.20147 року про те, що 28.09.2017 року близько 23.00 годині невідома особа через вікно проникла у приміщення домоволодіння АДРЕСА_3 , звідки відкрито заволоділа майном, що належить ОСОБА_13 ;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 29.09.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_7 повідомила, що 28.09.2017 року о 23.00 годині невідома особа проникла до будинку АДРЕСА_3 та відкрито заволоділа її майном;

- протоколом огляду місця події від 29.09.2017 року, а саме домоволодіння АДРЕСА_3 , де зафіксована обстановка після вчинення злочину, виявлено, що у вікні коридору будинку витягнута шибка;

- протоколом огляду від 30.09.2017 року, згідно якого було оглянуто добровільно видані ОСОБА_12 по АДРЕСА_6 , мобільний телефон «Samsung Е1200» білого кольору, диск з відеозаписом з камери відео спостереження ломбарду, та договір фінансового кредиту під заставу від 29.09.2017 року №9.27396/0, позичальником за яким є ОСОБА_4 , предметом застави - мобільний телефон «Samsung Е1200», які постановами від 30.09.2017 року визнані речовими доказами та вилучено до Новомосковського ВП;

- протоколом огляду речей від 30.09.2017 року, а саме відеозапису з камери відеоспостережння ломбарду «Імперіал», розташованого по вул. Гетьманська, 55/68 м. Новомосковська, який міститься на диску, а також переглянутим в судовому засіданні відеозаписом із вказаного диска, згідно з якими 29.09.2017 року в період часу з 02:04.58 год. по 02:10:11 год. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні вказаного ломбарду здали мобільний телефон;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 30.09.2017 року та фото-таблицею до нього, за участю підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника, під час якого останній розповів та показав обставини, які мали місце 28.09.2017 року по пров. Кущівському м. Новомосковська, а саме як він разом з ОСОБА_3 відкрито заволодів майном, яке знаходилося в цьому будинку;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 30.09.2017 року та фото-таблиця до нього, за участю підозрюваного ОСОБА_3 , його захисника, під час якого останній розповів та показав обставини, які мали місце 28.09.2017 року по пров. Кущівському м. Новомосковська, а саме як він разом з ОСОБА_4 відкрито заволодів майном, яке знаходилося в цьому будинку;

- висновком експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 4823-17 від 12.10.2017 року, відповідно до якого дійсна вартість мобільного телефону «Samsung Е1200», придбаного у 2015 році, станом на 29.09.2017 року, складала 937,50 грн., сім-карти «Київстар» станом на 29.09.2017 року складала 50,00 грн., 1 кг. цукру, придбаного у 2017 році, станом на 29.09.2017 року складала 18,00 грн.;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.10.2017 року за участю свідка ОСОБА_8 , відповідно до якого останній впізнав чоловіка, зображеного на фотознімку під № 4, який разом з іншим чоловіком зателефонував йому і попросив відвезти їх по АДРЕСА_5 , який потім домовився з його товаришем ОСОБА_14 про продаж цукру. На фотознімку №4 зображений ОСОБА_3 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.10.2017 року за участю свідка ОСОБА_8 , відповідно до якого останній впізнав чоловіка, зображеного на фотознімку під №1, який був з ОСОБА_15 , і якого він познайомив зі своїм знайомим ОСОБА_14 з приводу продажу останньому цукру. На фотознімку №1 зображений ОСОБА_4 ;

- протоколом огляду від 04.10.2017 року, а саме добровільно виданого свідком ОСОБА_10 для огляду мішка цукру масою 50 кг, який постановою від 04.10.2017 року визнано речовим доказом, вилучено до Новомосковського ВП та передано на зберіганні потерпілій ОСОБА_7 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.10.2017 року за участю свідка ОСОБА_10 , відповідно до якого він впізнав чоловіка, зображеного на фотознімку під № 2, в якого він в ніч з 28 на 29 вересня 2017 року придбав мішок цукру вагою 50 кг. На фотознімку №2 зображений ОСОБА_3 .

Всі вище перелічені докази суд визнає належними, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимими, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірними, оскільки фактичні дані, отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Отже, дослідивши та проаналізувавши наведені вище докази, суд вважає, що вони кожний окремо, а також в сукупності, доповнюючи один одного, підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, і підтверджують вину обвинувачених у пред`явленому їм обвинуваченні.

Судом також було досліджено версію сторони захисту щодо непричетності обвинувачених до вчинення інкримінованого їм злочину. Так, обвинувачений ОСОБА_4 на спростування обвинувачення посилався на те, що з 18.00 години 29.09.2017 року і до 10.00 години 30.09.2017 року перебував у себе вдома, що можуть підтвердити його батьки. Мобільний телефон «Самсунг» не викрадав у потерпілої, а придбав вночі 29.09.2017 року у невідомого чоловіка і здав його в ломбард, а за виручені гроші викупив свій телефон «Нокія». Мішок цурку належить його сім`ї, і він з ОСОБА_3 викликали таксі, відвезли і продали невідомому чоловіку щоб погуляти. Вважає, що потерпіла його оговорює. Обвинувачений ОСОБА_3 фактично посилався на ті ж обставини, що і ОСОБА_4 .

За клопотанням сторони захисту в судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_16 , який показав, що є батьком обвинуваченого ОСОБА_4 і вони разом мешкають по АДРЕСА_2 . Влітку 2017 року він купив мішок цукру на ринку для консервації, в білому мішку вагою 50 кг. В кінці серпня 2017 року приблизно 28 числа син сказав, що йому потрібні гроші щоб викупити телефон з ломбарду. Вони домовились, що він візьме мішок цукру і продасть, це було в другій половині дня. Після цього син забрав цей мішок цукру, як саме він це робив і чи сам він був не знає. У його сина був мобільний телефон «Нокія» чорного кольору. На уточнення суду свідок показав, що ці події відбувалися саме в серпні 2017 року.

В той же час, показання потерпілої ОСОБА_7 переконливо свідчать про причетність саме ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до злочину, оскільки потерпіла їх впізнала як чоловіків, які проникли до її будинку та відкрито викрали її телефон, гроші та мішок цукру. При цьому, з показань потерпілої та протоколів проведення слідчих експериментів суд вбачає, що обвинувачені це робили усвідомлюючи відкритий характер своїх дій, оскільки потерпіла їх бачила та чула. Також, показання свідка ОСОБА_8 про те, що в ніч з 28 на 29 вересня 2017 року близько 23.00 години він на своєму автомобілі підібрав ОСОБА_3 і ОСОБА_4 поблизу школи № 11 м. Новомосковськ по вул. Жовтнева з мішком цукру, свідчать про те, що в день та приблизний час вчинення злочину обвинувачені перебували з викраденим у потерпілої мішком цукру неподалік місця вчинення злочину, оскільки пров. Кущівський (колишній Дзержинського) знаходиться неподалік від місця, де їх підібрав ОСОБА_8 .

Оцінюючи показання свідка ОСОБА_16 суд приходить до висновку, що вони загалом не спростовують обвинувачення, оскільки вказаний свідок впевнено показав, що події щодо продажу його сином ОСОБА_4 мішка цукру відбувалися саме в серпні 2017 року, що не стосується пред`явленого обвинувачення.

Це саме стосується і посилання ОСОБА_4 на те, що з 18.00 години 29.09.2017 року і до 10.00 години 30.09.2017 року він перебував у себе вдома, оскільки інкримінований ОСОБА_4 та ОСОБА_3 злочин було вчинено 28.09.2017 року близько 23.00 години, що додатково доводить правдивість показань потерпілої, свідків і обґрунтованість обвинувачення.

Показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , протоколи огляду вилучених у останніх речей (мішка цукру, мобільного телефону та відеозапису з ломбарду), в свою чергу, свідчать про обставини як обвинувачені розпорядилися викраденими у потерпілої речами.

Аналізуючи показання обвинувачених в сукупності з дослідженими в судовому засіданні доказами, суд приходить до висновку, що з метою уникнення від відповідальності обвинувачені штучно змоделювали (вигадали) обставини подій 28-29 вересня 2017 року таким чином, щоб ввести суд в оману щодо дійсних обставин подій. Так, обставина нібито придбання обвинуваченим ОСОБА_4 вночі 29.09.2017 року у невідомого чоловіка мобільного телефону «Самсунг», який він потім здав до ломбарду з метою викупити свій телефон «Нокія», є неправдоподібною і не підтверджена жодним доказом, а тому оцінюється судом як вигадана обвинуваченими. Обставина ж нібито продажу обвинуваченими мішка цукру ОСОБА_4 також спростовується показаннями свідка ОСОБА_16 , показаннями інших свідків і матеріалами справи, а тому не приймається судом до уваги.

Отже, чіткі, послідовні показання потерпілої та свідків обвинувачення, досліджені в судовому засіданні матеріали справи, логічно узгоджуються між собою, доповнюють один одне, не містять суперечностей, не викликають сумніву в їх достовірності та не спростовані стороною захисту.

З огляду на зазначене, суд вважає, що доводи сторони захисту щодо не причетності обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 до вчинення злочину, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду і спростовуються іншими доказами по справі, які в своїй сукупності і взаємозв`язку доводять вину обвинувачених у вчиненні злочину. Невизнання обвинуваченими своєї вини суд розцінює як позицію захисту від пред`явленого обвинувачення.

Порушень вимог КПК України під час досудового розслідування, в тому числі права на захист, судом не встановлено.

Так, судом також перевірено доводи обвинувачених про застосування до них працівниками поліції фізичного насильства з метою надання ними викривальних показань проти себе під час їх затримання та допиту. Однак, вказані доводи спростовуються як протоколами затримання ОСОБА_3 і ОСОБА_4 від 30.09.2017 року в присутності їх захисника, так і протоколами проведення слідчих експериментів за участю ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та їх захисника, згідно яких будь-яких заперечень чи скарг від підозрюваних чи захисника, в тому числі, щодо застосування до них насильства, не надходило. Крім того, за результатами проведеної за ініціативою суду перевірки повідомлених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 фактів постановою слідчого Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 02.11.2018 року кримінальне провадження №0001328 від 22.10.2018 року за ознаками ч. 2 ст. 365 КК України закрито за відсутністю події кримінального правопорушення.

Отже, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину встановленою та доведеною, і його дії за пред`явленим обвинуваченням слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.

Також, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину встановленою і доведеною, і його дії за пред`явленим обвинуваченням слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.

Кваліфікуючи дії ОСОБА_3 і ОСОБА_4 саме як відкрите викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, суд виходить з наступного. Так, обвинувачені незаконно проникли до житлового будинку по АДРЕСА_3 , де заволоділи майном потерпілої. Однак, обвинувачених застала на місці вчинення злочину потерпіла ОСОБА_7 , яка намагалася припинити їх злочинні дії. Проте розуміючи, що їх дії викрито, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 відкрито продовжили свої протиправні дії, направлені на викрадення чужого майна. Тобто, на переконання суду, дії ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , розпочаті як крадіжка, поєднана з проникненням у житло, але виявлені потерпілою і, незважаючи на це, продовжені ними з метою заволодіння майном в приміщенні будинку, переросли в грабіж, а отже, їх дії слід кваліфікувати як грабіж, в тому числі, з такою кваліфікуючою ознакою як поєднаний з проникненням у житло.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченим суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинувачених, сукупність усіх обставин у справі.

Так, ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин, раніше судимий, не працює, не одружений, на обліку у лікарів не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно. Обставин, які пом`якшують покарання, судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку, оскільки потерпілій ОСОБА_7 на момент вчинення злочину виповнилося 85 років.

Тому, враховуючи вказані вище обставини, тяжкість вчиненого злочину, думку потерпілої, суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_3 покарання із застосуванням положень ст.ст. 69, 75 КК України, і вважає, що покарання повинно бути призначено виключно у виді позбавлення волі на певний строк. Визначаючи розмір покарання суд вважає, що з урахуванням всіх обставин у справі, обвинуваченому слід призначити покарання на рівні середньої межі санкції ч. 3 ст. 186 КК України, оскільки останній не заслуговує на призначення як мінімального, так і максимального покарання за санкцією цієї статті КК України. Саме таке покарання, на переконання суду, буде відповідати обставинам справи, тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, буде достатнім для виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Крім того, оскільки ОСОБА_3 вчинив злочин до ухвалення вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.12.2017 року, яким він засуджений із застосуванням ст. 75 КК України, вказаний вирок підлягає самостійному виконанню.

Також, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, належних висновків для себе не зробив і знову вчинив тяжкий корисливий злочин в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення. ОСОБА_4 не працює, не одружений, на обліку у лікарів не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно. Обставин, які пом`якшують покарання, судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку, оскільки потерпілій ОСОБА_7 на момент вчинення злочину виповнилося 85 років.

Тому, враховуючи вказані вище обставини, тяжкість вчиненого злочину, думку потерпілої, суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням положень ст.ст. 69, 75 КК України, і вважає, що покарання повинно бути призначено виключно у виді позбавлення волі на певний строк. Визначаючи розмір покарання суд вважає, що з урахуванням всіх обставин у справі, обвинуваченому слід призначити покарання на рівні середньої межі санкції ч. 3 ст. 186 КК України, оскільки останній не заслуговує на призначення як мінімального, так і максимального покарання за санкцією цієї статті КК України. Саме таке покарання, на переконання суду, буде відповідати обставинам справи, тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, буде достатнім для виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Крім того, враховуючи те, що вказаний злочин був вчинений ОСОБА_4 до повного відбуття покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.06.2015 року, остаточне покарання ОСОБА_4 слід призначити відповідно до вимог ст. ст. 71, 81 КК України.

Період попереднього ув`язнення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 необхідно зарахувати в строк призначеного їм покарання з розрахунку, визначеного ч. 5 ст. 72 КК України, з урахуванням змін, внесених Законом України №2046-VIII від 18.05.2017 року, який набрав чинності 21.06.2017 року.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Також, згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. У зв`язку із наведеним витрати на проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 198,00 грн. підлягають стягненню з обвинувачених в рівних частинах на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання з 30 вересня 2017 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення з 30 вересня 2017 року по 06 листопада 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.12.2017 року, яким ОСОБА_3 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік, виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний тримання під вартою.

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.06.2015 року, остаточно призначити ОСОБА_4 за сукупністю вироків покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання з 30 вересня 2017 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення з 30 вересня 2017 року по 06 листопада 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний тримання під вартою.

Речові докази:

1) договір про надання фінансового кредиту під заставу №9.27396/0 від 29.09.2017 року та диск з відеозаписом з приміщення ломбарду «Імперіал», розташованого по вул. Гетьманська, 55/68 м. Новомосковська, - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження;

2) мобільний телефон «Samsung Е1200» та мішок з цукром, масою 50 кг, передані на зберігання потерпілій ОСОБА_7 , - залишити за належністю потерпілій ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судової товарознавчої експертизи (висновок № 4823-17 від 12.10.2017 року) у розмірі 99 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судової товарознавчої експертизи (висновок № 4823-17 від 12.10.2017 року) у розмірі 99 гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку вручити обвинуваченим та прокурору негайно, після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1