АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 648/359/18 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/791/428/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: справи в порядку виконання
судових рішень у кримінальних справах

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 серпня 2018 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
адвоката : ОСОБА_7
засудженого : ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 27 лютого 2018 року про відмову у звільненні ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання у зв`язку з тяжкою хворобою, -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 27 лютого 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 про звільнення від покарання у зв`язку із тяжкою хворобою засудженого ОСОБА_8 .
Відмовляючи у задоволенні клопотання суд першої інстанції виходив із того, що діагностовані у ОСОБА_8 хвороби не підпадають під Перелік захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання та не свідчать про наявність перешкод до відбування засудженим покарання. Поведінка обвинуваченого під час відбування покарання не доводить його виправлення.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду, постановити нову ухвалу, якою задовольнити її клопотання про звільнення ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання у зв`язку з тяжкою хворобою.
Апелянт зазначає, що виявлене у ОСОБА_8 захворювання туберкульоз відноситься до Переліку захворювань, які перешкоджають подальшому відбуванню покарання. Засуджений має декілька тяжких захворювань, його стан здоров`я погіршується , що не було враховано судом.
Стверджує, що без належної оцінки суду залишилися дані, що характеризують особу ОСОБА_8 , що були надані до суду , зокрема характеристика за місцем роботи та місцем проживання.
Вважає, що при вирішенні клопотання судом безпідставно не було враховано практику Європейського суду з прав людини , згідно якої держава зобовязана забезпечити здоровя особи , яка тримається під вартою, у тому числі шляхом надання необхідної медичної допомоги.
Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні вимоги, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги , перевіривши матеріали провадження та доводи апелянта, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 84 КК України, особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування.
Сам факт захворювання засудженого на тяжку хворобу не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання. Вирішуючи питання про звільнення від подальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини.
Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків.
Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 з 02.05.2013 року відбуває покарання у вигляді 10 років позбавлення волі, призначене йому вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.12.2016 року за ч. 4 ст. 187, ч.2 ст.15 - п.6, п.12 ч.2 ст.115 , ч.1 ст.70 КК України. Початок строку 02.05.2013 року , кінець строку 21.05.2020 року.
За час відбування покарання засуджений установою виконання покарання характеризується негативно, як особа яка потребує контролю, за час відбування покарання заохочень не мав, до нього 7 разів застосовувалися стягнення, не працевлаштований через відсутність особистого бажання, роботи по благоустрою установи, які є обов`язком засудженого виконує під контролем, участі у громадському житті відділення не приймає.
Згідно висновку Лікарсько-консультативної комісії міжобласної багатопрофільної лікарні при ДУ «Дар`ївська виправна колонія № 10» від 16.02.2018 року у засудженого ОСОБА_8 діагностовано хвороби: ВІЛ-інфекція, клінічна стадія IV, МЗЗТБ ( 13.10.2015) лівої легені у вигляді щільних вогнищ та пневмофіброзу. Кат 5.1 довічно. CD 4 від 19.09.2017 року 752 кл/мкл ( 43, 2 % ) , які не підпадають під дію ст. 537 КПК України про звільнення від подальшого відбування покарання , у зв`язку з тим, що кількість CD 4 більше 200 кл/мкл та на даний час відсутні ознаки активного туберкульозу (а.п.73).
В судовому засіданні суду першої інстанції член ЛКК міжобласної багатопрофільної лікарні при ДУ «Дар`ївська виправна колонія № 10» ОСОБА_9 пояснив, що стан здоров`я засудженого ОСОБА_8 задовільний, а наявні у нього хвороби не перешкоджають подальшому відбуванню ним покарання та не входять до Переліку захворювань, які є підставою для звільнення засуджених від відбування покарання.
За клопотанням апелянта судом апеляційної інстанції доручено Департаменту охорони здоров`я Херсонської ОДА створити комісію для проведення обстеження засудженого та надання висновку лікарсько- консультативної комісії.
За результатами проведеного 25 червня 2018 року обстеження ОСОБА_8 комісією надані висновки , з яких вбачається , що наявні у нього захворювання не підпадають під Перелік захворювань, які є підставою для звільнення засуджених від відбування покарання, засуджений отримує належне лікування, може перебувати в умовах ДУ «Дар`ївська виправна колонія № 10», лікування за межами установи не потребує.
Колегією суддів було відмовлено у задоволенні клопотання захисника про допит членів вказаної комісії з огляду на чіткість та зрозумілість викладених висновків .
Висловлене в апеляційній скарзі клопотання про призначення судово- медичної експертизи апелянтом в ході апеляційного розгляду було знято.
Враховуючи задовільний стан здоров`я засудженого, те, що він відбуває покарання за вчинення умисних особливо тяжких злочинів, дані про особу засудженого, відомості про його поведінку за весь час відбування покарання, яку не можна визнати сумлінною судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення клопотання захисника про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання.
Доводи апеляційної скарги захисника такі висновки суду не спростовують.
Посилання захисника на те, що судом не було враховано практику ЕСПЛ не є прийнятними , апелянтом не було надано доказів того, що стан здоров`я засудженого є несумісним з його утриманням в установі виконання покарання.
Твердження апелянта про те , що надана нею до суду позитивна характеристика засудженого за місцем проживання не була врахована судом, колегія суддів не приймає до уваги , з огляду на те, що ці відомості не мають правового значення при вирішенні питання про звільнення особи від відбування покарання у зв`язку із хворобою.
Посилання захисника в апеляційній скарзі на тяжкість захворювання засудженого не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки наявність у засудженого захворювань , які не підпадають під Перелік захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання за умови забезпечення належного лікування згідно положень ч. 2 ст. 84 КК України не є підставою для звільнення від відбування покарання.
Матеріали провадження в цілому свідчать , що на час постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали стан здоров`я ОСОБА_8 був задовільний , він не мав тяжких захворювань, які б стали підставою для звільнення його від відбування призначеного судом покарання.
У разі погіршення стану здоровя , установа виконання покарання чи сам засуджений має право повторно звернутися до суду із заявою для вирішення питання про його звільнення від подальшого відбування покарання.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання судом першої інстанції в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу захисника належить залишити без задоволення.
Керуючись ст. 84 КК України , ст. 404, 405,407, 419, 376 ч. 2 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 27 лютого 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення від покарання у зв`язку із тяжкою хворобою засудженого ОСОБА_8 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили після її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: (три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Копія вірна, ухвала набирає законної сили 16.08.2018 року

Суддя: ОСОБА_2