Справа № 177/1044/16-к
1-кп/214/91/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року м. Кривий Ріг

Колегія Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_13 ,

спеціаліста ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кривому Розі кримінальне провадження №0000030, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.01.2016 щодо
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця ст. Губська Мостовського району Краснодарського краю РФ, громадянина Росії, росіянина, освіта середня, офіційно не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, без визначеного місця мешкання та реєстрації на території України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-06.07.2016 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
13.01.2016 близько 21.30 ОСОБА_13 за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, керуючись корисливою метою, знаходячись біля домоволодіння, що належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , вирішили скоїти розбійний напад на ОСОБА_10 , з метою заволодіння належним їй майном.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_13 , разом із особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, зайшли на територію домоволодіння ОСОБА_10 , де діючи згідно з розподіленням ролей, особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, вимкнула подачу електроенергії до будинку на приборі обліку, розташованому на зовнішній стіні будинку. Близько 21.35 цього ж дня, дочекавшись коли ОСОБА_10 відкрила вхідні двері свого будинку, ОСОБА_13 разом з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, напали на ОСОБА_10 та, заштовхнувши її до будинку, незаконно проникли до приміщення її будинку.

Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_13 разом із особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, знаходячись на кухні будинку, використовуючи липку стрічку, яку знайшли у будинку, із застосуванням фізичної сили до потерпілої ОСОБА_10 зв`язали їй руки та ноги з метою обмеження пересування та протидії з її боку, при цьому, спричинивши останній фізичний біль.

Далі, особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, взявши зі столу кухонний ніж, належний ОСОБА_10 , та, використовуючи його в якості знаряддя вчинення кримінального правопорушення, прикладаючи ніж до горла та тулубу потерпілої, почала погрожувати застосуванням фізичного насильства, небезпечного для її життя та здоров`я і разом з ОСОБА_13 вимагати гроші.

Не дочекавшись відповіді ОСОБА_10 , особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, почала сама здійснювати пошук схованих потерпілою грошей, та знайшла у сусідній спальній кімнаті будинку, в сумці ОСОБА_10 , гроші в сумі 7000 гривень і банківську картку КБ «Приватбанк», на рахунку якої знаходились гроші в сумі 1000 гривень. В цей час ОСОБА_13 залишився біля ОСОБА_10 та продовжував вимагати гроші і погрожувати потерпілій застосуванням фізичного насильства, наносячи ОСОБА_10 невстановленим предметом декілька ударів в ділянку голови та тулубу, спричиняючи останній фізичний біль.

Далі особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, повернулась на кухню до ОСОБА_10 , де разом із ОСОБА_13 , який, взявши зі столу відкривачку, почав прикладати її до тулубу потерпілої, погрожуючи їй застосуванням фізичного насильства та вимагав у потерпілої повідомити їм пін-код банківської картки. Побоюючись за своє життя та здоров`я, реально сприймаючи погрози нападників, ОСОБА_10 повідомила ОСОБА_15 та особі, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, пін-код своєї банківської картки.

Після чого ОСОБА_13 спільно з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, утримуючи при собі викрадене у ОСОБА_10 майно, а саме гроші у сумі 7000 гривень та банківську картку КБ «Приватбанк», зв`язали руки та ноги ОСОБА_10 знайденим в будинку дротом від праски та закрили їй рот хустиною і зникли з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись вказаним майном на власний розсуд.

Цього ж дня, близько 22.12 ОСОБА_13 спільно з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, з викраденої банківської картки КБ «Приватбанк», належної ОСОБА_10 , шляхом зняття коштів з банкомату КБ «Приватбанк», розташованому по вулиці 23 лютого, 24, в Тернівському районі м. Кривого Рогу, заволоділи грошима потерпілої ОСОБА_10 у розмірі 1000 гривень, якими також розпорядились на власний розсуд.

Дії обвинуваченого ОСОБА_13 вірно кваліфіковані за ч.3 ст.187 КК України, за ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло.

Обвинувачений ОСОБА_13 у судовому засіданні свою провину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнавав частково. Суду дав пояснення, що 13.01.2016 він скоїв грабіж щодо раніше знайомої йому ОСОБА_10 разом із чоловіком на ім`я ОСОБА_16 , прізвище якого він не знає, за таких обставин. Із ОСОБА_10 він знайомий з 2010 року, деякий час вони проживали разом. Влітку 2015 року він допомагав потерпілій по господарству, за що отримував від останньої платню. У вечірній час 13.01.2016 він зустрівся з раніше незнайомим йому ОСОБА_16 , з яким вони вирішили вчинити грабіж відносно ОСОБА_10 . Прийшовши до місця мешкання останньої, він вимкнув електроенергію на щитовій у даному будинку для того, щоб вона вийшла на подвір`я, тому що двері будинку були зачинені. Далі, дочекавшись біля дверей, коли вона вийде щоб увімкнути електроенергію, він завадив їй зачинити двері, поставивши ногу на поріг, силоміць відкрив двері і штовхнув потерпілу у середину будинку до вітальні. За нею зайшов сам, а за ним ОСОБА_16 . На запитання «де гроші» вона нічого не відповідала. Тоді він, перебуваючи із ОСОБА_10 у вітальні, повалив її на підлогу та накинув куртку їй на голову, вимагаючи повідомити, де вона зберігає гроші. Так як потерпіла не казала, де зберігає гроші, він відрізав від праски електричний шнур та зв`язав їй ноги, а скотчем, який він віднайшов у коридорі, зв`язав їй руки. Наносячи потерпілій гострим кінцем кухонної відкривачки колючі удари у частини тіла, спричиняючи біль останній, вимагав повідомити, де вона зберігає свої заощадження. В цей час ОСОБА_16 , погрожував потерпілій ножем, який взяв зі столу у вітальні. Потерпіла, злякавшись вказаних дій, вказала, що гроші лежать у сумці, при цьому просила припинити спричиняти їй біль. Тоді він пішов у кімнату, куди вказала ОСОБА_10 , та з її сумки викрав 7000 гривень та картку КБ «ПриватБанк». Знаючи, що у записній книжці, записано пін-код даної карти, він запам`ятав його, з`ясувавши у потерпілої, достовірність коду даної картки, з якої з часом у Кривому Розі зняв 1000 гривень. Після цього він разом з ОСОБА_16 залишили місце вчинення злочину та поїхали автобусом у Кривий Ріг кожен у своїх справах. Заперечував проти показів потерпілої, яка стверджувала, що саме він погрожував їй ножем з метою заволодіння її коштами, вказавши, що ножем погрожував лише ОСОБА_16 з метою з`ясування пін-коду для картки банку.

Після огляду відеозапису та фотознімків, які збережені на CD-R диску, на якому зафіксовано подію зняття грошових коштів з банкомату ПРАТ КБ «ПриватБанк» 13.01.2016 о 22.12 обвинувачений не заперечував факт зняття ним коштів, зафіксований на відео- та фотознімках.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини, в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 187 КК України, винуватість ОСОБА_13 у вчиненні цього злочину, за встановлених судом обставин, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, а саме показів потерпілої та свідків.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 , пояснила, що з обвинуваченим знайома з 2010 року, оскільки він періодично допомагав їй по господарству та робив ремонт у будинку. 13.01.2016 вона знаходилась вдома одна. Близько 21.00 в усьому будинку зникло світло, тому вона вийшла на вулицю та увімкнула електроенергію на щитовій. Коли входила в дім, побачила тінь чоловіка і зрозуміла, що це ОСОБА_13 . Закриваючи двері будинку, зрозуміла, що їх тримає не ОСОБА_13 , а інша особа, яка перешкоджала зачинити їх. В цей момент її заштовхали всередину будинку та повалили її на підлогу вітальні, при цьому вона не могла чинити опір, так як її ліва рука була загіпсована з переломом. Далі ОСОБА_13 та ОСОБА_17 , яких вона раніше знала, зв`язали її руки та ноги скотчем, а ОСОБА_17 зав`язав їй на обличчі хустку. Приклавши ніж до її шиї, але хто це робив вона не бачила, тому що заважала хустка, ОСОБА_13 , якого вона впізнала по голосу, вимагав у неї повідомити, де вона зберігає гроші та золото. ОСОБА_17 знайшов у спальній кімнаті 7000 гривень, а також кредитну картку КБ «ПриватБанк», про що вголос повідомив ОСОБА_13 . Далі вони вимагали повідомити пін-код картки, на що вона повідомила їм невірний код, але вони знайшли роздруківку з банку, де зазначено пін-код, у зв`язку з чим, розлютившись, вони почали наносити їй удари по голові та по тілу, чим саме, вона зрозуміти не могла, кололи кухонною відкривачкою у різні частини тіла. Вказані дії нападників вона сприймала як небезпеку для свого життя і здоров`я в момент їх заподіяння, оскільки вони очевидно могли призвести до наслідків, небезпечних для її життя та здоров`я. Перед тим, як піти, їй в рот запхали шкіряну рукавичку і залишили зв`язаною на підлозі вітальні її будинку.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 , пояснив суду, що з ОСОБА_13 вони знайомі з 2015 року, оскільки є сусідами. 13.01.2016 близько 18.00 чи 19.00, ОСОБА_13 зайшов до нього у гості і вони випили горілки. Коли до нього приїхав ОСОБА_18 , ОСОБА_13 попросив відвезти його на автовокзал. Вони втрьох поїхали до автовокзалу, але по дорозі ОСОБА_13 вийшов у селі Новоіванівка, оскільки йому необхідно забрати борг та попросив дочекатися його. Повернувся він з невідомим чоловіком приблизно через 30-40 хвилин, тримаючи в руках пакет. Представив нового знайомого як свого товариша та в подальшому просив зупинити автомобіль біля банкомату щоб останній віддав ОСОБА_13 борг, що вони і зробили на зупинці «Роза Люксембург» у Кривому Розі. Після цього ОСОБА_13 розраховувався з Бондарем Геною. На зупинці «173 квартал» у Кривому Розі він вийшов та пішов додому, а ОСОБА_13 поїхав далі з товаришем та ОСОБА_19 . Про те, що ОСОБА_13 вчинив злочин, він дізнався наступного дня.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 пояснила суду, що 12.01.2016 посварилась із співмешканцем ОСОБА_17 та пішла ночувати до сестри, але через деякий час вона повернулася і побачила, що у них вдома ОСОБА_13 , який залишився на ніч. Ввечері 13.01.2016 приблизно о 18.00 ОСОБА_13 та ОСОБА_17 поїхали, але куди їй невідомо. ОСОБА_17 повернувся з покупками близько 01.00 годині ночі, повідомивши, що заїжджав до колишньої дружини, яка дала йому гроші, за які він купив продукти, а ОСОБА_13 він відвіз до автовокзалу. Про те, що ОСОБА_13 пограбував жінку, побив її та зв`язав, вона дізналась 14.01.2016.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 , пояснив суду, що 13.01.2016 на прохання ОСОБА_17 він повіз останнього разом із ОСОБА_13 до Кривого Рогу. У селі Новоіванівка, вони зупинилися на вимогу ОСОБА_13 , якому необхідно було щось забрати у знайомих. Приблизно через 30 хвилин він повернувся із незнайомим чоловіком та поїхали далі у місто, де на прохання ОСОБА_13 , зупинилися біля банкомату КБ «ПриватБанк» на зупинці «Роза Люксембург» у Кривому Розі. Там обвинувачений ОСОБА_13 зняв гроші та дав ОСОБА_17 300 гривень. Після цього він розвіз усіх по місту, при цьому ОСОБА_13 відвіз на автовокзал.

Відповідно до вимог ст. 85, 86 КПК України зазначені вище відомості, що містяться в показах, зазначених вище осіб, кожного окремо, є допустимим доказом, оскільки безпосередньо отримані під час судового розгляду у порядку, встановленому КПК України, а також є належними доказами, враховуючи, що вони прямо підтверджують існування обставин, які мають значення для цього кримінального провадження. В свою чергу не викликають у колегії суддів сумніву щодо їх достовірності, мають логічний та послідовний характер і узгоджуються між собою.

Крім зазначених вище доказів винуватість обвинуваченого ОСОБА_13 у вчиненні злочину за встановлених судом обставин, підтверджуються, дослідженими у судовому засіданні речовими доказами та письмовими документами, а саме:

-протоколом огляду від 13.01.201614.01.2016, у якому зафіксовано, що при обстеженні житлового приміщення, що належить ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 виявлено та вилучено сліди папілярних ліній, мобільні телефони, відкривачку, рукавички шкіряні, рулон скотчу, ніж, жіночу хустку та фрагмент електропроводу (том 2 а.п.10-16);

-постановою про долучення речового доказу до кримінального провадження від 14.01.2016, відповідно до якої мобільні телефони, відкривачку, рукавички шкіряні, рулон скотчу, ніж, жіночу хустку та фрагмент електропроводу визнано речовим доказом, долучено і які передані на зберігання до камери схову Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області (том 2 а.п.117);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 14.01.2016, згідно з яким потерпіла ОСОБА_10 , у присутності понятих, впізнала ОСОБА_13 , як особу, яка вчинила розбійний напад щодо неї (том 2 а.п.28-31);

-протоколом огляду предмету від 15.01.2016, відповідно до якого слідчим оглянуто мобільний телефон свідка ОСОБА_17 . Нокіа Х2 без задньої кришки та встановлено вхідні та вихідні дзвінки та СМС-повідомлення, що з нього здійснювались (том 2 а.п.59-60);

-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 25.01.2016, відповідно до якого на підставі ухвали слідчого судді від 19.01.2016, слідчим отримано виписку з карткового рахунку банківської картки № НОМЕР_1 , згідно якої 13.01.2016 о 22.12 годин з банкомату, що розташований за адресою вулиця 23-го Лютого, 24 знято грошові кошти у розмірі 1000 гривень, оптичний диск «acme» CD-R 700 mb, на якому містяться 6 фотофайлів та 4 відеофайли, які долучено до протоколу (том 2 а.п.113-116а);

-оглядом відеозапису та фотознімків, які збережені на CD-R диску, відповідно до яких зафіксовано подію зняття грошових коштів ОСОБА_13 з банкомату ПРаТ КБ «ПриватБанк» CAD №5667 13.01.2016 о 22.12 годин (том 2 а.п.116);

-постановою про долучення речового доказу до кримінального провадження від 25.01.2016, відповідно до якої CD-R диск з відео- та фото-файлами визнано речовим доказом, долучено і зберігається у матеріалах кримінального провадження (том 2 а.п.117);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 16.03.2016 за участю потерпілої ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_13 та його захисника ОСОБА_11 та у присутності понятих, а також доданим до нього відеозаписом, переглянутим в процесі судового розгляду, яким встановлено, що ОСОБА_13 розказав та показав про обставини скоєння ним та особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, розбійного нападу на ОСОБА_10 . В присутності понятих, підозрюваний детально розповів та показав на місцевості, як все відбувалося, яку саме роль він виконував (том 2 а.п.167-169);

-постановою про долучення речового доказу до кримінального провадження від 16.03.2016, відповідно до якої CD-R диск, визнано речовим доказом, долучено і зберігається у матеріалах кримінального провадження (том 2 а.п.170-170а);

-протоколом пред`явлення предметів для впізнання від 17.03.2016, згідно з яким потерпіла ОСОБА_10 впізнала кухонний ніж, яким їй погрожували під час розбійного нападу 13.01.2016 ОСОБА_13 та невідома особа (том 2 а.п.174-176);

-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 10.04.2016, згідно якого на підставі ухвали слідчого судді від 16.03.2016 надано тимчасовий доступ до документів, які містять інформацію про вхідні і вихідні дзвінки, смс-повідомлення, інформацію про місцезнаходження абонента та тривалість з`єднань, що містяться на CD-R диску з написом: на вхідний №1887, вихідний №1681 від 18.04.2016 (том 2 а.п.191-193);

-постановою про долучення речового доказу до кримінального провадження від 18.04.2016, відповідно до якої CD-R диск №1887 визнано речовим доказом, долучено і зберігається у матеріалах кримінального провадження (том 2 а.п.196);

-довідка щодо аналітичного опрацювання інформації про з`єднання абонентів оператору рухомого (мобільного) зв`язку ПРаТ «Київстар» НОМЕР_2 за період з 01.01.2016 по 30.03.2016 (том 2 а.п.204-207);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 28.04.2016, згідно з яким свідок ОСОБА_21 впізнав ОСОБА_13 , як особу, яку зустрічав 13.01.2016 близько 18.00 в селі Новоіванівка Криворізького району та на своєму автомобілі ВАЗ-2102 того ж вечора підвозив до міста Кривий Ріг (том 2 а.п.222-224).

Відповідно до вимог ст. 85, 86, 98, 99 КПК України зазначені вище відомості, що містяться в досліджених кожного окремо під час судового розгляду, речових доказах та письмових документах, отримані у порядку, встановленому КПК України, а отже є допустимими доказами, а також належними доказами, як такі, що підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні та мають для нього суттєве значення.
Відомості, що містяться у показах потерпілої і свідків, наведених процесуальних документах у їх сукупності підтверджують встановлені судом фактичні обставини справи, що свідчать про неможливість формування штучних доказів, однобічність проведення досудового розслідування.
Суд, відповідно до ст. 85, 86, 94, 101 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експерта №58/01/182 від 27.01.2016 відповідно до якого, сліди пальців рук розміром 30х15мм на липкій стрічці розміром 38х19мм, 20х15мм, на липкій стрічці розміром 49х19мм, 20х15мм та 25х15мм, на липкій стрічці розміром 65х38мм залишені відповідно вказівним пальцем правої руки, безіменним пальцем правої руки, середнім та безіменним пальцями лівої руки ОСОБА_10 , вважає, що цей доказ є допустимим, оскільки він отриманий у порядку, встановленому КПК України, але є неналежним, оскільки не має значення для доведеності вини ОСОБА_13 в інкримінованому йому злочині (том 2 а.п.38-46).
Крім того, суд, відповідно до ст. 85, 86, 94, 101 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експерта №58/02-183 від 09.02.2016, згідно з яким два сліди низу взуття розміром 100х56мм на фотоплівці розміром 300х125мм, 70х12мм на фотоплівці 300х125мм, вилучені в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 придатні для встановлення групових приналежностей взуття, яке їх залишило, але вирішити питання про придатність даних двох слідів низу взуття для ідентифікації буде можливим при наявності слідоутворюючого об`єкту (взуття, яке залишило ці сліди), вважає, що цей доказ є допустимим, оскільки він отриманий у порядку, встановленому КПК України, але є неналежним, оскільки не має значення для доведеності вини ОСОБА_13 в інкримінованому йому злочині (том 2 а.п.51-53).
Колегія суддів, керуючись ст. 94 КПК України, оцінюючи наведені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, з урахуванням того, що у провадженні забезпечено всебічний, повний та об`єктивний розгляд всіх обставин, та приходить «поза розумним сумнівом» до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_13 у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, за встановлених обставин, визнаних доведеними та вірно кваліфікованими за ч. 3 ст. 187 КК України,незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини.

Вказаний висновок суду узгоджується з п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» (заява №1637/04), у якому зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини» п.282). Таке доведення має випливати і з сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Однак, колегія суддів, виходячи із встановлених обставин, вчинення ОСОБА_13 протиправного діяння, вважає необхідним виключити зі змісту обвинувачення дії останнього та особи, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, стосовно розподілу ролей перед вчиненням злочину, оскільки такі обставини судом не встановлено за відсутності доказів, що їх підтверджують.

Також, колегія суддів вважає за необхідне виключити зі змісту пред`явленого обвинувачення ОСОБА_13 факт того, що особа, щодо якої матеріали виділено в окреме провадження, отримавши від потерпілої відомості з приводу місця знаходження грошових коштів, передавши ніж ОСОБА_13 , пішла до сусідньої спальної кімнати будинку, де знайшла в сумці ОСОБА_10 гроші в сумі 10000 гривень і банківську картку КБ «Приватбанк», на рахунку якої знаходились гроші в сумі 1000 гривень, а ОСОБА_13 у цей час, залишився біля ОСОБА_10 та продовжував вимагати гроші, погрожуючи потерпілій застосуванням фізичного насильства, прикладаючи ніж до її горла та наносячи їй декілька ударів в ділянку голови та тулубу, спричинивши потерпілій фізичний біль, виклавши зазначені обставини у такій редакції: «Не дочекавшись відповіді ОСОБА_10 , особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, почала сама здійснювати пошук, схованих потерпілою грошових коштів, та знайшла у сусідній спальній кімнаті будинку в сумці ОСОБА_10 гроші в сумі 7000 гривень і банківську картку КБ «Приватбанк», на рахунку якої знаходились гроші в сумі 1000 гривень. В цей час ОСОБА_13 залишився біля ОСОБА_10 та продовжував вимагати гроші і погрожувати потерпілій застосуванням фізичного насильства, наносячи ОСОБА_10 декілька ударів в ділянку голови та тулубу, не встановленим предметом, спричиняючи останній фізичний біль».

Суд вважає, що саме такі обставини мали місце 13.01.2016 та вчинялися ОСОБА_13 щодо потерпілої ОСОБА_10 , оскільки підтверджуються сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, а саме показами потерпілої та обвинуваченого, які суд вважає в цій частині достовірними та такими, що повністю узгоджуються між собою в частині самостійного знаходження після нападу на потерпілу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства небезпечного для життя і здоров`я останньої, невстановленою слідством особою, грошей в сумі 7000 гривень та банківської картки КБ «Приватбанк» у сусідній спальній кімнаті будинку в сумці ОСОБА_10 .

Виклад судом даних обставин в такій редакції не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_13 за ч. 3 ст. 187 КК України, яку суд вважає вірною.

Аналізуючи сукупність досліджених судом доказів, суд критично відноситься до версії обвинуваченого ОСОБА_13 , що вказаний злочин він вчинив без застосування фізичного насильства, яке реально не спричинило шкоду здоров`ю, а також не створювало реальну загрозу для життя потерпілої, оскільки ним під час вчинення злочину не застосовувався ніж. Суд сприймає таку версію, як бажання уникнути обвинуваченим відповідальності за скоєний злочин.

Обґрунтовуючи свій висновок, колегія суддів, виходить з аналізу досліджених у судовому засіданні доказів, а саме, що відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 14.01.2016 потерпіла ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_13 , як особу, яка вчинила 13.01.2016 розбійний напад щодо неї.

Зазначені відомості також підтверджуються показами потерпілої ОСОБА_10 , з показів якої вбачається, що 13.01.2016 ввечері вона впізнала ОСОБА_13 , як чоловіка, який знаходився на подвір`ї її будинку та разом із ОСОБА_17 та вчинили щодо неї відкритий напад, застосовуючи насильство, а саме силоміць заштовхнули її до будинку, поваливши на підлогу, зв`язали її руки та ноги скотчем, а ОСОБА_17 зав`язав їй на обличчі хустку, прикладали ніж до шиї та вимагали вказати місце зберігання грошей та золота. Однак, не дочекавшись відповіді, ОСОБА_17 самостійно у спальній кімнаті віднайшов 7000 гривень та кредитну картку КБ «ПриватБанк», про що вголос повідомив ОСОБА_13 , що також чула і вона. Не вдовольнившись знайденим, останні почали вимагати пін-код від знайденої карки банку, на що вона повідомила їм невірний код, зберігаючи таємницю, але вони знайшли роздруківку з банку, де зазначено вірний пін-код, у зв`язку з чим, розлютившись, ОСОБА_13 та ОСОБА_17 почали наносити їй удари по голові та по тілу та кололи кухонною відкривачкою у різні частини тіла.
Оцінюючи зазначені покази суд вважає їх достовірними та правдивими, а також такими, що повністю відтворюють обставини, встановлені судом, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме вчинення ОСОБА_13 нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло.
Разом з тим, вказані обставини безпосереднього нападу не оспорюються обвинуваченим ОСОБА_13 з показів якого, наданих у судовому засіданні, слідує, що він 13.01.2016 разом із чоловіком на ім`я ОСОБА_16 , прізвище якого він не знає, у вечірній час прийшли до місця мешкання ОСОБА_10 та створивши умови, за яких остання вийшла з будинку, здійснили на неї напад, застосовуючи фізичне насильство, маючи намір упередити протидію опору, ОСОБА_13 штовхнув її у середину будинку до вітальні та зайшов сам, а за ним ОСОБА_16 . Вони зв`язали руки та ноги ОСОБА_10 , яка лежала на підлозі та накинули їй на голову куртку, при цьому ОСОБА_16 погрожував їй ножем, а ОСОБА_13 наносив при цьому їй колючі удари гострим кінцем кухонної відкривачки у різні частини тіла, вимагаючи повідомити їм, де вона зберігає гроші та золото, маючи на меті заволодіння ними.
В свою чергу під час проведення слідчого експерименту, який зафіксовано в протоколі проведення зазначеної процесуальної дії від 16.03.2016 та відеозапису до нього безпосередньо дослідженими під час судового розгляду, ОСОБА_13 повністю відтворив обставини вчинення кримінального правопорушення, що узгоджується з його показами, наданими при судовому розгляді.
Зазначені покази обвинуваченого ОСОБА_13 не викликають сумніву щодо їх достовірності, враховуючи, що вони повністю узгоджуються з показами потерпілої ОСОБА_10 . В свою чергу суд критично оцінює покази останньої щодо причетності до вчинення злочину ОСОБА_17 , який допитаний у судовому засіданні в якості свідка, та з показів якого вбачається, що він не причетний до вчинення вказаного злочину. Враховуючи розгляд колегією суддів кримінального провадження лише стосовно ОСОБА_13 і лише в межах висунутого обвинувачення, а також зважаючи, що стороною обвинувачення або потерпілою не надано інших доказів причетності ОСОБА_17 до вчиненого злочину.
Раптові та несподівані дії ОСОБА_13 та невстановленої досудовим слідством особи, що виразились у демонстративній агресивно-насильницькій поведінці щодо потерпілої ОСОБА_10 спрямованої на подолання її опору, суд розцінює як напад, за допомогою якого в подальшому відбулося заволодіння чужим майном, яке в свою чергу поєднано з погрозою застосування насильства, що виразилось в активних діях нападників, а саме в подальшому зв`язуванням частин тіла потерпілої з метою подолання її опору, вчинення погрози застосування щодо неї ножа та іншого колючого предмету, здійснених в агресивному стані. Погроза застосування насильства за вказаних обставин, враховуючи використання при цьому предметів із підвищеною травмуючою дією, ОСОБА_10 сприймала як небезпеку для свого життя і здоров`я в момент його заподіяння, також зважаючи, що вони очевидно могли призвести до наслідків небезпечних для життя чи здоров`я останньої. Такий стан і характер дій ОСОБА_13 та невстановленої досудовим слідством особи щодо потерпілої ОСОБА_10 свідчить про вчинення обвинуваченим ОСОБА_13 саме розбою.
Оцінюючи вказані вище дії, враховуючи, що розбій усічений склад злочину, тобто вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням або з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, незалежно від того, чи заволоділа винна особа чужим майном, суд вважає, що дії ОСОБА_13 вірно кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 3 ст.187 КК України.
Будь-яких ознак об`єктивної сторони злочину передбаченого ч. 3 ст.186 КК України у діях ОСОБА_13 не встановлено, тому підстав для перекваліфікації його дій з ч. 3 ст.187 КК України на ч.3 ст.186 КК України, на чому наполягають як обвинувачений, так і його захисник, судом не встановлено. Вина у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю підтверджена під час судового розгляду.
Вказаний висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, висловленої у постанові від 14.11.2013 по справі№5-35кс13 з приводу розмежування об`єктивної сторони таких кримінальних правопорушень, як грабіж та розбій.

В свою чергу, надаючи оцінку показам обвинуваченого ОСОБА_13 щодо його непричетності до використання ножа під час вчинення кримінального правопорушення щодо потерпілої ОСОБА_10 , суд вважає, що дії обвинуваченого безпосередньо сприяли застосуванню погрози насильства, оскільки невстановлена досудовим слідством особа використовувала ніж, для заволодіння майном потерпілої, незважаючи на те, що сам ОСОБА_13 його не застосовував, враховуючи узгодженість дій нападників, що свідчить про наявність між ними явного умислу на заволодінням чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої, шляхом застосування ножа та відкривачки, що потерпілою сприймалось як реальна загроза її життю та здоров`ю, тобто останні вчинили розбій за попередньою змовою між собою, поєднаного з проникненням у житло.

Відповідно до ст..50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_13 , згідно з ст. 66 КК України, колегією суддів не встановлено.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_13 згідно з ст. 67 КК України, колегією суддів не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_13 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України та є осудним (том 2 а.п.127).
При призначенні покарання, колегія суддів, враховує ступінь тяжкості злочину, який є особливо тяжким, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, відомості, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_13 , відповідно до яких останній на час ухвалення вироку є судимим за вчинення корисливого злочину щодо тієї ж потерпілої ОСОБА_10 (том 2 а.п. 126, том 1 а.п. 138-140), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебував та не перебуває (том 2 а.п. 127-128), а також наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Виходячи із загальних засад призначення покарання, з урахуванням зазначених вище обставин, думки потерпілої, яка наполягала на призначенні обвинуваченому суворого покарання, колегія судів вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_13 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті кримінального закону, за яким визнає його винуватим, з конфіскацією усього належного йому майна, вважаючи, що таке покарання буде справедливим, відповідатиме вчиненому злочину та достатнім для виправлення ОСОБА_13 ..
При цьому колегія суддів не знаходить підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_13 положень ст. 69 та ст. 75 КК України, оскільки судом не встановлено сукупності обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.
Окрім цього, як видно з матеріалів кримінального провадження, вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 06.07.2016, який набрав законної сили 05.08.2016, ОСОБА_13 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки (том 1 а.п.138-140).
Отже, з урахуванням тієї обставини, що злочин у вчиненні якого ОСОБА_13 обвинувачується у цьому кримінальному проваджені, вчинений ним 13.01.2016, тобто до постановлення зазначеного вище вироку, при визначенні остаточного покарання ОСОБА_13 , колегія суддів, керуючись положенням ч. 4 ст.70 КК України, вважає за необхідне визначити його шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 06.07.2016, призначивши остаточне покарання обвинуваченому за сукупністю злочинів. При цьому зарахувати покарання частково відбуте за зазначеним вище вироком за правилами, передбаченими ст. 72 КК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015, суд вважає за необхідне зарахувати строк попереднього ув`язнення по 20.06.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а вже з 21.06.2017 відповідно до принципу прямої дії закону, зараховувати за правилами ч.5 ст.72 КК України у редакції Закону України №2046-VIII один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Отже, з урахуванням викладеного, в строк відбування покарання ОСОБА_13 підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 08.03.2016 по 20.06.2017, що узгоджується з постановою Верховного суду від 01.03.2018 у справі №759/19973/15-к.

Відповідно до вироку Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 06.07.2016 початком строку відбування покарання обвинуваченим слід обчислювати з моменту затримання з 06.03.2016, проте такі відомості є помилковими, оскільки відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_13 затримано 08.03.2016, а отже строк відбування покарання слід рахувати з 08.03.2016 (том 2 а.п.151-152).
Відповідно до вимог ст.124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_13 підлягають стягненню на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз (том 2 а.п.38-46, 51-53).
Потерпілою цивільний позов не заявлено, однак за нею зберігається право на звернення до суду за відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.
Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. 369-371, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
ОСОБА_13 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
Призначити ОСОБА_13 покарання за ч.3 ст.187 КК України, у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 06.07.2016 призначити остаточне покарання ОСОБА_13 у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Строк покарання ОСОБА_13 обчислювати з моменту затримання, тобто з 08.03.2016.
Зарахувати у строк відбування покарання строк покарання відбутого частково за вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 06.07.2016.
Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_13 строк його попереднього ув`язнення за період з 08.03.2016 по 20.06.2017 включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_13 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз: 491 (чотириста дев`яносто одна) гривня 04 копійки дактилоскопічна експертиза №58/01-182 від 27.01.2016 та 491 (чотириста дев`яносто одна) гривня 04 копійки трасологічна експертиза та №58/02-183 від 09.02.2016, а всього 982 (дев`ятсот вісімдесят дві) гривні 08 копійок.
Речові докази фрагмент липкої стрічки, вилучений з кімнати №3, упакований до спецпакету №2652200, фрагмент липкої стрічки, вилучений з кімнати №1, упакований до спецпакету №2652195, фрагмент липкої стрічки, вилучений з кімнати №1, упакований до спецпакету №2652198, рукавичку шкіряну, упаковану до спецпакету №2652204, рукавичку шкіряну, вилучену з кімнати №1, упаковану до спецпакету №2652199, рулон скотчу, упакований до спецпакету №2652203, один фрагмент сліду взуття на фотоплівці, який поміщено до спецпакету №3122863, які передані на зберігання до камери схову Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області знищити після набрання вироком законної сили (том 2 а.п.18).
Речові докази мобільний телефон, упакований до спецпакету №2652201, мобільний телефон, вилучений з кімнати №1, упакований до спецпакету №2652197, відкривачку, вилучену з кімнати №1, упаковану до спецпакету №2652196, ніж з кімнати №1, упакований до спецпакету №3089949 та жіночу хустку з кімнати №1, упаковану до спецпакету №3089952 які передані на зберігання до камери схову Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області повернути потерпілій ОСОБА_10 (том 2 а.п.18).
Речові докази диски CD-R з відео та фото файлами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах цього кримінального провадження (том 2 а.п.116а, 170а, 196).
Апеляційні скарги можуть бути подані протягом 30 днів з дня проголошення вироку до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копія вироку після проголошення вручається обвинуваченим та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуюча суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3