Справа № 308/8534/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 серпня 2018 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання заступника начальника відділу процесуального керівництва слідчого управління прокуратури Закарпатської області старшого радника юстиції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000286 від 23.07.2018 за підозрою ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 368 КК України про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме грошові кошти, -

ВСТАНОВИВ:
Заступник начальника відділу процесуального керівництва слідчого управління прокуратури Закарпатської області старший радник юстиції ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайоннго суду із клопотанням у кримінальному провадженні №0000286 від 23.07.2018 за підозрою ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 368 КК України про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме грошові кошти.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом УСБУ в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000286 від 23.07.2018 за підозрою ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 368 КК України.

Встановлено, що ОСОБА_4 , працюючи на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області, будучи службовою особою правоохоронного органу, уповноваженим на виконання функцій держави, вчинив умисний, корупційний злочин у сфері службової діяльності, при наступних обставинах.

Так, 28.07.2018 близько 11.00 години старший оперуповноважений сектору кримінальної поліції Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_4 , 24.11.1986 року, перебуваючи у службовому кабінеті №31 Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області, розташованому за адресою м. Хуст, вул. 900-річчя Хуста, 23, діючи умисно, з корисливих мотивів, які полягали у його особистому протиправному збагаченні вимагав та одержав від громадянки ОСОБА_5 неправомірну вигоду в розмірі 11500 гривень, за не притягнення до кримінальної відповідальності її онука ОСОБА_6 28.07.2018 о 11:23 год. ОСОБА_4 затриманий в порядку ст. 208 КПК України. 28.07.2018 о 19:00 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

28.07.2018 враховуючи невідкладність випадку, пов`язаного з безпосереднім переслідуванням особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, з метою фіксації слідів кримінального правопорушення, виявлення та вилучення речових і документальних доказів, та усунення можливості їх приховування чи знищення, прокурором у кримінальному провадженні проведено огляд службового кабінету №31, який перебуває у користуванні ОСОБА_4 та розташований на другому поверсі адміністративного приміщення Хустського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області, що знаходився, за адресою: Закарпатська область, м. Хуст вул. 900 річчя Хуста, 23, із верхньої тумби робочого столу вказаного працівника поліції виявлено та вилучено грошові кошти у національній валюті у розмірі 11 500 грн. (23 купюри номіналом по 500 гривень кожна), які є предметом неправомірної вигоди.

Прокурор в клопотанні зазначає, що вказане майно тимчасово вилучене, оскільки є предметом кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди, так як на предметі неправомірної вигоди можуть міститися сліди спецхімречовини (п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України), якою був оброблений предмет неправомірної вигоди - грошові кошти в сумі 11500 гривень НБУ (п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України).

Захід забезпечення кримінального провадження тимчасове вилучення майна, застосований з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження.

Зазначене тимчасово вилучене майно, саме по собі та в сукупності з іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а саме для з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, як тимчасово вилучення майна та його арешт.

Абзацом 2 частини 1 статті 170 КПК України встановлено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, збереження речових доказів.

Відповідно до ч 3. ст. 170 КПК України підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

На даний час існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вищевказані предмети та документи є доказами у кримінальному провадженні, адже вони відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (вони є матеріальні об`єкти, які могли зберегти на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження). У зв`язку із цим є необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів.

Прокурор вказує, що накладення арешту на вилучене майно викликано необхідністю запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, у тому числі як речових доказів. Окрім того, зазначає, що незастосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт на вказане вище майно негативно вплине на кримінальне провадження, унеможливить встановлення всіх важливих обставин подій вчиненого кримінального правопорушення, розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також може призвести до їх втрати, що сприятиме та уникнення осіб, винних у вчиненні кримінального правопорушення, від передбаченої законом кримінальної відповідальності.

У зв`язку з наведеним прокурор просить: накласти арешт на тимчасово вилучене 28.07.2018 під час огляду службового кабінету №31 адміністративного приміщення Хустського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області, що знаходився, за адресою: Закарпатська область, м. Хуст вул. 900 річчя Хуста, 23, майно, а саме: грошові кошти у національній валюті у розмірі 11 500 грн. (23 купюри номіналом по 500 гривень кожна), які є предметом неправомірної вигоди, оскільки вищевказані матеріальні об`єкти, могли зберегти на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження).

Прокурор в судове засіданні не з`явився. Від процесуального прокурора, в даному кримінальному провадженні, ОСОБА_8 надійшло клопотання про розгляд клопотання про накладення арешту за його відсутності.

Володілець майна в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, причини неявки суду не повідомив.

Неприбуття в судове засідання власника майна, відповідно до вимог ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

З матеріалів клопотання встановлено, вилучене 28.07.2018 під час огляду службового кабінету №31 адміністративного приміщення Хустського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області, що знаходився, за адресою: Закарпатська область, м. Хуст вул. 900 річчя Хуста, 23, майно, а саме: грошові кошти у національній валюті у розмірі 11 500 грн. (23 купюри номіналом по 500 гривень кожна), які є предметом неправомірної вигоди, оскільки вищевказані матеріальні об`єкти, могли зберегти на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Як вбачається із поданого клопотання прокурор зокрема, вказує на те, що 28.07.2018 о 11:23 год. ОСОБА_4 затриманий в порядку ст. 208 КПК України та 28.07.2018 о 09:00 год. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання заступника начальника відділу процесуального керівництва слідчого управління прокуратури Закарпатської області старшого радника юстиції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000286 від 23.07.2018 за підозрою ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 368 КК України про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме грошові кошти задовольнити.

Накласти арешт на майно тимчасово вилучене 28.07.2018 під час огляду службового кабінету №31 адміністративного приміщення Хустського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області, що знаходився, за адресою: Закарпатська область, м. Хуст вул. 900 річчя Хуста, 23, майно, а саме: грошові кошти у національній валюті у розмірі 11 500 грн. (23 купюри номіналом по 500 гривень кожна), які є предметом неправомірної вигоди, оскільки вищевказані матеріальні об`єкти, могли зберегти на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1