АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 216/519/18 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/296/К/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 серпня 2018 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції на вирок Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 травня 2018 року у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0001872 від 17.10.2017 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в містіСеверодвинськ Архангельської області Російської Федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий, останній раз:

- 01.04.2013 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки; На підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання по вироку Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 06.08.2012 до покарання 2 роки 2 місяці позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 186 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимий, останній раз:

- 27.09.2017 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75, п.п.1,2 ч. 1 ст. 76 КК України від відбуття покарання звільнено з випробувальним терміном на 1 рік;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, -

Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_8

обвинувачені - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисники - ОСОБА_9 , ОСОБА_10

потерпіла - ОСОБА_11

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор, який приймав участь під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, не оскаржуючи доведеності вини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень та фактичних обставин провадження,просить скасувати вирок в частині призначеного покарання, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених. Ухвалити новий вирок,яким призначити ОСОБА_6 за ч.3 ст. 186 КК України покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, за ч.2 ст. 309 КК України покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. ОСОБА_7 за ч.3 ст. 186 КК України призначити покарання у вигляді позбавлення волі позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати покарання, призначене за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 вересня 2017 року, та призначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років.

Вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 травня 2018 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено до покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки; за ч. 3 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4роки. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Згідно зі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; заборонити виїзд за межі території України.

Запобіжний захід ОСОБА_6 домашній арешт до вступу вироку в законну силу залишено без змін.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано покарання, призначене за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 вересня 2017 року, та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання, а саме 29 січня 2018 року.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Питання з речовими доказами вирішено. Цивільний позов не заявлявся.

За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у вироку, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , приблизно 14 жовтня 2017 року, діючи повторно, маючи умисел на незаконне виготовлення, зберігання та перевезення наркотичних засобів, для особистого вживання без мети збуту, перебуваючи за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_4 , незаконно виготовив наркотичну речовину, обіг якої обмежено метадон, яку помістив в один медичний шприц, об`ємом 5,0 мл. та став зберігати при собі для особистого вживання без мети збуту.

Так, 17.10.2017 року приблизно о 14.05 год., ОСОБА_6 , знаходячись біля буд. № 202-а по вул. Українській в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, був зупинений працівниками поліції, на законну вимогу яких, у присутності двох понятих, із лівої кишені куртки, одягненої на нього, дістав та передав для огляду, один медичний шприц, об`ємом 5,0 мл., який був заповнений до позначки 2,0 мл., із наявною у ньому прозорою рідиною, яка згідно висновку експерта № 1/8.6/3930 від 11.12.2017, містить наркотичний засіб метадон, який віднесено до наркотичних засобів, обіг яких обмежено. Маса метадону складає 0,0477 г.

Таким чином, загальна маса вилученого у ОСОБА_6 наркотичного засобу метадон становить 0,0477 г, який останній незаконно придбав та зберігав при собі для особистого вживання без мети збуту.

Також, встановлено, що ОСОБА_6 , 03 січня 2018 року, діючи повторно, маючи намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна поєднаного із проникненням до сховища та обернення його на свою користь, вступив із раніше йому знайомим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у злочинний зговір, направлений на таємне викрадення металевих виробів, що знаходяться на території домоволодіння АДРЕСА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням до сховища, ОСОБА_6 спільно із раніше йому знайомим ОСОБА_7 , підійшли до території домоволодіння АДРЕСА_5 , де ОСОБА_7 переліз через паркан, яким огороджено територію домоволодіння АДРЕСА_5 , таким чином незаконно потрапив на його територію. Звідки, спільно із раніше йому знайомим ОСОБА_7 , діючи повторно, з корисливих мотивів, переслідуючи корисливу мету, таємно, викрали майно, що належить потерпілій ОСОБА_11 , саме : металеві труби в кількості 3 шт., загальною вагою 87 кг., вартість яких відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 320 від 24.01.2018 року складає 571,59 гривень, але в цей час, були викриті на місці власницею домоволодіння ОСОБА_11 , яка стала вимагати від них повернути викрадене ними належне їй майно, але ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 , незважаючи на те, що були помічені потерпілою ОСОБА_11 , усвідомлюючи, що їх дії є явними для власника майна, не реагуючи на законні вимоги потерпілої, діючи умисно, з корисливих мотивів та реалізуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням до сховища, утримуючи при собі викрадені металеві труби з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись ним за власним розсудом, тим самим завдали потерпілій ОСОБА_11 майнової шкоди, у вигляді матеріальних збитків, у розмірі 571, 59 гривень (п`ятсот сімдесят одна гривня 59 копійок).

Умисні дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 2 ст. 309 КК України за ознаками: незаконного виготовлення, зберігання та перевезення наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно та ч.3 ст.186 КК України за ознаками: відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного із проникненням у сховище, вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно.

03 січня 2018 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , діючи повторно, маючи намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна поєднаного із проникненням до сховища та обернення його на свою користь, вступив із раніше йому знайомим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у злочинний зговір, направлений на таємне викрадення металевих виробів, що знаходяться на території домоволодіння АДРЕСА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням до сховища, ОСОБА_7 спільно із раніше йому знайомим ОСОБА_6 , підійшли до території домоволодіння АДРЕСА_5 , де ОСОБА_7 , переліз через паркан, яким огороджено територію домоволодіння АДРЕСА_5 , розташованого по сусідству, таким чином незаконно потрапив на його територію. Звідки, спільно із раніше йому знайомим ОСОБА_6 , діючи повторно, з корисливих мотивів, переслідуючи корисливу мету, таємно, викрали майно, що належить потерпілій ОСОБА_11 , саме: металеві труби в кількості 3 шт., загальною вагою 87 кг., вартість яких відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 320 від 24.01.2018 року складає 571,59 гривень, але в цей час, були викриті на місці власницею домоволодіння ОСОБА_11 , яка стала вимагати від них повернути викрадене ними належне їй майно, але ОСОБА_7 разом із ОСОБА_6 , незважаючи на те, що були помічені потерпілою ОСОБА_11 , усвідомлюючи, що їх дії є явними для власника майна, не реагуючи на законні вимоги потерпілої, діючи умисно, з корисливих мотивів та реалізуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням до сховища, утримуючи при собі викрадені металеві труби з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись ним за власним розсудом, тим самим завдали потерпілій ОСОБА_11 майнової шкоди, у вигляді матеріальних збитків, у розмірі 571, 59 гривень (п`ятсот сімдесят одна гривня 59 копiйок).

Умисні дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.3 ст.186 КК України за ознаками: відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного із проникненням у сховище, вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги прокурор зазначає, що вирок суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим через м`якість призначеного обвинуваченим покарання, що тягне за собою його скасування із ухваленням нового вироку судом апеляційної інстанції.

Прокурор посилається на те, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, який полягає в безпідставному застосуванні положень ст. ст. 75, 76 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_12 та внаслідок призначеного йому цього покарання, не відповідає ступеню тяжкості та особі обвинуваченого. Оскільки ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, раніше неодноразово судимий.

Також прокурор зазначає, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно призначити більш суворе покарання, так як, ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, в період іспитового строку призначеного вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.09.2017 року.

Крім цього, прокурор звертає увагу, що судом в резолютивній частині вироку, в частині призначення покарання ОСОБА_6 на підставі п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покладено такий обов`язок як заборона виїзду за межі території України, однак ст. 76 КК України не передбачено такий обов`язок.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримала апеляційну скаргу прокурора, який брав участь під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, просила скасувати вирок, в частині призначеного покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_9 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_10 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Потерпіла ОСОБА_11 проти апеляційної скарги прокурора не заперечувала.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу учасниками судового провадження подані не були.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, прослухавши технічний запис судового засідання в межах підготовки провадження до розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За змістом ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та згідно технічного запису судового засідання, журналу судового засідання, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 при розгляді кримінального провадження повністю визнали себе винними у скоєних кримінальних правопорушеннях і не оспорювали фактичні обставини провадження та кваліфікацію їх дій, вина обвинувачених знайшла своє повне підтвердження в сукупності доказів, які в судовому засіданні належним чином перевірено та оцінено, в тому числі з точки зору їх достовірності та в апеляційній скарзі прокурора зазначені обставини не оскаржуються, тому апеляційним судом не переглядаються.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора про те, що судом призначено надто м`яке покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , колегія суддів вважає їх обґрунтованими.

Відповідно до ч.2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За вимогами ч.1 ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, встановлених у санкції статті (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

З вироку суду вбачається, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за вчинені кримінальні правопорушення, суд не в повній мірі виконав вимоги ст.65 КК України, хоча при призначенні покарання послався на врахування ступеню тяжкості вчинених ним злочинів, особу обвинуваченого. До обставин, передбачених ст. 66 КК України, які б пом`якшували покарання, суд відніс щире каяття, та активне сприяння розкриттю злочинів, до обставин, передбачених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання, суд відніс рецидив злочину.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням - з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України, та з покладанням обов`язків у відповідності до ст.76 КК України.

Однак, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, про можливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства, із застосуванням вимог ст. ст. 75, 76 КК України, зважаючи на те, що призначене судом обвинуваченому покарання не може бути визнане необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, зважаючи на те, що відповідно до 12 КК України скоєний злочин відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого.

Окрім цього, суд апеляційної інстанції також не погоджується з висновком суду в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , оскільки суд не врахував, при призначенні покарання ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин в період іспитового строку та помилково призначив йому мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.3 ст. 186 КК України.

Тому, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 травня 2018 року підлягає скасуванню в частині призначеного ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання, з ухваленням судом апеляційної інстанції свого вироку, на підставі п.2 ч.1 ст.420 КПК України, у зв`язку з необхідністю застосування більш суворого покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Виходячи з вимог ст. ст. 50, 65 КК України, при призначенні обвинуваченому покарання колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий (а.кп.131-133 т.1), за місцем проживання характеризується позитивно (а.кп.54 т.2), під наглядом лікаря-психіатра не перебував та не перебуває (а.кп.138 т.1), перебуває під диспансерним наглядом лікаря нарколога з квітня 2012 року (а.кп.136 т.1), з 20.02.2018 року офіційно працевлаштований електрогазозварником з випробувальним терміном в ПП «ЮАС» (а.кп.53 т.2); співпрацював з органом досудового розслідування, матеріальної шкоди не завдано, майно повернуто, має хвору матір ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка є інвалідом третьої групи, якій протипоказана тяжка фізична праця (а.кп.57 т.2), ОСОБА_6 добровільно пройшов лікування від наркозалежності (а.к.п.58 т.2).Також, суд апеляційної інстанції враховує досудову доповідь органу пробації Покровського районного сектору уповноваженого органу з питань пробації міста Кривого Рогу ПС МРУ ПВКПП, яким за наслідками вивчення особи обвинуваченого ОСОБА_6 , його способу життя, історію правопорушень, визнано, що виправлення ОСОБА_6 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк не можливе та становить високу небезпеку для суспільства (а.кп.73-75 т.2).

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України, є його щире каяття у вчинених кримінальних правопорушеннях, активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставиною, яка обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України є рецидив злочину.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий (а.кп.113-114 т.1), відшкодував завдану майнову шкоду, під наглядом лікаря-психіатра не перебував та не перебуває (а.кп.118 т.1), перебуває під диспансерним наглядом лікаря нарколога з квітня 2006 року (а.кп.117 т.1), офіційно не працевлаштований, характеризується задовільно (а.кп.87-88 т.2). Відповідно до досудової доповіді органу пробації Центрально-Міського районного сектору уповноваженого органу з питань пробації м. Кривого Рогу ПС МРУ ПВКПП за наслідками вивчення особи обвинуваченого ОСОБА_7 , його способу життя, а також дуже високу ймовірність вчинення повторного правопорушення визнано, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства та окремих осіб.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, є його щире каяття у вчинених кримінальних правопорушеннях, активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставиною, яка обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України є рецидив злочину.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання та приходить до висновку, що обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повинно бути призначено покарання в межах санкції статей, встановлених у виді позбавлення волі, без застосування ст.ст. 69, 75, 76 КК України.

На думку колегії суддів, таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду підлягає скасуванню в частині призначеного покарання, з ухваленням судом апеляційної інстанції свого вироку, а апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 414, 420 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції задовольнити частково.

Вирок Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 травня 2018 року, щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч.3 ст. 186 КК України та ОСОБА_7 ,обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, в частині призначеного покарання - скасувати та ухвалити новий вирок.

Призначити ОСОБА_6 покарання:

- за ч.3 ст. 186 КК України покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки;

- за ч.2 ст. 309 КК України покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту затримання в порядку виконання вироку.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 2 місяці. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати покарання, призначене за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 вересня 2017 року, та призначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання, а саме 29 січня 2018 року.

В решті вирок - залишити без змін.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Вирок набирає законної сили з дня проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4