Справа № 639/4307/17
Провадження № 1-кп/639/676/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2018 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді- ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому 19.04.2017 року в ЄРДР під №0000771 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше судимого 14.01.2010 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 307 КК України до 3 років позбавлення волі, притягнутого до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 185 КК України, обвинувальний акт перебуває на розгляді Жовтневого районного суду м. Харкова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 разом із іншою особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження (далі за текстом Особа-1), у період часу з кінця березня по 14 квітня 2017 року, у вечірній час доби, точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлені, перебував поблизу гаражу № НОМЕР_1 на території ГК «Ясна поляна» по вул. Конопляна в м. Харкові, який належить раніше йому незнайомому ОСОБА_6 .
Саме в цей час ОСОБА_5 та Особа-1 вступили у злочинну змову щодо таємного викрадення будь-якого чужого майна з проникненням у сховище.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 , разом із Особою-1, діючи умисно, за попередньою змовою, використовуючи в якості знаряддя злочину наявні у них викрутки, відкрили замок, що знаходився на воротах гаражу та потрапили в його середину, де помітили автозапчастини, а саме двигуни до автомобілів, коробки передач та головки блоків циліндрів, після чого використовуючи ту обставину, що за їх діями ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність свого діяння, таємно заволоділи головкою від блока циліндрів до автомобіля «Audi S6», вартістю 7500 гривень, шістьма двигунами до автомобіля «Audi 100-А6» об`ємом 2,6 л., 1994 року випуску, загальною вартістю 66000 гривень, дизельним двигуном об`ємом 1,9 л., типу «AHU», вартістю 12500 гривень, двигуном до автомобіля «Audi S6» об`ємом 2,2 л., типу «AAN» вартістю 10000 гривень, трьома двигунами до автомобіля «Volkswagen Passat В5» типу «ADR», вартістю 30000 гривень, п`ятиступінчастими коробками передач до автомобіля «Volkswagen Passat В5» в кількості двох штук, вартістю 6400 гривень, після чого, звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд.
В результаті протиправного діяння ОСОБА_5 та Особа-1 завдали потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 132400 гривень, що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № 11198-11203 від 27.06.2017р.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності, надав аналогічні показання. У вчиненому щиро розкаюється.

При цьому показав, що на початку квітня 2017 року (точний час він не пам`ятає) у вечірній час його знайомий на ім`я ОСОБА_7 запропонував йому вчинити крадіжку з гаражу в гаражному кооперативі «Ясна поляна». Вони удвох приїхали до гаражів, за допомогою викруток відкрили замок на воротах гаражу № НОМЕР_1 , та, взявши з гаражу наявні там автозапчастини та металеві вироби, загрузили їх до автомобілю ОСОБА_5 та відвезли до його гаражу, а в подальшому реалізували в пункті приймання металобрухту, виручивши біля 1800 грн., які розділили між собою.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого.

З урахуванням викладеного суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена повністю, його дії суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище.

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.
Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності та був засуджений 14.01.2010 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 307 КК України до 3 років позбавлення волі, відносно нього на розгляді у Жовтневому районному суді м. Харкова перебуває обвинувальний акт за ч. 3 ст. 185 КК України, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працює, одружений, має на утриманні 3 неповнолітніх дітей 2001, 2012 та 2017 року народження, має постійне місце проживання, а також той факт, що відомостей про погашення спричиненої шкоди потерпілому з боку обвинуваченого, окрім передачі органом досудового розслідування частини відшуканих автозапчастин на відповідальне зберігання, досліджені матеріали кримінального провадження не містять, розмір спричиненої потерпілому матеріальної шкоди є досить значним.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.
Беручи до уваги викладене, суд вважає, що за вчинений ОСОБА_5 злочин повинно бути призначене покарання, пов`язане з позбавленням волі, в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами.
Той факт, що на утриманні обвинуваченого перебувають троє неповнолітніх дітей (2001, 2012, 2017 років народження), відсутність майнових претензій потерпілого, який у наявній у матеріалах судової справи заяві відмовився від подання цивільного позову, проте доказів відшкодування йому спричиненої шкоди матеріали справи не містять, а також встановлені судом обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_5 , не може свідчити про наявність підстав застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, оскільки досліджені дані про особу ОСОБА_5 , його репутація дають суду підставу вважати, що обвинувачений є особою, схильною до вчинення злочинів, у тому числі корисливих. В той же час, вказані вище обставини, на думку суду, є достатніми для обрання покарання у розмірі, близькому до мінімальної санкції ч. 3 ст. 185 КК України.
При цьому призначення ОСОБА_5 покарання у вигляді реального позбавлення волі не протирічить положенням ст. 416 КПК України, оскільки раніше ухвалений по даному кримінальному провадженню вирок суду був скасований у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, зокрема, ст. 75 КК України.
Підстав для застосування ст. 69 КК України суд також не вбачає у зв`язку з наявністю обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого.
У зв`язку з ухваленням обвинувального вироку суд вважає необхідним обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою після набрання вироком суду законної сили. До цього моменту відносно ОСОБА_5 в іншому кримінальному провадженні № 00002326, в якому він є обвинуваченим, діє запобіжний захід у вигляді застави, підстав для обрання додаткового запобіжного заходу в рамках даного кримінального провадження до набрання вироком суду законної сили не вбачається.
Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.
Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.370, 374, 377 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирати.
Після набрання вироком суду законної сили обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, заарештувати його та утримувати в умовах Харківського слідчого ізолятора.
Строк відбування покарання обраховувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_5 .
Стягнути з ОСОБА_5 на користь державн процесуальні витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 594 (п`ятсот дев`яносто чотири) гривні.

Речові докази по справі після набрання вироком суду законної сили залишити у володінні потерпілого ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1