Судді Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду ОСОБА_1 у провадженні № 51 5858 впс 18.
Колегією суддів 03 травня 2018 року було відмовлено в задоволенні подання Апеляційного суду м. Києва про направлення провадження за скаргою ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 березня 2018 року про повернення скарги останнього на бездіяльність прокурора прокуратури м. Києва щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань з Апеляційного суду м. Києва до іншого суду апеляційної інстанції.
Як вбачається з обставин справи, 13 березня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Апеляційного суду м. Києва зі скаргою на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 березня 2018 року, якою повернуто його скаргу на бездіяльність прокурора прокуратури м. Києва щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за його заявою про вчинення злочину, передбаченого ст. 375 КК у зв`язку із постановленням 14 грудня 2017 року ухвали суддями Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Вважаю, що подання підлягає до задоволення з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів подання, предметом апеляційної скарги є ухвала слідчого судді за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за заявою останнього про вчинення суддями Апеляційного суду м. Києва злочину, передбаченого ст. 375 КК.
Відповідно до ч. 1 ст. 405 КПК апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених главою 31 цього Кодексу.
Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 34 КПК визначено, що кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження.
Таким чином, вимогами даної норми закону чітко визначено, що справа не може бути розглянута у тому суді, в якому працювали чи працюють судді інтересів яких вона стосується. Тобто, коли є наявний конфлікт інтересів, щоб уникнути будь-яких сумнівів у неупередженості суду при її розгляді.
Разом із тим, ця норма не регулює порядок розгляду справ судами при наявності конфлікту інтересів під час розгляду скарг в порядку статей 303, 309 КПК на стадії досудового розслідування.
У той же час, відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК у випадках, коли положення цього кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу, до переліку яких вказана норма відносить і доступ до правосуддя, під яким ч. 1 ст. 21 даного закону розуміє гарантоване право кожної особи на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
Як вбачається із змісту подання, саме наявність конфлікту інтересів і змусила Апеляційний суд м. Києва звернутися до Верховного Суду з питанням про направлення даної справи на розгляд до іншого апеляційного суду з метою уникнення будь-яких сумнівів у неупередженості цього суду при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_2 .
Враховуючи наведене та приймаючи до уваги положення статей 9, 21, 34 КПК вважаю, що подання Апеляційного суду м. Києва підлягає задоволенню.
Суддя ОСОБА_1