справа № 1-кп/638/91/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова
у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

з участю обвинуваченого ОСОБА_10

з участю захисника ОСОБА_11 ,

потерпілої ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова кримінальне провадження за № 0002886 від 06 червня 2015 року за обвинуваченням:
ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньо- технічною освітою, неодруженого, перебуває в фактичних шлюбних стосунках, має на утримання батька та матір пенсійного віку, не працюючого, інвалідності, хронічні захворювання спростовує, раніше неодноразово засудженого, останній раз за вироком Фрунзенського районного суду міста Харкова від 25 січня 2006 року за ч.2 ст. 187 КК України до семи років та шести місяців позбавлення волі, який зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_1 ,
у вчинені кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 187, Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:
06 червня 2015 року о 14 годині 30 хвилин ОСОБА_10 знаходився коло житлового будинку АДРЕСА_2 . В цей час він побачив раніше не знайому йому ОСОБА_12 , у якої на шиї була прикраса у вигляді ланцюжка та декоративного хреста з золота 585 проби. У ОСОБА_13 виник умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном. Поєднаним з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу. Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою пригнічення волі потерпілої до спротиву, підбіг ззаду до ОСОБА_12 та одразу схопив її за шию передпліччям правої руки, чим вивів її з рівноваги, та почав душити. Після того, як ОСОБА_12 почала задихатися та перестала чинити опір, він лівою рукою схопив за хрест та смикнув, від чого ланцюжок розірвався, залишившись на шиї потерпілої, а хрест залишився в руці ОСОБА_10 .. Після чого ОСОБА_10 , утримуючи золотий хрест ОСОБА_12 в руці. Став бігти з місця вчинення своїх протиправних дій, але його було затримано перехожими громадянами. Згідно висновку судової- товарознавчої експертизи № 2626 від 22 червня 2015 року ринкова вартість на момент скоєння кримінального правопорушення вказаного ланцюжка, вагою 16,64 грами складає 4364 гривен 07 копійок, та ринкова вартість золотого хреста 585 проби, вагою 9,58 грами складає 7580 гривен 19 копійок.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 на початку розгляду кримінального провадження не визнавав себе винним. Та пояснив, що дійсно він того дня зірвав хрест з потерпілої, він дійсно підійшов з заду до неї та намагався зірвати хрест, проте ланцюжок був досить товстим, тому від тиску він навіть пошкодив собі хрестом руку, потім побіг з місця, в догонку йому потерпіла кричала. Щоб він повернув хрест, стверджував, що потерпіла не втрачала свідомості. Після допиту потерпілої, свідків та дослідження доказів обвинувачений визнав себе винним та пояснив, що лише зараз він зрозумів, що саме повинен понести покарання, розкаявся в скоєному кримінальному правопорушенні, визнав себе винним в повному обсязі.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_12 повідомила, що дійсно того дня вона поверталась з магазину з ємністю з квасом. Шла не поспішаючи, так як за станом здоров`я не може швидко ходити. Зненацька вона почула біль в області шиї та почала задихатися, зазначила, що на якийсь час втратила свідомість. Після того, як прийшла до тями, зрозуміла, що з неї намагалися зірвати ланцюжок, і спочатку вона так і подумала, що зірвали, проте коли до неї підійшли перехожі і почали допомагати підвестися з землі, вона знайшла розірваний ланцюжок у волоссі. Він заплутався у волоссі. Вона кричала, щоб привернути увагу людей, після цього, бачила що перехожі кинулися наздоганяти ОСОБА_10 . На разі потепліла не має претензій до обвинуваченого. Надала до суду заяву та розписку, про те, що вона не має претензій, та те, що їй в повному обсязі відшкодована завдана шкода.

Судом досліджені свідчення свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що 06 червня 2015 року, він почув крик жінки біля будинку № 48 по проспекту Перемоги в місті Харкові, вона кричала, він до неї підбіг, вона лежала на землі, він допоміг їй підвестись, вона задихалась, погано дихала та погано розмовляла, проте він зрозумів, що в неї тільки що зірвали ланцюжок, і вона стверджувала, що і ланцюжок і хрест були зірвані, проте колі він допомагав їй підвестися з землі, то під одягом та волоссям він побачив частини порваного ланцюжка. У подальшому він побіг в сторону, куди вказала йому потерпіла ОСОБА_12 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 повідомив, що 06 червня 2015 року він був запрошеним гостем на весілля, стояв біля будинку на АДРЕСА_2 , побачив, що якийсь чоловік намагається приєднатися до гостів на весіллі. Так, щоб бути не поміченим, у подальшому з`ясувалось, що він переховується від переслідування, за те, що він зірвав з потерпілої хрест, у подальшому ОСОБА_15 побіг за ним, бачив, що коли ОСОБА_10 перебігав через трамвайні колії викинув щось, у подальшому ОСОБА_10 було затримано.

Дослідженими в судовому засіданні доказами також підтверджується винність ОСОБА_10 в скоєнні кримінального правопорушення, а саме :

Проколом проведення слідчого експерименту від 06 червня 2015 року.

Протоколом огляду місця події від 06 червня 2015 року та доданими до нього фототаблицями.

Протоколом огляду предметів від 07 червня 2015 року.

Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 06 червня 2015 року

Актом експертизи № 45 від 11 червня 2015 року.

Висновком експерта № 464-А/15 від 19 червня 2015 року щодо ступеню тяжкості спричинених ОСОБА_12 тілесних ушкоджень.

Висновком експерта № 2626 від 22 червня 2015 року щодо вартості ювелірних прикрас.

Відповідно до характеризуючи даних ОСОБА_12 має другу групу інвалідності, не працює.

Відповідно до наданою до суду розписки ( т.с.1 а.с. 161) ОСОБА_12 отримала в якості матеріальної компенсації від родичів ОСОБА_10 сім тисяч гривен.

На підставі цього суд приходить до висновку, що ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 187 КК України - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений особою, яка раніше вчиняла розбій.

При призначенні покарання суд враховує ступень тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_10 , раніше неодноразово судимий, на обліку в обласному наркологічному, психіатричному диспансерах не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно, має непрацездатних батьків, перебуває у фактичних шлюбних стосунках.

Відповідно до статті 66 КК України, обставинами, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_10 , судом встановлені, як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування спричиненої шкоди потерпілій.

Відповідно до статті 67 КК України, обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_10 судом не встановлено.

Статтею 81 КПК України, серед обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачено подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання.
Крім того, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
За ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
П. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" звертає увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який

визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати

вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення

покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи

законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації

покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди

мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані

враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу

винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке

покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення

засудженого та попередження нових злочинів.

Така ж позиція викладена у п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" в якому зазначається, що при призначенні основного покарання, нижчого від найнижчої

межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого,

більш м`якого виду основного покарання, або непризначення

обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може

мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин,

що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості

вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Приймаючи вказане рішення, суд виходив з того, що наявні декілька обставин, що пом`якшують покарання і істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Суд при цьому особливо враховує дані про особу обвинуваченого. Особливо суд враховує позицію потерпілої, яка не має претензіц до обвинуваченого. При таких обставинах суд встановлює, що можливо дійти до обґрунтованого висновку, про те, що призначення в конкретному випадку більш м`якого покарання, ніж передбачено законом є дійсно необхідним і буде цілком достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_10 повинно бути призначене покарання, необхідне та достатнє для виправлення та попередження нових злочинів у вигляді позбавлення волі, з застосуванням ст. 69 КК України.

Приймаючи таке рішення, суд виходив з того, що ОСОБА_10 визнав себе винним, щиро покаявся в скоєному кримінальному правопорушенні, вважав, що лише зараз він розуміє, що вчинив негідний вчинок, крім того в повному обсязі відшкодовано завдану шкоду, потерпіла не має претензій до ОСОБА_10 . Обвинувачений ОСОБА_16 тривалий час утримується в умовах СІЗО, що також суттєво впливає на його світогляд та розуміння реалій, має пенсійного віку батьків, я кі потребують його допомоги, перебуває у фактичних шлюбних стосунках.

Суд вважає, що встановлені в ході судового розгляду обставини, які пом`якшують покарання, є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_10 злочину, та в сукупності із встановленими судом даними про особу винного (має стійкі соціальні зв`язки: проживає з батьками, допомагає матері, яка має хронічні захворювання, перебуває у фактичних шлюбних стосунках, на обліку у наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває), дають суду правові підстави застосувати положення ст.69 КК України і призначаючи ОСОБА_10 основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.187 КК України у вигляді шести років позбавлення волі та застосовати до обвинуваченого додаткове покарання у вигляді конфіскації всього належного йому майна .

Потерпіла за вказаним кримінальним провадженням позовні вимоги не заявляла.

Витрати, пов`язані з проведенням з проведення експертиз необхідно стягнути з ОСОБА_10 .

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 187 Кримінального кодексу України та призначити покарання з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді шести років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Зарахувати ОСОБА_10 строк попереднього ув`язнення з 06 червня 2015 року по 04 травня 2018 року включно в строк відбування покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі ч.5 ст. 72 КК України

Строк відбування покарання ОСОБА_10 обчислювати з 06 червня 2015 року.

Запобіжний захід у вигляді утримання під вартою ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили залишити без змін - тримання під вартою в умовах СІЗО УДПтС України в Харківській області № 27.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави витрати за проведення експертиз у кримінальному проваджені № № 0002886 від 06 червня 2015 року в сумі 184,14 гривен ( сто вісімдесят чотири гривни 14 копійок).

Речові докази золотий хрест та золотий ланцюжок, які відповідно до розписки повернуті потерпілій ОСОБА_12 , вважати повернутими ОСОБА_12 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк, з моменту отримання копії вироку.

Головуючий суддя: ОСОБА_1