1Справа № 335/4556/18 1-кс/335/3159/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2018 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого від 24.05.2014 року про закриття кримінального провадження № 0001858, -

ВСТАНОВИВ:
Заявник ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді зі скаргою, в порядку ст. 303 ч. 1 КПК України, на постанову слідчого СВ Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області від 24.05.2014 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001858 від 01.05.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, зазначивши в обґрунтування скарги наступне.

15.04.2018 року ОСОБА_3 отримала оскаржувану постанову, з якою вона не згодна, вважає постанову незаконною, передчасною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки в ході досудового слідства не вчинено слідчих дій, спрямованих на всебічне, повне та неупереджене дослідження обставин кримінального провадження, зокрема, не було проведено її допиту, допиту сусідів, свідків та інших осіб, не відібрано для аналізу повітря у її квартирі та під`їзді на наявність парів наркотичних засобів, у зв`язку з чим просить скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження, а матеріали кримінального провадження направити для подальшого досудового розслідування.

В судовому засіданні заявник скаргу підтримала та просила її задовольнити у повному обсязі з підстав, які викладені в ній.

Слідчий в судове засідання не з`явився, на вимогу суду надав матеріали кримінального провадження № 0001858.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0001858, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнений до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Як передбачено п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому розслідуванні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим його представником чи законним представником.
Слідчим суддею встановлено, що 30.04.2014 року до Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області (Вознесенівське відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області) надійшла заява гр. ОСОБА_3 , 1944 року народження, про те, що адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 невстановлені особи виготовляють наркотичні засоби з метою подальшого збуту, запах яких вона відчуває у себе в квартирі.

01.05.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001858 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, за ознаками ч. 2 ст. 307 КК України.

24.05.2014 року слідчим СВ Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізької області винесено постанову про закриття кримінального провадження за № 0001858 від 01.05.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).
На слідчого суддю, відповідно до норм КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.
Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно вимог ст. 91 КПК України, доказуванню у кримінальному провадженні підлягають: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання, а сам процес доказування полягає доказування у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Рішення слідчого про закриття кримінального провадження слідчий суддя вважає необґрунтованим, виходячи з наступного.
Згідно п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, в ній відсутні обґрунтування прийняття такого рішення. Так, в мотивувальній частині постанови слідчий взагалі не вказує про докази та обставини, на підстави яких він прийшов до такого висновку, не посилається на проведені слідчі дії та їх результати, а зазначив лише про те, що в ході розслідування кримінального провадження було встановлено, що отримана за заявою ОСОБА_3 від 30.04.2014 року інформація не підтвердилася.
Не зважаючи на те, що в ЄРДР правова кваліфікація зазначена за ч. 2 ст. 307 КК України, слідчий перевірку за наявність ознак злочину за цією статтею не провів.
В провадженні взагалі відсутні дані про проведення слідчих дій, на які посилається заявник, які мають суттєве значення для встановлення обставин того, що відбулось.
Тобто слідчим взагалі не перевірялись обставини, які мали значення для вирішення питання про закриття провадження, в зв`язку з чим слідчий прийшов до висновку про непідтвердження інформації заявника, викладеної у заяві від 30.04.2014 року.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 39 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
У пункті 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів, експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Таким чином, слідчим не використано усіх можливих процесуальних заходів для розслідування кримінального правопорушення, не в повній мірі проведено слідчі дії, а тому досудове слідство проведено неповно, без встановлення всіх обставин, які мають істотне значення по даному кримінальному провадженню, що дає підстави слідчому судді визнати оскаржувану постанову слідчого необґрунтованою, скасувавши її.

Також, встановлено, що заявник пропустив строк звернення до суду зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження, але суд вважає, що він пропущений з поважних причин, бо ОСОБА_3 отримала копію постанови лише 15.04.2018 року, після чого звернулася до суду в 10-денний строк, а тому слідчий суддя вважає, що є підстави для поновлення строку на оскарження.

За викладених обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що постанова слідчого від 24.05.2014 року про закриття кримінального провадження № 0001858 підлягає скасуванню, а матеріали кримінального провадження підлягають поверненню для поновлення досудового розслідування, в ході якого необхідно належним чином перевірити отримані в ході досудового розслідування дані, врахувати підстави, зазначені слідчим суддею для скасування постанови про закриття кримінального провадження, та прийняти законне та обґрунтоване рішення.
Керуючись ст.ст. 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого від 24.05.2014 року про закриття кримінального провадження № 0001858 - задовольнити.

Постанову слідчого СВ Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області слідчого СВ Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області від 24.05.2014 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001858 від 01.05.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України скасувати.

Матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001858 від 01.05.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, направити до Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області для продовження досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1