АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/790/1200/18 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Справа №613/906/18 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 серпня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
заявника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 25 липня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000737 , -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 25 липня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000737.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 25 липня 2018 року та накласти арешт на кошти юридичної особи Івано-Шийчинської ради Богодухівського району Харківської області, що знаходяться на банківських рахунках в Управлінні державної казначейської служби України в Харківській області.

В обґрунтування скарги ОСОБА_7 зазначив, що 27.06.2018 першим заступником прокурора Харківської області ОСОБА_8 було внесено до ЄРДР відомості за №0000737 за фактом підроблення Рішення 3 позачергової сесії Івано-Шийчинської сільської ради VII скликання Богодухівського району Харківської області №1-VII від 15.11.2016 р. Цим кримінальним правопорушенням йому завдано істотної матеріальної та моральної шкоди, на відшкодування якої, в порядку ст.61 КПК України, ним подано цивільний позов до Івано-Шийчинської сільської ради Богодухівського району Харківської області. На 3 позачерговій сесії депутатом ОСОБА_9 було прийняте Рішення №1-VII від 15.11.2016 р. про обрання секретарем Івано-Шийчинської сільської ради ОСОБА_10 . Вказане рішення ОСОБА_10 було зареєстроване в Богодухівському РДА Харківської області, після чого вона, подавши до Управління Державної казначейської служби України у Богодухівському районі Харківської області картки зі зразками підписів та відбитком фальшивої печатки Івано-Шийчинської сільської ради на підтвердження своїх самовільно покладених на себе повноважень виконуючого обов`язки Івано-Шийчинської сільського голови, стала незаконно розпорядником коштів Івано-Шийчинського сільського бюджету, власником якого є Івано-Шийчинської територіальна громада Богодухівського району Харківської області. Кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_11 було спрямоване на отримання доступу до розпорядження коштами Сільського бюджету Івано-Шийчинської територіальної громади Богодухівського району та отримала право першого підпису юридичної особи Івано-Шийчинської сільської ради. На цей час здійснюється перерахування коштів Сільського бюджету, яке повинно інкримінуватися як розкрадання бюджетних коштів в особливо великих розмірах. Рахунки та кошти є доказом злочину по даному кримінальному провадженню. З метою захисту права комунальної власності Івано-Шийчинської територіальної громади Богодухівського району необхідно накласти арешт на кошти Івано-Шийчинської сільської ради. З метою збереження речових доказів, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, з метою розкрадання особою, що вчинила кримінальне правопорушення, вважає, що необхідно задовольнити його клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000737.

Вислухавши доповідь судді, пояснення прокурора та заявника, перевіривши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Ухвалою слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 25 липня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000737.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_7 , суд першої інстанції таке рішення мотивував тим, що відповідно п. 4 ч. 6 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного. Враховуючи, що на даний час за вказаним у клопотанні провадженням не існує підозрюваного та не здійснюється провадження щодо юридичної особи, прийшов до висновку про відсутність підстав для накладення арешту.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані, лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як зазначено у ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку накладення арешту з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Як в судовому засіданні суду першої інстанції так і в засіданні апеляційного суду ОСОБА_7 не доведено існування таких обставин, а клопотання в цій частині не відповідає вищезазначеним нормам закону.

Згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону. А отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Оскільки на даний час підозру у вчинені кримінального правопорушення нікому не повідомлено і провадження щодо юридичної особи не здійснюється, а матеріали клопотання не містять достатніх фактичних даних на підтвердження доводів клопотання щодо мети накладання арешту, то слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про арешт майна необхідно відмовити. За наведених вище обставин судова колегія вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 оскільки вони не спростовують висновки ухвали слідчого судді і не підтвердженні належними доказами.

Доводи апеляційної скарги фактично повторюють доводи клопотання ОСОБА_7 , які були належним чином досліджені слідчим суддею та цим доводам дана належна оцінка.

Враховуючи викладене, колегія суддів підстав для скасування або зміни ухвали слідчого судді, за доводами апеляційної скарги не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392,404,405,407,418,419,423 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Ухвалу слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 25 липня 2018 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає .

Головуючий-

Судді-