Справа № 574/416/18
Провадження 1-кс/574/85/2018
У Х В А Л А

21 червня 2018 року м. Буринь

Слідчий суддя Буринського районного суду Сумської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , представника скаржника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Буринського відділення Конотопської місцевої прокуратури щодо невчинення певних процесуальних дій,

встановив:

До Буринського районного суду з даною скаргою звернувся ОСОБА_5 мотивуючи тим, що він 15.12.2004 року був засуджений вироком Апеляційного суду Сумської області за ст.115 ч.2 п.п.1,6,12, 187 ч.4 , 289 ч3,357 ч.3,70 КК України до довічного позбавлення волі. 19.03.2018 року він звернувся з клопотанням до Буринського відділення Конотопської місцевої прокуратури, яким просив внести до суду клопотання про виключення з вказаного вироку суду обвинувачення за ч.4 ст.187 КК України, оскільки суд допустився помилки кваліфікуючи його дії за цією статтею.

В судовому засіданні ОСОБА_5 свої вимоги підтримав, вважав, що саме посадові особи Буринського відділу Конотопської місцевої прокуратури, в особі керівника відділу ОСОБА_6 , були зобов`язані внести подання про виключення з вказаного вироку суду обвинувачення за ч.4 ст.187 КК України, оскільки суд допустився помилки кваліфікуючи його дії за цією статтею.

Представник скаржника адвокат ОСОБА_4 підтримала доводи скаржника, вважаючи скаргу обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Прокурор ОСОБА_3 вважала, що підстав для задоволення скарги засудженого немає, оскільки в ході перевірки його заяви не було встановлено підстав для на звернення прокурора з таким поданням до суду. На заяву засудженого була надана відповідь уповноваженою особою, а саме першим заступником керівника Конотопської місцевої прокуратури до складу якої і входить Буринське відділення. При цьому ОСОБА_5 було роз`яснено, що він має право особисто звернутися до суду для вирішення питання постановленого в його клопотанні. Тобто прокурор діяв в межах та в порядку передбаченому законом.

Перевіривши доводи сторін та дослідивши матеріали скарги, наглядового провадження т а особової справи скаржника, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Перелік відповідних рішень, дій чи бездіяльності, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, встановлено ст.303 КПК.

Зокрема відповідно до пунктом 1) цієї статті на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 року був визнаний винним у вчиненні злочинів передбачених ст.115 ч.2 п.п.1,6,12, 187 ч.4,194 ч.2,289 ч.3, 357 ч.3 КК України і засуджений, із застосуванням ч.1 ст.70 КК України, до довічного позбавлення волі.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 22.03.2005 року апеляції ОСОБА_5 та інших учасників кримінального провадження залишено без задоволення, а вищевказаний вирок Апеляційного суду Сумської області без зміни.

Також, ухвалою колегії суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області від 10.06.2014 року залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 року.

27.03.2018 року до Буринського відділу Конотопської місцевої прокуратури Сумської області надійшло клопотання ОСОБА_5 , яким останній просив внести подання або клопотання до суду про виключення з вищевказаного вироку суду формулювання про його обвинувачення у вчинення злочину передбаченого ч.4 ст.187 КК України, оскільки він вважав, що кваліфікація його дій за вказаною статтею є неправильною.

Листом першого заступника керівника Конотопської місцевої прокуратури від 28.03.2018 року засудженому було роз`яснено положення ч.2 ст.400-9 КПК України в редакції 1961 року та відсутності підстав для звернення прокурора з відповідним клопотанням до суду, а також повідомлено про його право на самостійне звернення до суду з даним клопотанням.

При цьому, звернуто увагу останнього про те, що він вже звертався з аналогічним клопотанням і йому надавалася відповідь з цього приводу.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами наглядового провадження № 82-250-17 та особової справи засудженого, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, як вбачається із поданої скарги, мотиви звернення з якою були перевірені в судовому засіданні, ОСОБА_5 фактично висловлює свою незгоду з вироком Апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 року, яким його було засуджено в тому числі за ч.4 ст.187 КК України та оскаржує бездіяльність прокурора, яка не підлягає оскарженню згідно з положеннями ч.1 ст.303 КПК України.

Європейський Суд з прав людини у справах «Шабельник проти України», «Півень проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенства права. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, також вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. Правова певність передбачає дотримання принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип полягає у тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи.

Частиною 4 ст.304 КПК України встановлено, що слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Між тим, враховуючи, що провадження по даній скарзі було відкрито, слідчий суддя приходить до висновку, що в її задоволенні необхідно відмовити, оскільки в ході судового розгляду не було встановлено бездіяльності прокурора при розгляді клопотання ОСОБА_5 від 19.03.2018 року.

При цьому доводи останнього, що саме начальник Буринського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_7 повинен був вирішити питання направлення відповідного подання до суду за його заявою і він же повинен був надати письмову відповідь на його звернення, є безпідставними, оскільки Буринський відділ Конотопської місцевої прокуратури є структурним підрозділом Конотопської місцевої прокуратури і саме заступник цієї прокуратури надав засудженому обґрунтовану та вмотивовану відповідь, що викладена в листі від 28.03.2018 р, який отримав ОСОБА_5 ..

Керуючись ст. 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-
у х в а л и в :
В задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Буринського відділення Конотопської місцевої прокуратури щодо невчинення певних процесуальних дій відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1