Справа № 727/5085/18
Провадження № 1-кс/727/1712/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 травня 2018 року м.Чернівці
Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
слідчого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
розглянувши клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді застави (матеріали кримінального провадження №000037 від 02.03.2015 року) відносно підозрюваного

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого в м.Кіцмань Чернівецької області, розлученого, на утриманні малолітня дитина, освіта вища, судді Садгірського районного суду м.Чернівці, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.375, ч.5 ст.27, ч.3 ст.382 КК України,-
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5

підозрюваного - ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді застави відносно підозрюваного ОСОБА_4 . Дане клопотання погоджене прокурором відділу прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 .

Посилається на те, що у період 2013-2014 років суддя ОСОБА_4 умисно, без здійснення сповіщення осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності, про місце і час розгляду справи, за відсутності цих осіб у судовому розгляді, виніс п`ять завідомо неправосудних постанов у справах про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які містили завідомо для нього недостовірні відомості про присутність правопорушників у судовому засіданні під час судового розгляду справ та визнання ними своєї вини у скоєному, що не відповідає дійсності.

При цьому, досудовим розслідуванням встановлено, що у день судового розгляду однієї справи відносно ОСОБА_10 , суддя ОСОБА_4 перебував за кордоном. Крім того, у двох випадках винесення суддею ОСОБА_4 постанов у справах про адміністративні правопорушення, а саме відносно ОСОБА_7 та відносно ОСОБА_9 , останні у день судового розгляду не перебували на території України.

Винесені суддею ОСОБА_4 постанови у справах про адміністративні правопорушення скасовані Апеляційним судом Чернівецької області, як незаконні.

Крім цього, продовжуючи свою протиправну діяльність, суддя ОСОБА_4 вчинив інший злочин, постановивши завідомо неправосудну ухвалу в цивільній справі, виступивши пособником в умисному перешкоджанні виконанню судових рішень Шевченківського районного суду м.Чернівці.

Так, суддя ОСОБА_4 задля умисного невиконання рішень Шевченківського районного суду м.Чернівці від 28.08.2009 та від 03.02.2010 про стягнення заборгованості з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_12 постановив завідомо неправосудну ухвалу від 10.12.2015 про визнання мирової угоди, укладеної між ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , згідно якої за останнім визнано право власності на заставлене майно, а саме транспортний засіб «Мерседес-Бенц Віто 110».

Колегією суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області за результатами розгляду 10.03.2016 апеляційної скарги ОСОБА_12 на ухвалу Садгірського районного суду м.Чернівців від 10.12.2015 про визнання зазначеної мирової угоди та закриття провадження скасовано з переданням вирішення питання про затвердження мирової угоди до суду першої інстанції.

При цьому у своїй ухвалі апеляційний суд зазначив, що судом не здобуто підтверджень проживання відповідача на території Садгірського району м. Чернівці, що має наслідком повернення позовної заяви на підставі п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України, а не відкриття провадження з порушенням правил підсудності. Водночас повернення повідомлення для відповідача за вказаною позивачем адресою без вручення давало підстави стверджувати про порушення позивачем вимог п.2 ч.2 ст.119 ЦПК України та застосування наслідків, передбачених п.8 ч.1 ст.207 ЦПК України. Крім того, апеляційним судом постановлено окрему ухвалу, де вказано, що до постановлення незаконної ухвали та порушення прав осіб, які не були залучені до участі у справі, призвели умисні дії судді ОСОБА_4 .

Визнання права власності на автомобіль марки «Мерседес-Бенц Віто 110», вартість якого станом на 10.12.2015 становила 99 109 грн., за ОСОБА_13 , шляхом постановлення завідомо неправосудної ухвали суддею Садгірського районного суду м.Чернівці ОСОБА_4 дало можливість зняти арешт, накладений державною виконавчою службою у виконавчих провадженнях та надалі реалізувати транспортний засіб добросовісному набувачу, що у свою чергу перешкодило виконанню рішень Шевченківського районного суду м. Чернівців від 18.08.2009 та від 03.02.2010 про стягнення з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_12 коштів у сумі 35 000 грн. та 41 472 грн. (всього 76 472 грн.), чим ОСОБА_12 завдано шкоду в сумі 76 472 грн., яка в сто і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Судді Садгірського районного суду м.Чернівці ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.375, ч.5 ст.27, ч.3 ст.382 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Тому просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді застави.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.
Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.
Ознайомившись з клопотанням та доказами, якими воно обґрунтовується, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного, приходжу до наступних висновків..

Встановлено, що 02.03.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000037 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.375 КК України. В подальшому до ЄРДР було внесено відомості за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.1 ст.375, ч.2 ст. 27 ч.3 ст. 382, ч.5 ст. 27 ч.3 ст. 382 КК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 481 КПК України письмове повідомлення про підозру здійснюється судді, судді Конституційного Суду України, присяжному на час виконання ним обов`язків у суді, Голові, заступнику Голови, члену Вищої ради правосуддя, Голові, заступнику Голови, члену Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, працівникам Національного антикорупційного бюро України - Генеральним прокурором або його заступником.

12 квітня 2018 року заступником Генерального прокурора України ОСОБА_14 складено та підписано повідомлення про підозру судді Садгірського районного суду м.Чернівці ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.375, ч.5 ст.27, ч.3 ст.382 КК України. У зв`язку із неможливістю вручення повідомлення про підозру судді ОСОБА_4 в день його складання та з метою забезпечення виконання вимог ч.1 ст.278 КПК України заступником Генерального прокурора України ОСОБА_15 у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень, 12.04.18 направлено вказане повідомлення про підозру за місцем роботи та за місцем проживання судді ОСОБА_4 . Згідно листа Садгірського районного суду м.Чернівці від 20.04.18 №01-03/229/18 вказаний конверт, який адресований судді ОСОБА_4 надійшов до Садгірського районного суду м.Чернівці 18.04.18 та вручений судді ОСОБА_4 08.05.18. Таким чином, заступником Генерального прокурора України відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України здійснено повідомлення про підозру судді ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.375, ч.5 ст.27, ч.3 ст.382 КК України.

Крім того, на виконання доручення заступника Генерального прокурора України ОСОБА_14 07 травня 2018 року слідчим також вручено повідомлення про підозру судді Садгірського районного суду м.Чернівці ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.375, ч.5 ст.27, ч.3 ст.382 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжних заходів є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до ч.1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.
Статтею 194 КПК України передбачено обов`язок слідчого судді під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. А у разі не доведення стороною обвинувачення під час розгляду клопотання наявності всіх зазначених обставин слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу.
Вважаю, що слідчим у клопотанні, доданих документах та прокурором в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.375, ч.5 ст.27, ч.3 ст.382 КК України.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, та кримінального правопорушення середньої тяжкості, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років.

Згідно з п.9 ч.2 ст. 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

З наданих органом досудового розслідування доказів не встановлено достатніх підстав вважати, що існує хоча б один ризик передбачений ч. 1 ст. 177 КПК України про які зазначено в клопотанні.
Зокрема ОСОБА_4 має постійне місце проживання, місце роботи, є суддею Садгірського районного суду м.Чернівці, на даний час не здійснює правосуддя, утримує неповнолітню дитину, має міцні соціальні зв`язки в місці постійного проживання, має сім`ю, на виклик суду з`явився, а тому підстави вважати, що останній має намір переховуватися від органів досудового розслідування чи суду відсутні.

Доводи органу досудового розслідування стосовно того, що ОСОБА_4 неодноразово викликався для допиту як свідка, однак жодного разу не з`явився, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу і жодним чином не доводить намірів останнього переховуватись від органів досудового розслідування будучи в статусі підозрюваного. При цьому ч.2 ст. 67 КПК України передбачено, що за злісне ухилення від явки до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду свідок несе відповідальність, встановлену законом.

Посилання прокурора на те, що ОСОБА_4 має намір виїхати на непідконтрольну Україні територію не підтверджується доказами, майна за ним там не зареєстровано, родичів у нього там не має, а тому такі посилання є припущенням.

Крім цього, органом досудового розслідування не доведено, що ОСОБА_4 , на даний час, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Матеріали справ, за результатом розгляду яких приймались рішення, що є предметом інкримінованих кримінальних правопорушень, органом досудового розслідування вилучені. Інших речей чи документів, які підозрюваний міг би знищити, сховати або спотворити, не існує.
Також органом досудового розслідування не доведено, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків чи потерпілого. Перебування підозрюваного на посаді судді жодним чином не дає останньому можливості впливати на свідків чи потерпілого, в зв`язку з тим, що п`ятирічний термін, на який ОСОБА_4 було призначено суддею, сплив і, на даний час, він не здійснює правосуддя. Працівники апарату суду, які є свідками у справі, йому не підпорядковані. А сам факт перебування особи на посаді судді жодним чином не може свідчити про сталі зв`язки із працівниками правоохоронних органів, в тому числі і з працівниками поліції.
При цьому, ні слідчим в клопотанні, ні прокурором в судовому засіданні не долучено доказів, що ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином.

Наявність пред`явленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.375, ч.5 ст.27, ч.3 ст.382 КК України та лише припущень щодо існування ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України не може бути підставою для задоволення клопотання, та застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави, та покладення на нього певних обов`язків, оскільки це суперечить вимогам ч. 5 ст. 194 КПК України.

Аналізуючи вищевказані норми, оцінюючи всі з`ясовані обставини в їх сукупності, вважаю, що в клопотанні про обрання міри запобіжного заходу у вигляді застави слід відмовити.

Згідно з ч.3 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в клопотанні слідчого слід відмовити, а ОСОБА_4 відповідно до ч.3 ст. 194 КПК України зобов`язати прибувати за кожною вимогою до слідчого та прокурора за першою вимогою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 193, 194, 309, 480 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді застави відносно підозрюваного ОСОБА_4 відмовити.

Зобов`язати ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати до слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 та до прокурора відділу прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 за кожною вимогою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

Копію ухвали вручено

___ ___________ 2018 рокуПідозрюваний ______________________