Справа № 1-147/10 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/87/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарях: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційні скарги прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 січня 2018 року про залишення заяви ОСОБА_8 про перегляд постанови Жидачівського районного суду Львівської області від 06 вересня 2010 року за нововиявленими обставинами без задоволення,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаною ухвалою залишено заяву ОСОБА_8 про перегляд постанови Жидачівського районного суду Львівської області від 06 вересня 2010 року за нововиявленими обставинами без задоволення.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції прийшов до переконання, що висновки експертів від 29.03.2013 року №569/12 та від 28.09.2015 року №191/15 не існували на момент вирішення та набрання законної сили рішенням суду по справі про обвинувачення ОСОБА_10 за ч.2 ст. 286 КК України (06.09.2010 року), тому такі обставини не є нововиявленими обставинами в розумінні п.5 ч.2 ст. 459 КПК України.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, прокурор прокуратури Львівської області ОСОБА_7 та потерпіла ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.

Прокурор прокуратури Львівської області ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням вимог КПК України, а тому підлягає до скасування у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, так як суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

На переконання прокурора, причина смерті ОСОБА_11 , встановлена висновком комісійної судово-медичної експертизи від 29 березня 2013 року №569/12 та висновком додаткової комісійної судово-медичної експертизи від 28 вересня 2015 року №191/15, є нововиявленою обставиною у кримінальній справі №1-147/10 про обвинувачення ОСОБА_10 за ч.2 ст.286 КК України, які передбачені п.4 ч.2 ст.459 КПК України, так як такі не були відомі Жидачівському районному суду Львівської області на час судового розгляду при ухваленні постанови від 09 вересня 2010 року, яка набрала законної сили, і які самі по собі та разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність зазначеної постанови, що належить переглянути.

Окрім цього, як зазначає прокурор, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні посилається на п.п.2, 5 ч.2 ст.459 КПК України, які виключені на підставі Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, та п.4 ч.2 ст.459 КПК України, який був замінений Законами України від 13 липня 2017 року №2136, від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII.

З огляду на наведене, прокурор просить ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 січня 2018 року скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Потерпіла ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 січня 2018 року, якою залишено без задоволення її заяву про перегляд постанови Жидачівського районного суду Львівської області від 06 вересня 2010 року за нововиявленими обставинами, скасувати як незаконну та постановити нову, якою визнати винним ОСОБА_10 в тому, що він 20 червня 2005 року приблизно о 1 годині, у стані алкогольного сп`яніння, керував технічно несправним автомобілем ВАЗ-2106, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався на автодорозі Стрий Тернопіль у напрямку м.Стрия в с.Вільхівці Жидачівського району Львівської області, грубо порушив вимоги п.п.1.5, 2.9-а, 12.1, 31.1, 31.4.1-а ПДР, виявив неуважність до дорожньої обстановки, не обрав у встановлених межах безпечну швидкість руху, втратив контроль за рухом автомобіля і виїхав за межі дороги, де вчинив наїзд на телефонний стовп, потім на дерево, внаслідок чого пасажир автомобіля ОСОБА_11 отримав тяжкі тілесні ушкодження, тобто вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, та справу закрити у зв`язку із актом амністії.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог потерпіла покликається на те, що на час прийняття Жидачівським районним судом Львівської області судового рішення від 06 вересня 2010 року йому не було та не могло бути відомо два висновки комісійних судово-медичних експертиз, проведених Головним бюро СМЕ МОЗ України по матеріалах справи, згідно з якими очевидна вина в смерті ОСОБА_11 саме лікаря-анастезіолога ОСОБА_12 , а не водія ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідача, прокурора, потерпілу та її представника на підтримання поданих апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, потерпілої до часткового задоволення.

Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

В силу вимог п.14 ч.1 ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься доступ до правосуддя, зміст якого у розумінні ч.3 ст. 21 КПК України полягає у тому, що кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Окрім норм ст. 7, ч. 6 ст. 9, ст. 21 КПК України, які гарантують доступ до правосуддя, цей основоположний принцип верховенства права також забезпечує Конституція України.

Конституція України, яка має найвищу юридичну силу, гарантує реалізацію права на звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина, кореспондується із положеннями ст. 21 КПК України й розширює коло учасників судового процесу, яким забезпечується конституційне право на участь у розгляді справи.

Офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у низці своїх рішень висловив правову позицію, зокрема, щодо права доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі ст. 64 Конституції України не може бути обмеженим (пункти 1, 2 резолютивної частини Рішення від 25 грудня 1997 року № 9-зп, абзац 7 п. 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

На забезпечення законності кримінального провадження, а отже і рішень, ухвалених компетентним судом, спрямована дія засад кримінального провадження, передбачених ст.7 КПК України, недотримання яких має наслідком порушення, що перешкоджають суду повно та всебічно з`ясувати обставини кримінального провадження та ухвалити судове рішення, яке відповідає вимогам, встановленим КПК України, та визнаються істотним порушенням кримінального процесуального закону і в силу п.3 ч.1 ст.409 КПК України та ч.1 ст.412 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Як встановлено судом, потерпіла ОСОБА_8 звернулася із заявою про перегляд вироку Жидачівського районного суду Львівської області від 06 жовтня 2010 року, яким визнано ОСОБА_10 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за нововиявленими обставинами, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі та разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вказаного вироку, що належить переглянути, а в подальшому надано уточнення до заяви у зв`язку із допущенням описки, у яких просить відповідно до вимог ст.467 КПК України скасувати постанову Жидачівського районного суду Львівської області від 06 вересня 2010 року, якою кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_10 за ч.2 ст.286 КК України закрито внаслідок акта амністії.

З вказаної постанови від 06 вересня 2010 року вбачається, що підсудний ОСОБА_10 20 червня 2005 року приблизно о 1 год. у стані алкогольного сп`яніння керував технічно несправним автомобілем ВАЗ-2106, д.н.з. НОМЕР_2 , рухався по автодорозі Стрий-Тернопіль у напрямку м.Стрия. в с.Вільхівці Жидачівського району Львівської області грубо порушив вимоги п.п.15, 2.9-а, 12.1, 31.1, 31.4. 1-а Правил дорожнього руху, виявив неуважність до дорожньої обстановки, не обрав у встановлених межах безпечну швидкість руху, втратив контроль за рухом автомобіля і виїхав за межі дороги, де вчинив наїзд на телефонний стовп, потім на дерево, внаслідок чого пасажир автомобіля ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження, від яких помер в лікарні.

В обґрунтування заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ОСОБА_8 покликається на те, що твердження Жидачівського районного суду Львівської області у тексті постанови від 06 вересня 2010 року про те, що порушення підсудним Правил дорожнього руху (п.п.15, 2.9а,12.1., 31.1., 31.4. 1а) перебуває у причинному зв`язку із наслідками цієї дорожньо-транспортної пригоди не відповідає дійсності, оскільки згідно досліджених в ході судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_12 доказів (висновку комісійної судово-медичної експертизи №377 від 22.06.2010 року, висновку комісійної судово-медичної експертизи №569/12 від 29.03.2013 року, висновку додаткової комісійної судово-медичної експертизи №191/15 від 28.09.2015 року) встановлено, що він неналежно виконав свої професійні обов`язки, внаслідок недбалого до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки для хворого ОСОБА_11 , а саме смерть останнього, за що ОСОБА_12 вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 17 грудня 2015 року визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст. 140 КК України. З огляду на наведене, вважає, що постанова Жидачівського районного суду від 06 вересня 2010 року є незаконною, оскільки смерть ОСОБА_11 настала не внаслідок травм, отриманих у ДТП, а через несвоєчасне надання йому медичної допомоги після пригнічення дихання лікуючим лікарем ОСОБА_12 у Жидачівській ЦРЛ.
Як встановлено апеляційним судом, вирок Жидачівського районного суду Львівської області від 17 грудня 2015 року відносно ОСОБА_12 , яким його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст. 140 КК України, не набрав законної сили та на даний час знаходиться в провадженні апеляційного суду.
Згідно з матеріалами провадження, кримінальна справа за ч.2 ст.286 КК України відносно ОСОБА_10 , за результатами розгляду якої було прийнято постанову Жидачівського районного суду Львівської області від 06 вересня 2010 року та яку просить ОСОБА_8 переглянути за нововиявленими обставинами, взаємопов`язана із кримінальним провадженням про обвинувачення ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України.
Таким чином, вирішення питання перегляду за нововиявленими обставинамипостанови Жидачівського районного суду Львівської області від 06 вересня 2010 року відносно ОСОБА_10 безпосередньо стосується прав, свободта інтересів ОСОБА_12 , який в контексті ч.3 ст.21 КПК України є учасником судового провадження.
Згідно з матеріалами провадження, 07 червня та 21 червня 2017 року ОСОБА_12 та його захисник адвокат ОСОБА_13 (а.с.п.101-102) звернулися з клопотанням про допуск ОСОБА_12 до участі у справі за заявою ОСОБА_8 про перегляд вироку Жидачівського районного суду Львівської області від 24 березня 2009 року і постанови Жидачівського районного суду Львівської області від 06 вересня 2010 року в якості іншої особи, у задоволенні якого суд першої інстанції у судових засіданнях 07 червня та 21 червня 2017 року відмовив (а.с.п.91-95, 156157).
На переконання колегії суддів апеляційного суду, відмовляючи ОСОБА_12 у допуску до участі у справі за заявою ОСОБА_8 , суд першої інстанції в повній мірі не дотримався загальновизначених засад кримінального провадження, чим порушив право особи на доступ до правосуддя.
Згідно з вимогами ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими, зокрема, є штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Відповідно до положень ст.466 КПК України, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами розглядається судом протягом двох місяців з дня її надходження згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для кримінального провадження в суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. Учасники судового провадження повідомляються про дату, час та місце розгляду заяви.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, у таких відсутні відомості про належне, в розумінні ст.135 КПК України, повідомлення про час та місце розгляду заяви ОСОБА_10 , рішення відносно якого ОСОБА_8 просить переглянути за нововиявленими обставинами.
Суд першої інстанції, не переконавшись, що ОСОБА_10 належним чином повідомлений про розгляд заяви, в порушення вимог кримінального процесуального закону ухвалив рішення про проведення розгляду справи у його відсутності (а.с.п.91-95, 181-184).
З огляду на те, що судом першої інстанції розглянуто заяву ОСОБА_8 про перегляд постанови Жидачівського районного суду Львівської області від 06 вересня 2010 року відносно ОСОБА_10 за його відсутності без належного повідомлення останнього про судовий розгляд, а також не забезпечено участі ОСОБА_12 , прав та інтересів якого стосується провадження за заявою ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами, що перешкодило суду повно та всебічно з`ясувати обставини провадження, у тому числі вирішити питання належності висновків експертів від 29.03.2013 року №569/12 та від 28.09.2015 року №191/15 до нововиявлених обставин, та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.
Окрім цього, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу й на те, що в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції посилається на норми п.п.2,5 ч.2 ст.459 КПК України, які виключені на підставі Закону України від 03.10.2017 року №2147-VIII, та п.4 ч.2 ст.459 КПК України, який був змінений Законами України від 13.07.2017 року №2136-VIII, від 03.10.2017 року №2147-VIII.
Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційні вимоги прокурора про необхідність скасування оскаржуваного рішення та призначення нового розгляду у суді першої інстанції підлягають до задоволення.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409 КПК України,

п о с т а н о в и л а:

апеляційні скарги прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_7 задоволити, потерпілої ОСОБА_8 задоволити частково.

Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 січня 2018 року, якою заяву ОСОБА_8 про перегляд постанови Жидачівського районного суду Львівської області від 06 вересня 2010 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4