Справа № 502/626/18
УХВАЛА

12 червня 2018 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області
у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт

у кримінальному провадженні,

внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань

за № 0000089 від 13.02.2018 р. відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого ст. 395 КК України,

В С Т А Н О В И В :

20.04.2018 р. до Кілійського районного суду Одеської області з Ізмаїльської місцевої прокуратури надійшов вказаний обвинувальний акт, який в порядку ст. 35 КПК України передано до провадження судді ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 23.04.2018 р. призначено підготовче судове засідання на підставі відповідного обвинувального акта.

В ході підготовчого судового засідання з розгляду відповідного обвинувального акта, при з`ясуванні думки учасників судового провадження щодо рішень, викладених в ч. 3 ст. 314 КПК України прокурор та обвинувачений вважали за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.
Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до наступних висновків:
Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
Згідно вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність та формування обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту їх доведення до відома підозрюваного він вважається офіційно повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення суду від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії, № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Маточчіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Формулювання обвинувачення повинне відповідати таким вимогам: у ньому мають бути викладені всі елементи складу відповідного кримінального правопорушення /правопорушень/.
При цьому, обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, розмір процесуальних витрат, - мають бути викладені чітко і конкретно.

При цьому важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Формулювання пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення викладено наступним чином: «Він, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без дозволу органу внутрішніх справ, з метою ухилення від адміністративного нагляду, під час перевірки 29.01.2018 о 22:30 за місцем мешкання був відсутній, 01.02.2018 о 01:00 за місцем мешкання був відсутній, 01.02.2018 о 22:30 за місцем мешкання був відсутній, 08.02.2018 о 03:30 за місцем мешкання був відсутній, 13.02.2018 о 02:48 за місцем мешкання був відсутній, таким чином ОСОБА_4 самовільно залишив місце проживання в буд. АДРЕСА_1 з 22:00 по 06:00 ранку».
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками злочину, передбаченого ст. 395 КК України порушення правил адміністративного нагляду.
Відповідно до диспозиції ст. 395 КК України, з об`єктивної сторони відповідний злочин може бути вчинений у формі:

1) самовільного залишення особою, щодо якої встановлено адміністративний нагляд, місця проживання; 2) неприбуття без поважних причин у визначений строк до обраного місця проживання особи, щодо якої встановлено адміністративний нагляд, у разі звільнення з місць позбавлення волі.

При цьому під самовільним залишенням особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду розуміються зміна піднаглядним без поважних причин і повідомлення органів Національної поліції, що здійснюють нагляд, як місця проживання у межах одного населеного пункту, так і виїзд без дозволу органів внутрішніх справ до іншого населеного пункту.

Отже, у формулюванні обвинувачення за відповідною статтею КК України обов`язково мають бути зазначено відповідні відомості та конкретний спосіб вчинення злочину,

Разом з тим, вказані в обвинувальному акті відомості про відсутність ОСОБА_4 за місцем проживання у конкретні дати з зазначенням певного часу, свідчать про порушення ним однієї із заборон, які застосовуються до певного кола осіб, визначених Законом України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», тобто вчинення правопорушення, передбаченого ст. 187 КУпАП.

Таким чином, суд приходить до висновку, що формулювання обвинувачення, кримінальна відповідальність за яке настає за ст. 395 КК України, у відповідному обвинувальному акті відсутнє, як і конкретна правова кваліфікація дій ОСОБА_5 за відповідною статтею, яка має бути викладена відповідно до диспозиції даної статті КК України.

Відсутність в обвинувальному актів вказаних відомостей, на думку суду, є перешкодою для реалізації права обвинуваченого на захист, а, отже, в разі, призначення судового розгляду на підставі такого обвинувального акта, порушить право на справедливий судовий розгляд.

Відповідні недоліки не зможуть бути виправлені на стадії судового розгляду, адже право прокурора на зміну обвинувачення в суді, не є необмеженим, а стосується лише зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення, а не можливості сформулювати конкретне обвинувачення за умов невідповідності обвинувального акта, на підставі якого судом було призначено судовий розгляд вимогам КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК.
Встановлені під час підготовчого судового засідання відповідні порушення під час складання та затвердження обвинувального акту перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту, оскільки унеможливлюють за результатами такого розгляду ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення, а тому вони є істотними підставами для повернення обвинувального акта прокурору.
На підставі викладеного, керуючись ст. 291, п. 3 ч. 3 ст. 314, ст. ст. 369-372 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000089 від 13.02.2018 р. відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, повернути прокурору Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 для усунення встановлених в підготовчому судовому засіданні недоліків обвинувального акта та приведення його у відповідність з положеннями ст. 291 КПК України протягом розумного строку.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1