Справа №480/100/17 12.07.2018

У Х В А Л А
12 липня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 серпня 2017 року у відношенні
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новобогданівка Миколаївського району Миколаївської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
02.08.2010 р. Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;
19.09.2010 р. Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;
- 02.03.2011 р. Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць, звільнився 07.02.2014 р. умовно-достроково на 2 місяці 16 днів;
-24.07.2015 р. Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;
- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого п.12 ч.2 ст. 115 КК України;
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Тараклія Кайнарського району республіки Молдова, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
07.06.1996 р. Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст. 81 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 45 КК України (КК 1960 року)умовно не застосовано покарання з іспитовим строком 1 рік;
16.10.1997 р. Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст. 140 КК України із застосуванням ст. 43 КК України (КК 1960 року)до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з конфіскацією майна;
- 06.05.2004 р. Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 215-3 КК України (КК 1960 року), ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 1 місяць, звільнився 21.03.2011 р. за відбуттям покарання;
01.03.2016 р. Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки;
- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого п.12 ч.2 ст. 115 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 серпня 2017 року ОСОБА_5 засуджено за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано покарання за вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 24.07.2015 р. та остаточно ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років.

ОСОБА_6 засуджено за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано покарання за вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 01.03.2016 р. та остаточно ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років.

Визначено строк відбування покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожному, обчислювати з 30.08.2016 р., зарахувавши кожному у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 30.08.2016 р. до 20.06.2017 р. із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено питання про судові витрати та речові докази.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок змінити. Перекваліфікувати його дії з ч.2 ст. 115 КК України на ч.2 ст. 121 КК України та призначити йому мінімальний розмір покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок скасувати та кримінальне провадження направити на новий розгляд.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_5 вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. На думку апелянта, його дії неправильно кваліфіковані. Вважає, що його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст.121 КК України.

Стверджує, що його вина у вчиненні злочину не доведена. Під час судового розгляду вину у вчиненні вбивства він не визнав, та заперечував попередню домовленість з ОСОБА_6 на вбивство потерпілого. Стверджує, що у ході сварки він наніс ОСОБА_11 лише декілька ударів. Звертає увагу на те, що ні один свідок у суді не підтвердив того, що він з ОСОБА_6 переносили ОСОБА_11 до річки та його вбили.

На думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно визнав допустимими докази, що були отримані внаслідок проведення слідчих експериментів. Проведені слідчі експерименти фактично зводилися до надання повторних показань. Ніякого відтворення обстановки не проводилося, не складалися плани, схеми, вимірювання, ніяких дослідів та випробувань не проводилося. Просить врахувати, що ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував надані у ході слідчого експеримента показання, пояснюючи, що до нього застосовувався психологічний тиск.

Звертає увагу на те, що свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні підтвердив, що бачив побитого ОСОБА_11 , але не бачив, хто його бив та звернув лише увагу тільки на те, що було багато крові. Крім того, при проведенні експертиз у ході досудового розслідування на одязі ОСОБА_11 , на його одязі, мотузці, його крові не виявлено. Дана обставина, як зазначає апелянт, підтверджує його невинуватість у вбивстві.

Крім того, апелянт зазначає про те, що суд не врахував обставини, які пом`якшують покарання: часткове визнання вини, каяття, співпрацювання зі слідством, позитивну характеристику, наявність на утриманні непрацездатної бабусі віком 78 років, відсутність батьків, наявність у нього проблем зі здоров`ям через втрату селезінки.

Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі та доповненнях до неї зазначає, що під час досудового розслідування та судового розгляду були допущені численні порушення. Стверджує, що в ході досудового розслідування на нього працівниками поліції здійснювався психологічний та фізичний тиск, внаслідок чого під час проведення слідчого експеримента він надав неправдиві показання та обмовив себе. Не заперечує, що заподіяв декілька ударів потерпілому ОСОБА_11 , маючи намір припинити бійку між останнім та ОСОБА_5 .

Стверджує, що він не вчиняв вбивства ОСОБА_11 . Зазначив, що у приміщенні будинку виникла бійка між ОСОБА_5 та ОСОБА_11 . Він участі у бійці не приймав та намагався їх розборонити. Він наніс їм декілька ударів, щоб заспокоїти. Зазначає, що речі ОСОБА_11 виніс з будинку ОСОБА_5 та куди їх останній поклав, він не знає. Потім ОСОБА_5 попросив його віднести ОСОБА_11 до річки для того, щоб привести до тями, а після повернення, ОСОБА_5 був у мокрій футболці.

Після чого він ( ОСОБА_13 ) повернувся до дачного будинку, де заснув. Вранці ОСОБА_5 передав хрестик потерпілого ОСОБА_14 .

Вважає неправдивими показання потерпілої ОСОБА_15 про наявність конфлікту між ним та ОСОБА_11 , оскільки він з ОСОБА_11 перебував у дружніх відносинах.

Також, звертає увагу на те, що свідок ОСОБА_12 бачив, як ОСОБА_5 бив ОСОБА_11 .

Встановлені судом першої інстанції обставини.

29 серпня 2016 р. близько 20:00 год., ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували у приміщені дачного будинку АДРЕСА_3 , де розпивали алкогольні напої.

Через деякий час до вищевказаного будинку прийшов ОСОБА_11 , який разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 почав розпивати алкогольні напої. В ході розпиття алкогольних напоїв у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з одної сторони і ОСОБА_11 з іншої сторони на грунті раптово виниклих неприязних відносин, розпочалася сварка, в ході якої у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник умисел на вбивство ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_5 почав спричиняти тілесні ушкодження ОСОБА_11 , а саме завдаючи небезпечних для здоров`я та життя численних ударів руками та ногами в область голови та тулубу останнього. До дій ОСОБА_5 приєднався ОСОБА_6 , який також почав наносити удари ОСОБА_11 в область голови та тулуба, внаслідок чого останній знепритомнів.

В подальшому, ОСОБА_16 та ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою, з метою доведення свого подальшого умислу, винесли тіло ОСОБА_11 з дачного будинку та перенесли його до берега річки Південний Буг неподалік від будинку.

Під час транспортування тіла ОСОБА_11 до вищевказаного місця, останній прийшов до тями. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , побачивши це, вирішили довести раніше виниклий в них умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_11 до кінця, та з цією метою вони затягнули тіло ОСОБА_11 у воду, де руками та за допомогою заздалегідь заготовленого шнурка, який вони накинули на шию ОСОБА_11 , почали стискати дихальні шляхи та при цьому, погружаючи голову ОСОБА_11 у воду до того часу, доки останній перестав подавати ознаки життя. Смерть ОСОБА_11 настала від механічної асфіксії в результаті утоплення у воді.

Судом першої інстанції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожен, визнані винними у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому за попередньою змовою групою осіб. Їх дії (кожного) кваліфіковані за п. 12 ч. 2 ст.115 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також їх захисників на підтримку поданих апеляційних скарг, заперечення потерпілої ОСОБА_8 на апеляційні скарги, думку прокурора про залишення вироку без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційних скаргах доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені дослідженими судом доказами, які правильно оцінені та обґрунтовано покладені судом в основу вироку.

В суді кожен з обвинувачених вину у вчиненні умисного вбивства потерпілого ОСОБА_11 не визнали. Заперечували, що від їх дій настала смерть потерпілого ОСОБА_11 .

Так, обвинувачений ОСОБА_6 суду пояснив, що 29.08.2016 р. після 19 год. він, ОСОБА_5 та ОСОБА_11 знаходились в приміщенні дачного будинку, розташованого в СВТ "Мічурінець", де розпивали алкогольні напої. Між ОСОБА_5 та ОСОБА_11 виникла сварка, в ході якої вони один на одного висловлювались нецензурною лайкою. ОСОБА_11 хотів накинутись на ОСОБА_5 , але останній першим наніс йому кулаком два удари в область голови. ОСОБА_11 закрив голову руками та опустився на підлогу. ОСОБА_6 зробив їм зауваження, але ОСОБА_5 на це не відреагував та знову наніс удари руками по обличчю потерпілого декілька разів. Він ( ОСОБА_13 ) також наніс один удар ОСОБА_11 рукою по обличчю.

Стверджував, що більше він ударів ОСОБА_11 не наносив. Крім того, ОСОБА_5 наніс ОСОБА_11 біля 3-4 ударів ногами по тулубу. Після цих ударів останній впав на землю і більше не піднімався. Оскільки у ОСОБА_11 обличчя було у крові, а також кров була і на підлозі, він ( ОСОБА_13 ) пішов на вулицю та приніс відро із водою та попросив ОСОБА_5 все вимити, але той відповів, що вимиє все зранку. Біля 20 год. вечора до садового будинку зайшов ОСОБА_12 та сказав, щоб вони вже розходились. ОСОБА_11 на той час вже лежав на підлозі на боці.

Після того, як пішов ОСОБА_12 , він також вийшов із будинку та пішов на вулицю і заснув біля будинку. Через 45 хвилин його розбудив ОСОБА_5 , він зайшов до будинку, побачив багато крові на підлозі в тому місці, де лежав ОСОБА_11 та розкидані речі. ОСОБА_11 на той час вже не було. ОСОБА_5 повідомив, що ОСОБА_11 пішов. Потім вони із ОСОБА_5 пішли до його дому, де ще вживали алкогольні напої, там заночували та вранці повернулись до садового будинку, де прибирали. Потім він та ОСОБА_5 знову вживали алкогольні напої та були затримані працівниками поліції. Вину свою не визнав, оскільки тілесних ушкоджень ОСОБА_11 він не наносив та хто його вбив, не знає.

У той ж час, в апеляційній скарзі ОСОБА_6 викладає обставини подій по іншому, а саме вказав, що ОСОБА_5 попросив його віднести ОСОБА_11 до річки для того, щоб того привести до тями, чим фактично підтвердив обставини, встановлені судом першої інстанції доведеними.

Обвинувачений ОСОБА_5 суду пояснив, що 29.08.2016 р. він, ОСОБА_6 та ОСОБА_11 знаходились в приміщенні дачного будинку, розташованого в СВТ "Мічурінець", де з самого ранку розпивали алкогольні напої. Між ними трьома виникла сварка, в ході якої вони один на одного висловлювались нецензурною лайкою. ОСОБА_11 хотів його вдарити, але він першим наніс потерпілому кулаком один удар в область голови та два-три удари руками по тулубу. ОСОБА_11 від цих ударів впав на землю, але через деякий час вони знову втрьох продовжували вживати алкогольні напої та періодично сперечатись. ОСОБА_11 лежав на підлозі на боці і обличчя в нього було в крові. В дачному будинку вони знаходились до 21 год, а потім він та ОСОБА_6 пішли до нього додому, а ОСОБА_11 продовжував лежати на землі, був ще живий та щось нерозбірливо бормотів.

ОСОБА_5 вину не визнав, стверджуючи, що життя ОСОБА_11 не позбавляв, і хто це зробив, він не знає.

Однак, пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про те, що вони не позбавляли життя потерпілого ОСОБА_11 , спростовані в суді першої інстанції доказами, які досліджені судом та покладені в основу вироку.

Потерпіла ОСОБА_15 суду пояснила, що вона разом із сином ОСОБА_11 проживала в с. Новобогданівка. 30.08.2016 р. їй повідомили, що сина було знайдено на річці вбитим. Вона впізнала сина, у якого ноги були зв`язані шнуром. Від ОСОБА_12 дізналась, що її сина напередодні побив ОСОБА_6 .

Пояснення потерпілої ОСОБА_15 узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_12 , який суду пояснив, що наприкінці серпня 2016 року увечері він зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_6 , який повідомив, що знаходиться ще на дачному будинку, де працює. Через деякий час він пішов до дачного будинку, де працював ОСОБА_6 . Коли він заходив до будинку, почув хлопки, схожі на удари. Коли ОСОБА_6 включив світло, він побачив, що ОСОБА_11 лежав на підлозі, та від нього відходив ОСОБА_5 . Він підійшов до ОСОБА_11 та побачив, що обличчя того було в крові, ніс розбитий, очі напівзаплющені, на лобі були садни. На підлозі біля ОСОБА_11 та на стінах будинку всюди була кров. Він підняв потерпілого та обпер на стіну. На його питання, що сталося, ОСОБА_5 відповів, що вони посварилися. Коли він ( ОСОБА_17 ) пішов, в дачному будинку залишились ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_11 .

Таким чином, показаннями ОСОБА_12 свідчать про те, що побиття ОСОБА_11 вчинили саме ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , і що в дачному будинку з ОСОБА_11 залишалися лише обвинувачені.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що перебуває з ОСОБА_6 у цивільному шлюбі. Оскільки ОСОБА_6 з 29.08.2016 р. на 30.08.2016 р. не ночував вдома, вона вранці 30.08.2016 р. зателефонувала ОСОБА_12 , який разом із ОСОБА_6 працював на дачі в с. Новобогданівка, де виконували будівельні роботи. Від ОСОБА_12 вона дізналась, що на дачі відбулась бійка. Через деякий час її син ОСОБА_19 разом із її колишнім чоловіком ОСОБА_20 пішли удвох до того будинку прибрати, оскільки ОСОБА_20 повідомив, що там відбувся якийсь інцидент. Після того, як її син ОСОБА_21 повернувся, він їй розповів, що стіни в дачному будинку були в крові, та вони разом із батьком прибирали, і що на прохання ОСОБА_20 він відкотив велосипед потерпілого, який знаходився біля дачного будинку, разом із пакетом із речами, подалі в кущі.

Аналогічні показання надав неповнолітній свідок ОСОБА_22 , який пояснив, що 30.08.2016 р. він з батьком ОСОБА_20 пішов до дачного будинку прибрати, оскільки там відбувся якийсь інцидент. Будинок був не зачинений, а на стінах та на підлозі всюди кров і все розкидано. Вони разом із батьком почали все прибирати, а потім ОСОБА_20 дав йому пакет із речами та сказав винести його та відкотити велосипед потерпілого, який знаходився біля будинку, подалі від будинку. Зі слів батька, в будинку відбулась бійка. Оскільки в цьому будинку працював ОСОБА_6 , то він здогадався, що бійка відбулась саме між ним та ОСОБА_11 , оскільки вони часто конфліктували.

Показання свідка ОСОБА_22 узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_20 , який суду пояснив, що він із ОСОБА_6 працювали на одній із дач в с. Новобогданівка, де виконували будівельні роботи.
Пояснив, що 29.08.2016 р. він пішов додому раніше, а в дачному будинку залишились ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Ключі від будинку та від хвіртки він залишив ОСОБА_6 . Вранці він разом із сином ОСОБА_19 пішли на дачу, і в будинку він побачив багато крові на стінах та на підлозі, а все майно було розкидане. Біля будинку на землі він побачив мобільний телефон ОСОБА_11 . Він злякався гніву господаря дачного будинку та вирішив все прибрати. Через деякий час прийшли ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , і він їх запитав, що тут відбулось. ОСОБА_6 відповів, що вони посварились. Тоді він їм сказав, щоб ті все прибрали. На його питання, де дівся ОСОБА_11 , велосипед якого заходився біля цього ж будинку, ОСОБА_6 відповів, що ОСОБА_11 пішов на роботу. Тоді він попросив сина ОСОБА_21 відкотити велосипед потерпілого подалі від цього будинку. Також пояснив, що при виконанні будівельних робіт на цьому будинку вони використовували каміння, цеглу та також в будинку були різні мотузки та шнури.

Показання свідка ОСОБА_22 також узгоджуються з даними протоколу огляду місця події від 30.08.2016 р., згідно якому на місцевості біля дачної ділянки №85 СВТ "Мічурінець" біля огорожі в кущах виявлено велосипед "Україна", який був прикритий сухою травою.

Відповідно до протоколу від 30.08.2016 р., із застосуванням фотозйомки, оглянуто місце події - територія дачної ділянки № НОМЕР_1 , яка розташована на території СВТ "Мічурінець" поблизу с. Новобогданівка Миколаївського району. В ході огляду біля будинку виявлено пакет із речами потерпілого (капцями та кепкою) із слідами бурого кольору, цеглину, скріплену синтетичною мотузкою синього кольору, моток синтетичних ниток синього кольору та хрестик потерпілого. На підлозі в кімнаті виявлено сліди темно-бурого кольору.

Відповідно до рапорту від 30.08.2016 р. старшого інспектора ЧЧ Миколаївського ВП Очаківського відділу ГУНП України в Миколаївській області, 30.08.2016р. об 11 год. зі служби 102 надійшло повідомлення, що біля с.Новобогданівка у річці Південний Буг виявлено труп чоловіка.

Свідок ОСОБА_23 суду пояснив, що в кінці серпня 2016 року на прохання працівників поліції він проводив впізнання трупа чоловіка, якого знайшли на річці біля дачних будинків, та в якого було сильно побите обличчя. Він впізнав в ньому ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_24 суду пояснив, що в кінці серпня 2016 року вранці він їхав на дачну ділянку, та його зупинив незнайомий чоловік, який попросив викликати поліцію, оскільки на березі річки було знайдено труп чоловіка. Він впізнав загиблого ОСОБА_11 , до ніг якого шнуром був прив`язана чи то цегла чи камінь, а обличчя сильно побите.
Він також зайшов і до дачного будинку, де був побитий ОСОБА_11 , там на стінах та на підлозі всюди було багато крові.

Наведені показання свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_24 співпадають з даними протоколу огляду місця події від 30.08.2016 р., із застосуванням фотозйомки, якими встановлено, що за СВТ "Мічурінець" поблизу с.Новобогданівка в річці Південний Буг знайдено труп чоловіка з ознаками побиття та удушення. В нижній третині лівої ноги потерпілого була зав`язана синтетична мотузка синього кольору.

Таким чином, проаналізувавши вищенаведені докази, встановлено, що на території місця події на дачній ділянці № 84, знайдена цеглина, яка скріплена синтетичною мотузкою синього кольору, моток синтетичних ниток синього кольору, тобто ті ж синтетичні мотузки синього кольору, якими були зв`язані ноги потерпілого.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 2437 від 20.10.2016 р., смерть ОСОБА_11 настала від механічної асфіксії в результаті утоплення у воді.

В області голови, шиї, тулубу та кінцівок у потерпілого виявлені численні садни, рани, крововиливи, переломи кісток та хрящів носу, рани в лобно-тім`яній області ліворуч, перелому кісток та хрящів носу, субарахноїдальних крововиливів, переломи ребер, перелом груднини, розрив брижі кишківника, розтрощення капсули та тканини лівої нирки, які утворились від багатократних ударів тупим, твердим предметом (предметами) з малою контактуючою поверхнею в область голови, обличчя, тулуба, кінцівок. Розрив біржі кішківника, розтрощення капсули та тканини лівої нирки за ступенем тяжкості несуть ознаки тяжких тілесних пошкоджень, небезпечних для життя.

Тілесні пошкодження в області шиї, а саме синці та садна на бокових поверхнях її, переломи ріжків під`язикової кістки та щитоподібного хряща являються слідами від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо рукою або руками.

Тілесне ушкодження в області шиї, а саме смуга вдавлення являється слідом від дії тупого м`якого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею- петлі. За ступенем тяжкості вищевказані пошкодження в області шиї несуть ознаки тяжких тілесних пошкоджень, небезпечних для життя. Пошкодження в області шиї в причинному зв`язку зі смертю не перебувають, однак не виключається можливість , що потерпілий після отримання тілесних пошкоджень міг бути без свідомості в момент утоплення і настання смерті могло відбутись навіть без попадання у водойму.

Всі вищевказані тілесні пошкодження прижиттєві, на що вказує наявність крововиливів.

Тілесні пошкодження у вигляді смугастих саден на задній поверхні грудної клітки, зовнішній поверхні правого плеча від середньої до нижньої третини, правого та лівого передпліччя від верхньої до нижньої третини, на внутрішній поверхні лівого плеча від середньої третини до середньої третини лівого передпліччя, які розташовані в косо-повздовжньому напрямку, паралельно одне одному свідчать про волочіння тіла потерпілого.

Синці та садна, які виявлені при судово-медичному дослідженні на передпліччях трупа ОСОБА_11 , свідчать про боротьбу чи самозахист потерпілого в момент нанесення йому тілесних пошкоджень.

Наявність рідини в порожнині основної кістки, розпливчасті крововиливи під плевру легень, наявність ознак смерті, яка настала швидко, свідчать про те, що потерпілий попав у воду живим, і у водоймі перебував не тривалий проміжок часу.

Локалізація тілесних пошкоджень на шиї ОСОБА_11 від пальців рук (синці овальної форми та садна на півмісячної форми) свідчать про те, що нападаючий та потерпілий були повернуті обличчям один до одного, а локалізація смуги вдавлення свідчать про те, що нападаючий при затягуванні петлі знаходився позаду потерпілого.

Хоча під час судового розгляду обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заперечували вину у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_11 , але, окрім наведених показань свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , вина кожного з обвинувачених у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_11 доведена даними протоколів слідчих експериментів за участю ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

З протоколу слідчого експеримента від 31.08.2016 р. та відеозапису, досліджених судом першої інстанції, вбачається, що при проведенні зазначеної слідчої дії ОСОБА_5 , за участю захисника, вказав на місце вчиненого злочину та про обставини його вчинення. ОСОБА_5 пояснив, що 29.08.2016 р. із ранку, він, ОСОБА_25 та ОСОБА_11 знаходились в приміщенні дачного будинку, розташованого в СВТ "Мічурінець", де розпивали алкогольні напої. Між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 виникла сварка, в ході якої вони один на одного висловлювались нецензурною лайкою. ОСОБА_6 почав наносити потерпілому тілесні ушкодження. Він також наніс рукою один удар по голові ОСОБА_11 та 2-3 удари руками по спині. ОСОБА_11 від ударів упав на землю і ОСОБА_6 продовжив наносити йому численні удари по голові та тулубу.
В цей час, до дачного будинку зайшов ОСОБА_12 та сказав їм, щоб вони вже більше не чіпали ОСОБА_11 та розходились по домівках. Через декілька хвилин ОСОБА_12 пішов, а він ( ОСОБА_5 ) на прохання ОСОБА_6 придбати ще алкогольні напої, вийшов із дачного будинку і пішов геть. Коли він виходив, ОСОБА_11 продовжував лежати на полу. Через 10 хвилин його наздогнав ОСОБА_6 і на його питання, той відповів, що ОСОБА_11 хай ще полежить. Разом вони із ОСОБА_6 пішли до нього додому, в с.Новобогданівка, де ще вживали алкогольні напої, а потім полягали спати. Вранці він з ОСОБА_6 прокинулись та пішли разом до дачного будинку, де виконували ремонтні роботи. Там вже знаходився ОСОБА_20 , та його син ОСОБА_21 , які все в будинку вимивали та прибирали, а потім і ОСОБА_6 допомагав їм відмивати стіни в будинку від плям крові. ОСОБА_20 наказав синові ОСОБА_21 відкотити велосипед ОСОБА_11 , який знаходився біля дачного будинку подалі від дачі. Потім ОСОБА_6 зібрав речі ОСОБА_11 у пакет (тапці та кепка) та зарив їх у землю за дачним будинком, а йому сказав забути все, що бачив. Потім вони знову із ОСОБА_6 вживали алкогольні напої, а через деякий час приїхали працівники поліції та їх затримали.

З протоколу слідчого експеримента від 31.08.2016 р. та відеозапису, досліджених судом першої інстанції, проведеного за участю ОСОБА_6 , в присутності захисника, ОСОБА_6 пояснив та на місці вчинення злочину показав, яким чином відбувалися події 29.08.2016 р. Пояснив, що у цей день, біля 20 год. він, ОСОБА_5 та ОСОБА_11 знаходились у приміщенні дачного будинку АДРЕСА_3 , де розпивали алкогольні напої. Між ОСОБА_5 та ОСОБА_11 розпочалась сварка, під час якої ОСОБА_5 наніс останньому декілька ударів рукою по обличчю. Він також наніс два удари рукою по голові потерпілого. ОСОБА_11 впав на підлогу на бік, а ОСОБА_5 знову почав наносити тому численні удари рукою по обличчю, а потім стрибав ногами по його тулубу до 5-6 разів. Він намагався їх розтягти, але ОСОБА_5 продовжував наносити потерпілому тілесні ушкодження. Все це тривало біля 15-20 хвилин. Потім до будинку зайшов ОСОБА_12 , де пробув до 15 хвилин та пішов. Він та ОСОБА_5 продовжували вживати алкогольні напої, а ОСОБА_11 лежав на підлозі та не рухався, був без свідомості, але пульс ще був коли він його прослухав.

Пояснив, що саме ОСОБА_5 запропонував кинути ОСОБА_11 в річку, прив`язавши тому камінь до ніг. ОСОБА_5 зв`язав ОСОБА_11 руки та вони разом понесли його до річки, він тримав за ноги того, а ОСОБА_5 за голову.

При проведенні даної слідчої дії ОСОБА_6 показав, яким чином він та ОСОБА_5 вийшли зі двору через задню хвіртку, яка вела прямо до річки та як занесли потерпілого до самої води.
Потім вказав, як ОСОБА_5 взяв заготовлений раніше нарізаний канат та камінь та вже сам щось робив біля потерпілого, можливо душив, бо останній був ще живий, а він ( ОСОБА_13 ) знаходився біля річки. ОСОБА_5 був біля ОСОБА_11 близько 15-20 хвилин. Потім він повернувся і вони разом пішли до ОСОБА_5 додому. Вранці наступного дня вони повернулись разом із ОСОБА_5 до дачного будинку і там вже знаходився ОСОБА_20 , та все там відмивав від крові. Він побачив речі потерпілого ОСОБА_11 , а саме капці, окуляри та кепку, які закопав біля будинку.

Посилання обвинувачених про те, що вони себе обмовили у ході слідчих експериментів внаслідок незаконних методів досудового розслідування судом належно оцінені. Суд зробив правильний висновок про те, що вони не відповідають дійсності.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, визнавши протоколи слідчих експериментів допустимими доказами, які підтверджують вину обвинувачених у вбивстві ОСОБА_11 .

Як вбачається з протоколів слідчих експериментів від 31.08.2016 р. та відеозаписів до них, проведених як за участю ОСОБА_5 , так і за участю ОСОБА_6 , останні за участю захисників, понятих, із застосуванням відеозйомки, вели себе спокійно, показання надавали добровільно, детально розповідали про обставини вчинення злочину. При цьому, ОСОБА_5 за власною ініціативою конкретизував обставини вчинення злочину, вказував на такі обставини подій, які не могли бути відомі до проведення слідчих дій. Зокрема, пояснив, що ОСОБА_6 зібрав речі ОСОБА_11 у пакет (тапці та кепку) та закопав їх у землю за дачним будинком, а йому наказав забути все, що бачив. Тобто, ОСОБА_5 вказував на такі особливості місця події, які не були та не могли бути відомі до проведення даних слідчих дій працівникам поліції, і які підтверджують їх безпосередню участь у вчиненні злочину.

Апеляційний суд враховує те, що обстановка при проведенні слідчих експериментів була такою, що виключала будь-який незаконний вплив на обвинувачених, оскільки проведена за участю захисників та понятих, з застосуванням відеозйомки. Тому, немає підстав вважати протоколи слідчих експериментів недопустимими доказами.

При цьому, привертає увагу той факт, що версії подій, надані обвинуваченими, є різними і кожен з них перекладав вину у вчиненні вбивства один на одного.

Також апеляційний суд враховує, що в своїх поясненнях в суді кожен з обвинувачених не заперечували, що спричиняли тілесні ушкодження потерпілому. Також встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 постійно були разом під час побиття потерпілого.
Потім, як слідує з показань обвинувачених, вони разом вночі пішли додому до ОСОБА_5 , та вранці разом повернулися до дачної ділянки, де ОСОБА_20 відмивав сліди крові в приміщенні дачної ділянки, де напередодні обвинуваченні спричинили тілесні ушкодження потерпілому.

Крім того, посилання апелянта на те, що слідчі експерименти фактично зводилися до повторного допиту обвинувачених, є безпідставними, оскільки саме з метою перевірки і уточнення показань обвинувачених та обставин подій проводилися дані слідчі експерименти, під час яких кожен з обвинувачених показав місце події, обстановку, яка була в дачному будинку, хто та яким чином спричиняв тілесні ушкодження потерпілому.

Висловлені під час апеляційного розгляду доводи обвинувачених про застосований до них психологічних тиск з боку працівників поліції є голослівними, оскільки, як слідує з їх пояснень, про такий тиск вони не повідомляли своїх захисників. При проведенні слідчих експериментів, тобто в обстановці, яка виключає застосування будь-якого тиску, вони також таких доводів не висловлювали.

Окрім того, з наданих прокурором під час апеляційного розгляду даних вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з заявами про вчинений злочин з боку працівників поліції не зверталися.

Хоча в апеляційній скарзі ОСОБА_6 зазначив про застосування до нього, окрім психологічного тиску, і фізичного тиску з боку працівників поліції, але ці доводи також є голослівними. Як слідує з пояснень ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду, відсутні докази на підтвердження цієї обставини, оскільки до медчастини СІЗО він не звертався, про зазначене свого захисника не повідомляв. Окрім того, апеляційний суд враховує, що з відповідною заявою про вчинення щодо нього злочину, про який він зазначає, ОСОБА_6 не звертався.

Аналізуючи дані наведених слідчих експериментів, показання обвинувачених в суді, показання свідка ОСОБА_12 , встановлено, що в дачному будинку, яким був місцем події, окрім ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_11 нікого не було, і що саме обвинувачені спричинили тілесні ушкодження потерпілому.

Як в ході судового розгляду, так і під час слідчих експериментів кожен з обвинувачених стверджував перекладали вину один на одного. Однак, досліджені судом першої інстанції доводи свідчать, що їх дії були спільними, кожен з них спричиняв тілесні ушкодження потерпілому, а умисел обвинувачених був направлений на умисне позбавлення життя потерпілого.

Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає доведеним те, що 29.08.2016 р. ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_11 перебували на дачі, де вживали спиртне. Між ними виник конфлікт, у ході якого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 наносили ОСОБА_11 удари, що не заперечувалося кожним з обвинувачених під час проведення слідчих експериментів, а також в показаннях в суді першої інстанції.

Як встановлено з показань свідка ОСОБА_12 , саме ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили побиття ОСОБА_11 в приміщенні дачного будинку, і лише втрьох залишалися в цьому будинку, коли свідок ОСОБА_12 залишив їх. Також встановлено, що вже на наступний день вранці труп ОСОБА_11 було знайдено у річці, поблизу дачного будинку, де напередодні були потерпілий та обвинувачені.

Крім того, суд вважає доведеною ту обставину, що тіло ОСОБА_11 обвинувачені віднесли до річки, що під час слідчого експерименту підтвердив ОСОБА_6 (і не заперечував цієї обставини в апеляційній скарзі). Ця обставина також підтверджується висновком судово-медичної експертизи, згідно якої тілесні ушкодження ОСОБА_11 вказують на волочіння тіла.

Та обставина, що обвинувачені вдвох віднесли тіло ОСОБА_11 до річки, вказує на їх умисел на вчинення умисного вбивства ОСОБА_11 шляхом утоплення.

Спосіб позбавлення життя потерпілого ОСОБА_26 , механізм заподіяння тілесних ушкоджень, їх характер, про який зазначали як ОСОБА_6 , так і ОСОБА_5 під час проведення слідчих експериментів, узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи, згідно якої у потерпілого виявлені чисельні тілесні ушкодження, характер та локалізація яких аналогічна тим, про які повідомляли при проведенні слідчих експериментів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Як вірно встановив суд першої інстанції, мотивом вчинення умисного вбивства ОСОБА_11 стали неприязні відносини з обвинуваченими. Ті обставини, що увечері обвинувачені спричиняли ОСОБА_11 тілесні ушкодження, а вже через нетривалий час, на наступний деньвранці, тіло ОСОБА_11 було виявлено у річці, вказують на те, що вбивство було вчинено саме обвинуваченими.

Знайдена на території дачі цеглина, яка скріплена синтетичною мотузкою синього кольору, підтверджує ту обставину, що умисел на вбивство ОСОБА_11 виник в обвинувачених саме на дачній ділянці, де при огляді місця події виявлені моток синтетичних ниток синього кольору, а також цеглина, скріплена синтетичною мотузкою синього кольору.
Окрім того, при огляді трупу виявлена на його нозі синтетична мотузка синього кольору, що теж вказує на те, що це є частиною тієї мотузки, яка виявлена на дачній ділянці.

Під час судового розгляду досліджені висновки судово-медичних експертиз № 184/ц від 28.09.2016 р., № 185/ц від 21.09.2016 р., № 586 від 13.10.2016 р., № 587 від 13.10.2016 р., № 588 від 13.10.2016 р., №590 від 13.10.2016р. на фрагментах зіскобів з підлоги, на хрестику, на марлевому тампоні зі змивом, на який перенесені сліди темно-бурого кольору, на мотку мотузки, на належних потерпілому кепці та гумових капцях, що вилучені під час огляду місця події 30.08.2016 р. - дачної ділянки № НОМЕР_1 в СТ «Мічурінець» в приміщенні дачного будинку, а також на шортах, які були вилучені у ОСОБА_6 , знайдена кров людини, походження якої не виключається від ОСОБА_11 та ОСОБА_6 .

Відповідно до висновку судової молекулярно-генетичної експертизи від 23.01.2017 р. за № 880 на шортах та капцях, які були вилучені у ОСОБА_6 , генетичні ознаки крові та клітин збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками зразку крові ОСОБА_6 і не збігаються з генетичними ознаками зразків крові потерпілого ОСОБА_11 та підозрюваного ОСОБА_5 .

Згідно висновку судової молекулярно-генетичної експертизи від 23.01.2017 р. за №879 на фрагментах медичного бинта зі слідами темно-бурого кольорів, виявлених в кімнаті дачного будинку, генетичні ознаки крові та клітин збігаються з генетичними ознаками зразку крові потерпілого ОСОБА_11 та не збігаються з генетичними ознаками зразків крові підозрюваних ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Відповідно до висновку судової молекулярно-генетичної експертизи від 23.01.2017 р. за № 881 на кепці та гумових капцях, вилучених під час огляду місця події 30.08.2016 р., на дачній ділянці № НОМЕР_1 в СТ «Мічурінець», генетичні ознаки крові та клітин виявлені збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_11 і не збігаються з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Хоча обвинувачений ОСОБА_5 вважає, що його вина не доведена, оскільки згідно експертиз на одязі ОСОБА_11 , мотузці та інших змивах, виявлених на місці події, його крові не виявлено, але дана обставина не спростовує вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину, оскільки наявні інші докази, які доводять вину ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину. Зокрема, з показань свідка ОСОБА_12 слідує, що в той час, коли він зайшов до дачного будинку, то ОСОБА_11 вже лежав на підлозі і обличчя в нього було в крові, а біля нього знаходились саме ОСОБА_27 та ОСОБА_13 , і що саме ОСОБА_5 відповів, що вони посварилися з потерпілим.
Зазначені показання свідка ОСОБА_12 , а також пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який при проведенні слідчого експеримента та в апеляційній скарзі вказав, що саме ОСОБА_5 в річці душив ОСОБА_11 , після чого одяг останнього був мокрим, теж вказують на вчинення вбивства ОСОБА_5 . Крім того, ОСОБА_5 пояснив, що вночі перебував вдома за місцем проживання, що не виключає, що він змінив одяг.

На думку апеляційного суду, досліджені судом першої інстанції докази в їх сукупності спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_5 про його непричетність до вбивства ОСОБА_11 .

Крім того, як встановлено з показань свідка ОСОБА_12 , вранці речі, які залишились від потерпілого ОСОБА_11 в дачному будинку, ОСОБА_6 закопав. Аналогічні показання надав обвинувачений ОСОБА_5 під час проведення слідчого експеримента, пояснивши, що ОСОБА_28 зібрав речі ОСОБА_11 у пакет (тапці та кепку) та закопав їх у землю за дачним будинком.

Крім того, як слідує з показань свідка ОСОБА_20 та відповідно до протоколу огляду місця події, вранці 30.08.2016 р. біля дачної ділянки в кущах було приховано велосипед "Україна", належний потерпілому. Також, на запитання ОСОБА_20 до обидвох обвинувачених, ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_20 , що ОСОБА_11 нібито пішов на роботу, а в своїх показаннях в суді стверджував, що потерпілий залишався в приміщенні дачного будинку звечора, де він та ОСОБА_5 нібито залишили потерпілого. Як слідує з показань свідка ОСОБА_20 , вранці, коли він прибирав у дачному будиночку сліди крові, прийшли ОСОБА_6 і ОСОБА_5 , і на його запитання, що трапилося, ОСОБА_6 відповів, що була сварка.

Отже, обидва обвинувачених приховали, що відбулося насправді. Така поведінка обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 після вчинення злочину теж вказують на вчинення вбивства саме ними.

Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, є правильними висновки суду першої інстанції про те, що виключається заподіяння потерпілому ОСОБА_11 смерті іншими особами.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були взаємозв`язані та взаємоузгодженими, останні усвідомлювали в повній мірі що їх дії спрямовані на умисне вбивство ОСОБА_11 , а також на те, що саме ці дії обвинувачених знаходяться у причинному зв`язку з його смертю. Обвинувачені усвідомлювали суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачали суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілого.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що вина обвинувачених повністю доведена і судом першої інстанції дії обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожного, правильно кваліфіковані за п. 12 ч. 2 ст.115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції дотримався вимог ст. ст. 65-67 КК України, та достатньо врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є особливо тяжким злочином, дані про особу винного, який раніше судимий, характеризується посередньо, має захворювання та потребує лікування. Враховано, що згідно висновку судово-психіатричної експертизи ОСОБА_5 у період часу, до якого відноситься інкриміноване діяння, перебував у стані осудності. Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлені. Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, обгрунтовано визнано вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Наведені ОСОБА_5 інші обставини щодо його особи, а саме наявність на утриманні бабусі, відсутність батьків, на думку суду, не є достатніми підставами для пом`якшення покарання. Покарання ОСОБА_5 призначено в межах санкції ч. 2 ст. 115 КК України, та, на думку апеляційного суду, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Остаточне покарання ОСОБА_5 правильно визначено із застосуванням вимог ст. 71 КК України.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції дотримався вимог ст. ст. 65-67 КК України, та достатньо врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є особливо тяжким злочином, дані про особу винного, який раніше судимий, характеризується посередньо. Враховано, що згідно висновку судово-психіатричної експертизи ОСОБА_6 у період часу, до якого відноситься інкриміноване діяння, перебував у стані осудності. Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлені. Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченим, суд обгрунтовано визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Покарання ОСОБА_6 призначено в межах санкції ч. 2 ст. 115 КК України, та, на думку апеляційного суду, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Остаточне покарання ОСОБА_6 правильно визначено із застосуванням вимог ст. 71 КК України.

Судом дотримано вимоги ч.5 ст. 72 КК України та вірно визначено, що у строк відбування покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожному, слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з 30.08.2016 р. до 20.06.2017 р. із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Оскільки попереднє ув`язнення має триваючий у часі характер і застосовується щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , як до 20 червня 2017 року включно (тобто під час дії ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону України № 838-VIII, який визначав правило зарахування попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі), так і після того, починаючи з 21 червня 2017 року (коли набрав чинності Закон України № 2046-VIII, яким ч. 5 ст. 72 КК викладена в новій редакції, що передбачає зарахування попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі), судом першої інстанції з урахуванням положень ч. 2 ст. 5 КК України прийнято правильне рішення про зарахування кожному з обвинувачених період попереднього ув`язнення, який мав місце до 20 червня 2017 року включно, за правилами ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України №838-VIII, тобто із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Період попереднього ув`язнення з 21.06.2017 р. до дня набрання вироком законної сили, тобто до 12.07.2018 р. підлягає зарахуванню за правилами ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону України № 2046-VIII (відповідно до принципу прямої дії закону), тобто день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Тому висновки суду першої інстанції в частині застосування вимог ч.5 ст.72 КК України є правильними.

З огляду на викладене, апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407,424,425, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 серпня 2017 року у відношенні ОСОБА_5 і ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3