КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №553/3161/17
Провадження № 1-кп/552/118/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.08.2018 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000224 від 12.07.2017 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ланна Карлівського району Полтавської області, гр.. України, освіта вища, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, 2007 року народження та 2012 року народження, учасника бойових дій, маючого державну нагороду МВС України - медаль «10 років сумлінної служби», зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з обвинувальним актом, органами досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він протягом травня-вересня 2017 року проходив службу в органах поліції на посаді заступника начальника відділення поліції №2 Полтавського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області згідно наказу №181о/с від 12.05.2017. Також в ВП №2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області протягом червня - серпня 2017 року проходили службу інспектори сектору превенції (дільничні офіцери поліції) ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .
Відповідно до службових обов`язків начальник ВП №2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області є службовою особою, уповноваженим на виконання функцій держави, які пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, здійснює керівництво діяльністю відділення, несе особисту відповідальність за організацію діяльності очолюваного ним відділення, організовує та контролює виконання працівниками підпорядкованого відділення вимог нормативно-правових актів та організаційно- розпорядчих документів, реалізує свої повноваження у формі усних і письмових наказів (доручень) організаційно-розпорядчого характеру, вживає заходів щодо своєчасного запобігання фактам порушення підлеглими вимог антикорупційного законодавства, правил службової та особистої та службової етики, тощо.
Працюючи на вказаній посаді, ОСОБА_5 , будучи згідно функціональних обов`язків начальником відділення поліції №2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області, керував діяльністю всього відділення, у тому числі й сектору превенції, до якого відносяться дільничні офіцери поліції (інспектори сектору превенції), знав про службові обов`язки дільничних офіцерів поліції (інспекторів), які перебували у його підпорядкуванні, та були уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, зокрема, передбаченими ст. 160 КУпАП, а також підтримував з ними службові стосунки, у зв`язку з чим мав можливість впливати на роботу останніх, а саме: ОСОБА_7 (на якого покладені безпосередні обов`язки щодо здійснення адмінпрактики в ВП №2), ОСОБА_6 (в територію обслуговування якого входить мікрорайон Левада), ОСОБА_8 (в територію обслуговування якого входить мікрорайон Поділ).
Згідно зі статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: 1) здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; 2) виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; 3) вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; 4) вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; 5) здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.
Відповідно до Положення про службу дільничних інспекторів міліції в системі МВС України, затвердженого наказом МВС №550 від 11.11.2010 дільничний інспектор міліції здійснює заходи щодо попередження та припинення злочинів і адміністративних правопорушень, виявляє обставини, які призводять до їх учинення, і в межах своїх повноважень уживає заходів щодо усунення цих обставин.
Згідно з Інструкцією з організації діяльності дільничних офіцерів поліції, затвердженої наказом МВС №650 від 27.07.2017 до основних напрямів діяльності дільничних офіцерів поліції входить зокрема виявлення причин та умов, що призводять до вчинення кримінальних та адміністративних правопорушень, ужиття у межах компетенції заходів для їх усунення та у випадках, визначених законом, здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення, прийняття рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечення їх виконання. Крім того, з метою виконання своїх обов`язків ДОП можуть у випадках, визначених законом, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймати рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечувати їх виконання;
У червні 2017 року в м. Полтаві заступник начальника відділення поліції №2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 , за попередньою домовленістю з начальником відділення поліції №2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 , знаючи порядок притягнення до адміністративної відповідальності осіб, що здійснюють торгівлю у невстановлених місцях, та маючи у підпорядкуванні дільничних офіцерів поліції, які складають протоколи про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 160 КУпАП, звернувся до ОСОБА_10 та запропонував останньому збирати з підприємців неправомірну вигоду за не перешкоджання зайняттю ними підприємницькою діяльністю, а саме здійсненню торгівлі м`яса та алкогольних напоїв в невстановлених для цього місцях (шляхом складання відносно них протоколів про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 160 КУпАП), та передавати неправомірну вигоду ОСОБА_9 , частину з якої останній буде в подальшому передано начальнику останнього ОСОБА_5 .
За домовленістю між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 з одного підприємця планували збирати по 200 гривень в день, а за алкогольні напої по 4-5 тисяч гривень в місяць з особи. Відразу заявник не погодився на вказану пропозицію. Після цього ОСОБА_9 за попередньою домовленістю з начальником відділення поліції №2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 , повідомив йому, що у разі відмови ОСОБА_10 виконувати його вказівки, то і останній не буде торгувати. Будучи змушений виконувати вказівки ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , ОСОБА_10 передав вимогу щодо надання неправомірної вигоди особам, що здійснюють торгівлю алкоголем, а також особам, що торгують м`ясо продукцією.
Так, 25.07.2017 близько 13 год. 50 хв. під час чергової зустрічі в приміщенні торгового павільйону в АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 за попередньою домовленістю з начальником відділення поліції №2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 , будучи службовою особою, діючи з прямим умислом та корисливою метою, одержав від ОСОБА_10 частину неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у сумі 3000 грн. за не застосування впливу на дільничних офіцерів поліції ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 щодо складання протоколів про вчинення адміністративних правопорушень відносно осіб, що здійснюють торгівлю в невстановлених для цього місцях.
05.08.2017 під час чергової зустрічі ОСОБА_9 та ОСОБА_5 запевнили ОСОБА_10 , що вплинуть на дільничних офіцерів поліції відділення поліції №2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області щодо притягнення до адміністративної відповідальності осіб, що відмовляться платити неправомірну вигоду.
Іншу частину неправомірної вигоди ОСОБА_9 за попередньою домовленістю з начальником відділення поліції №2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 , одержав 08.08.2017 близько 09 год. 40 хв. в приміщенні торгівельного павільйону в м. Полтава, по пров. Кооперативний, 8, у сумі 2 000 гривень.
У подальшому грошові кошти одержані від ОСОБА_10 ОСОБА_9 та ОСОБА_5 розподілялися між собою.
Наступного дня 09.08.2017 близько 12 год. 04 хв. заступник начальника відділення поліції №2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 та начальник відділення поліції №2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 , перебуваючи в неподалік магазину «Хата ламінату», що розташований за адресою: м. Полтава, вул. Небесної сотні, 86А, та багатоповерхового будинку, що розташований за адресою: м. Полтава, вул. Небесної сотні, 88, біля автомобіля «Део Ланос», д.н.з НОМЕР_1 , білого кольору, який є службовим автомобілем ОСОБА_5 , будучи службовими особами, діючи з прямим умислом та з корисливою метою, одержали третю частину неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів в сумі 4000 гривень за незастосування впливу на дільничних офіцерів поліції ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 щодо складання протоколів про адміністративну відповідальність, передбачену ст. 160 КУпАП, та не перешкоджання зайняттю торгівельною діяльністю в невстановлених для цього місцях та ліцензійними товарами без відповідних дозвільних документів.
Одразу після одержання неправомірної вигоди, було проведено обшук автомобіля марки «Део» моделі «Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 та особистий обшук начальника відділення поліції №2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 , в ході якого виявлено та вилучено зокрема: грошові кошти у сумі 4 000 гривень, грошові кошти у розмірі 1 тисяча гривень (вказані грошові кошти 08.08.2017 були передані заявником ОСОБА_9 ).

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування та прокурором кваліфіковані за ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України, які виразилися в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, за попередньою змовою групою осіб.

Прокурор в судових дебатах підтримав висунуте ОСОБА_5 обвинувачення, вважаючи достатніми для його підтвердження докази, які надані стороною обвинувачення та які досліджувалися у судовому засіданні, а саме:

Показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 письмові докази, які надавались у судовому засіданні, а саме:

-витяг з єдиного реєстру досудового розслідування, за № 0000224 від 12.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, відповідно до якого внесено відомості про те, що працівники поліції вимагають неправомірну вигоду від підприємців. Та визначено уповноваженого слідчого на здійснення досудового розслідування ОСОБА_11 , у графі прокурор, відомості не зазначено. Витяг сформовано 12.07.2017 року начальником слідчого відділу ОСОБА_12 (т. 1 а.с. 143);

-витяг з єдиного реєстру досудового розслідування, за № 0000224 від 12.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, відповідно до якого внесено відомості про те, що працівники поліції вимагають неправомірну вигоду від підприємців. Та визначено уповноважених слідчих на здійснення досудового розслідування ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .. У графі прокурор зазначено як прокурорів уповноважених на здійснення процесуальних дій ОСОБА_3 , ОСОБА_19 ОСОБА_20 ОСОБА_21 .. Витяг сформовано 09.08.2017 року начальником управління ОСОБА_22 (т. 1 а.с. 144);

-Заява ОСОБА_23 від 13.07.2017 року про те, що він володіє інформацією, щодо вимагання окремими працівниками ГУНП в Полтавській області неправомірної вигоди від підприємців за не перешкоджання їх підприємницькій діяльності і не притягнення їх до відповідальності (т. 1 а.с. 161).

- Протокол огляду, помітки та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів грошових купюр від 25.07.2017 року, відповідно до якого оперуповноважений ОСОБА_24 оглянув грошові купюри по 500 грн. 200 грн. по 100 грн. на загальну суму 3000 грн., які в подальшому було вручено ОСОБА_23 (т. 1 а.с.173-179)

-Протокол огляду, помітки та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів грошових купюр від 08.08.2017 року, відповідно до якого оперуповноважений ОСОБА_24 оглянув грошові купюри по 500 грн. 200 грн. по 100 грн. на загальну суму 2000 грн., які в подальшому було вручено ОСОБА_23 (т. 1 а.с.185-189)

-Протокол огляду, помітки та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів грошових купюр від 09.08.2017 року, відповідно до якого оперуповноважений ОСОБА_24 оглянув грошові купюри по 500 грн., по 100 грн. на загальну суму 4000 грн., які в подальшому було вручено ОСОБА_23 (т. 1 а.с.191-199)

-Копія протоколу обшуку від 09.09.2017 року проведеного прокурором ОСОБА_25 , відповідно до якого було проведено обшук автомобіля ОСОБА_9 в ході якого було вилучено список осіб під назвою «м`ясо», список осіб під назвою «водка» (т.1 а.с. 201-204).

-Копія протоколу огляду предметів від 21.09.2017 року відповідно до якого слідчим ОСОБА_11 проведено огляд вилучених списків осіб під назвою «м`ясо», список осіб під назвою «водка». (т. 1 а.с. 212-213)

-Протокол обшуку від 09.08.2017 року проведеного прокурором ОСОБА_26 , відповідно до якого проведено обшук службового автомобіля ОСОБА_5 та його особистий обшук, в результаті якого з переднього пасажирського сидіння автомобіля було вилучено грошові кошти в пакеті із цукерками в сумі 4000 грн. З правої кишені ОСОБА_5 добровільно видав грошові кошти в сумі 1000 грн. та зроблено змиви з рук ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 214-217).

-Протокол обшуку від 09.08.2017 року проведеного слідчим ОСОБА_11 , відповідно до якого проведено обшук службового кабінету ОСОБА_5 , в результаті якого було вилучено грошові кошти в сумі 2300 доларів США, грошові кошти в сумі 765 грн. мобільний телефон, 3 блокноти (т. 2 а.с. 46-54).

-протокол про результати проведення негласних слідчих(розшукових) дій від 03.08.2017 року про проведення негласних слідчих (розшукових) дій 24.07.2017 року в кримінальному провадженні № 0000224 відносно ОСОБА_9 (т.2 а.с. 197-200 )

-протокол про результати проведення негласних слідчих(розшукових) дій від 03.08.2017 року про проведення негласних слідчих (розшукових) дій 25.07.2017 року в кримінальному провадженні № 0000224 відносно ОСОБА_9 (т.2 а.с. 202-203 )

-протокол про результати проведення негласних слідчих(розшукових) дій від 03.08.2017 року про проведення негласних слідчих (розшукових) дій 25.07.2017 року в кримінальному провадженні № 0000224 відносно ОСОБА_9 (т.2 а.с. 204-206 )

-протокол про результати проведення негласних слідчих(розшукових) дій від 23.08.2017 року про проведення негласних слідчих (розшукових) дій 02.08.2017 року в кримінальному провадженні № 0000224 відносно ОСОБА_9 (т.2 а.с. 207-211 )

-протокол про результати проведення негласних слідчих(розшукових) дій від 23.08.2017 року про проведення негласних слідчих (розшукових) дій 02.08.2017 року в кримінальному провадженні № 0000224 відносно ОСОБА_9 (т.2 а.с. 212-216 )

-протокол про результати проведення негласних слідчих(розшукових) дій від 23.08.2017 року про проведення негласних слідчих (розшукових) дій 03.08.2017 року в кримінальному провадженні № 0000224 відносно ОСОБА_9 (т.2 а.с. 217-223 )

-протокол про результати проведення негласних слідчих(розшукових) дій від 23.08.2017 року про проведення негласних слідчих (розшукових) дій 03.08.2017 року в кримінальному провадженні № 0000224 відносно ОСОБА_9 (т.2 а.с. 224-230 )

-протокол про результати проведення негласних слідчих(розшукових) дій від 23.08.2017 року про проведення негласних слідчих (розшукових) дій 05.08.2017 року в кримінальному провадженні № 0000224 відносно ОСОБА_9 ; (т.2 а.с. 231-235 )

-протокол про результати проведення негласних слідчих(розшукових) дій від 23.08.2017 року про проведення негласних слідчих (розшукових) дій 05.08.2017 року в кримінальному провадженні № 0000224 відносно ОСОБА_5 ; (т.2 а.с. 236-240 )

-протокол про результати проведення негласних слідчих(розшукових) дій від 23.08.2017 року про проведення негласних слідчих (розшукових) дій 05.08.2017 року в кримінальному провадженні № 0000224 відносно ОСОБА_23 (т.2 а.с. 241-245 )

-протокол про результати проведення негласних слідчих(розшукових) дій від 23.08.2017 року про проведення негласних слідчих (розшукових) дій 08.08.2017 року в кримінальному провадженні № 0000224 відносно ОСОБА_9 (т.2 а.с. 246-247 )

-протокол про результати проведення негласних слідчих(розшукових) дій від 23.08.2017 року про проведення негласних слідчих (розшукових) дій 08.08.2017 року в кримінальному провадженні № 0000224 відносно ОСОБА_9 (т.2 а.с. 248-250 )

-протокол про результати проведення негласних слідчих(розшукових) дій від 23.08.2017 року про проведення негласних слідчих (розшукових) дій 08.08.2017 року в кримінальному провадженні № 0000224 відносно ОСОБА_23 (т.2 а.с. 251-253 )

-протокол про результати проведення негласних слідчих(розшукових) дій від 23.08.2017 року про проведення негласних слідчих (розшукових) дій 09.08.2017 року в кримінальному провадженні № 0000224 відносно ОСОБА_9 (т.2 а.с. 254-256 )

-протокол про результати проведення негласних слідчих(розшукових) дій від 23.08.2017 року про проведення негласних слідчих (розшукових) дій 09.08.2017 року в кримінальному провадженні № 0000224 відносно ОСОБА_5 (т.2 а.с. 257-264 )

-протокол про результати проведення негласних слідчих(розшукових) дій від 23.08.2017 року про проведення негласних слідчих (розшукових) дій 09.08.2017 року в кримінальному провадженні № 0000224 відносно ОСОБА_9 (т.2 а.с. 265-272 )

-протокол про результати проведення негласних слідчих(розшукових) дій від 23.08.2017 року про проведення негласних слідчих (розшукових) дій 09.08.2017 року в кримінальному провадженні № 0000224 відносно ОСОБА_23 (т.2 а.с. 273-280 )

-протокол проведення слідчого експерименту від 10.08.2017 року за участі свідка ОСОБА_7 , відповідно до якого свідок розповів про обставини події та показав на місцевості місце розташування осіб (т. 3 а.с. 5-7).

-Протокол огляду від 28.10.2017 року, в ході якого оглянуті журнали вхідної кореспонденції від 03.01.2017 року, 03.02.2017 року, 04.04.2017 року, 30.05.2017 року та 20.07.2017 року, а також журнал обліку доручень, протоколи оперативних нарад ГУНП (т. 3 а.с.18-21)

-Копія журналів (т. 3 а.с. 22-62)

-Протокол тимчасового доступу до речей та документів від 18.10.2017 року, відповідно до якого вилучено носій інформації лазерний диск з електронними документами та їх відображенням, що містять відомості про час, тривалість та місце здійснення вхідних, вихідних дзвінків та коротких текстових повідомлень абонента ПрАТ «Київстар» з абонентського номеру НОМЕР_2 (т. 3 а.с. 72-74)

-Протокол тимчасового доступу до речей та документів від 18.10.2017 року, відповідно до якого вилучено носій інформації лазерний диск з електронними документами та їх відображенням, що містять відомості про час, тривалість та місце здійснення вхідних, вихідних дзвінків та коротких текстових повідомлень абонента ПрАТ «ВФ України» з абонентських номерів НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_4 (т. 3 а.с. 82-84)

-Протокол огляду файлів від 25.10.2017 року, відповідно до якого слідчим оглянуто файли та встановлено наявність зв`язків між абонентами (т. 3 а.с. 87-95).

-Протокол огляду документів від 25.09.2017 року відповідно до якого слідчим проведено огляд записників вилучених в службовому кабінеті ОСОБА_5 під час обшуку (т. 3 а.с. 96-102).

-Додатки до протоколів відеозаписи негласних слідчих (розшукових) дій Мікро СД 210 т та 208 т. (т. 3 а.с. 118)

-витяг з єдиного реєстру досудового розслідування, за № 0000224 від 12.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, відповідно до якого внесено відомості про те, що працівники поліції вимагають неправомірну вигоду від підприємців. Та визначено уповноважених слідчих на здійснення досудового розслідування ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 .. У графі прокурор визначено уповноважених прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_26 . Витяг сформовано 12.07.2017 року слідчим в особливо важливих справах ОСОБА_11 (т. 3 а.с. 124);

-Висновок судової експертизи з дослідження речовин хімічних виробництв та спеціальних хімічних речовин №15293 від 04.01.2018 року.

-Заява ОСОБА_10 від 13.07.2017 року про те, що він просить притягти до відповідальності працівників ГУМП в Полтавській області, які схиляють його до участі у вимаганні неправомірної вигоди з приватних підприємців за не перешкоджання їх підприємницькій діяльності (т. 3 а.с. 133).

-Клопотання про забезпечення безпеки від заявника ОСОБА_10 від 13.07.2017 року

-Постанова про застосування заходів безпеки щодо особи, яка бере участь у кримінальному судочинстві від 17.07.2017 року, відповідно до якої слідчим прийнято рішення про забезпечення безпеки ОСОБА_10 шляхом зміни його анкетних даних на псевдонім « ОСОБА_23 ». (т. 3 а.с. 137-139)

- Клопотання про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 17.07.2017 року слідчої прокуратури ОСОБА_11 (т. 3 а.с.144-157)

-Клопотання про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 18.07.2017 року слідчої прокуратури ОСОБА_11 (т. 3 а.с.168)

-Постанова про контроль за вчиненням злочину від 25.07.2017 року, відповідно до якої прокурор визначив межі проведення негласних слідчих (розшукових) дій у виді контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту (т. 3 а.с.169-171).

-Повідомлення Апеляційного суду Полтавської області від 18.05.2018 року відповідно до якого, в рамках кримінального провадження № 0000224 від 12.07.2017 року надавався дозвіл на проведення негласних слідчих(розшукових) дій відносно: (т. 3 а.с. 176-177)

ОСОБА_5 18.07.2017 року та 20.07.2017 року на два місяці за клопотанням прокуратури в Полтавській області.

ОСОБА_9 18.07.2017 року та 20.07.2017 року на два місяці за клопотанням СУ ГУНП в Полтавській області

ОСОБА_23 18.07.2017 року та 20.07.2017 року на два місяці за клопотанням СУ ГУНП в Полтавській області

- Речові докази долучені прокурором в ході судового слідства.

Суд, розглядаючи кримінальне провадження, та зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав, а також виконання процесуальних обов`язків, - прийшов до наступних висновків.

Згідно з приписами ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом..

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат, обставини які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Таким чином, обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні

Згідно зі статтею 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту; суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Згідно з диспозицією ч. 2 ст. 369-2 КК України кримінальним правопорушенням визнається прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, або пропозиція чи обіцянка здійснити вплив за надання такої вигоди.
Об`єктивна сторона даного правопорушення характеризується лише шляхом активної поведінки дії у вигляді:
-пропозиції неправомірної вигоди;
-надання неправомірної вигоди особі, яка пропонує чи обіцяє (погоджується) за такі вигоди вплинути на прийняття рішення особою уповноваженою на виконання функцій держави.
Таким чином, злочин, передбачений частиною 2 ст. 369-2 КК є злочином із формальним складом, який визнається закінченим:
а) у разі одержання неправомірної вигоди - з моменту фактичного отримання особою-посередником хоча б частини такої вигоди;
б) у разі пропозиції здійснити вплив за таку вигоду - з моменту надходження такої пропозиції, тобто доведення її змісту до відома особи, до якої звертається посередник, незалежно від того, чи погодилася особа, до якої він звернувся, з такою пропозицією..
Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК, характеризується прямим умислом і корисливими мотивами.
Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Дотримуючись вимог вказаних вище норм матеріального та процесуального законів при розгляді даного кримінального провадження суд, дослідивши надані стороною обвинувачення докази, прийшов до переконання, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України не доведено, оскільки із наданих стороною обвинувачення доказів не убачається, що він отримував неправомірну вигоду для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави за попередньою змовою групою осіб.

Так, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.27, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України не визнав та пояснив наступне, що ніяких домовленостей з ОСОБА_10 у нього не було, ніяких обіцянок він йому не давав. Грошові кошти від ОСОБА_10 не вимагав та не отримував. Будь яким домовленостей з ОСОБА_9 він також не мав.

Для підтвердження доводів обвинувачення прокурор у судовому засіданні покликався на показання свідків, свідчення яких, на його думку, викривають ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочині, однак суд заслухавши їх показання, прийшов до висновку, що вони не доводять обставин пред`явленого в обвинувальному акті обвинувачення.

Так, допитані в судовому засіданні свідки сторони обвинувачення, зокрема, заявник ОСОБА_10 ( ОСОБА_23 ) в судовому засіданні пояснив наступне, що до нього прийшов заступник начальника Подільського райвідділу ОСОБА_9 , та вимагав, щоб він допоміг йому заробляти грошові кошти. Він не відповів нічого, після чого, ОСОБА_9 сказав йому, що знає про те, що він здійснював торгівлю горілчаними виробами, і щоб уникнути покарання буде йому допомагати. Потім вказав, що на південному вокзалі здійснюють незаконну торгівлю горілкою, він з начальником все вирішить. Через тиждень він знову прийшов, і він звернувся в Службу Безпеки України, та в подальшому діяв під їхнім контролем.

Під час розмови ОСОБА_9 сказав, щоб допомагав збирати грошові кошті з підприємців, які здійснюють торгівлю без дозвільних документів, а саме він повинен був знайти людей які здійснюють торгівлю, наприклад м`ясом, та збирати з них близько 200 грн. за кожну продану тушу свині, а за продаж алкоголю 2000 тис. грн. в місць, та платити відразу поквартально. Торгівлю вони могли здійснювати в будь-якому місці Подільського району. Після цього, він звернувся до СБУ, до нього зателефонували та повідомили, що потрібно звернутись до прокуратури, після чого він написав ще раз заяву до прокуратури, в подальшому діяв під їхнім керівництвом. Потім до нього прийшов ОСОБА_9 , і він сказав йому, що погодився, та повідомив, що буде працювати зі своїм начальником, він зараз у відпустці, але про ці події знає, та сказав грошові кошти потрібно збирати вже зараз. Після зустрічі ОСОБА_27 сказав йому, щоб він зібрав грошові кошти, це було в кінці другого місяця літа. Працівники СБУ дали 3000 тис. грн., які він передав ОСОБА_27 в магазині, на питання, що робити з людьми які відмовляться платить, він сказав, що вони розберуться самі в індивідуальному порядку, а саме позбавлять їх можливості здійснювати торгівлю. Після того, як він передав кошти, десь через тиждень, до нього прийшов ОСОБА_27 із ОСОБА_28 по грошові кошти. Він повідомив, що грошей немає, на що ОСОБА_28 сказав ОСОБА_27 , що була ж домовленість, чого вони приїхали «впусту». Під час цієї зустрічі була розмова про те, що за м`ясо повинно бути 200 грн. за алкоголь 2000 тис. вказане озвучив ОСОБА_27 , ОСОБА_28 мовчав. Після цього, він склав список осіб, які торгуватимуть свининою та алкоголем, та надав ОСОБА_27 в його особистому кабінеті, він розірвав той список, та сказав свинина це його, а алкоголь начальника. Того дня він віддав ОСОБА_27 2000 тис. грн. На протязі серпня місця у них була домовленість про зустріч з ОСОБА_27 , коли він прийшов на зустріч ОСОБА_27 сказав, що зараз приїде і через деякий час приїхав з ОСОБА_28 та дільничним на ім`я ОСОБА_29 . ОСОБА_29 сказав, що ОСОБА_27 сказав положити грошові кошти в пакет і положити туди цукерки, після чого віддати йому цукерки. Потім прийшов до нього дільничний, та сказав, що ОСОБА_27 сказав, щоб він віддав цукерки, на що він сказав, що віддасть сам. Коли прийшов на зустріч, то побачив там ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , на питання кому віддати цукерки, ОСОБА_28 сказав покласти на переднє сидіння автомобіля. Того дня він передав 4000 тис. грн. за квартал.

Крім того пояснив, що з органів внутрішніх справ він звільнився у 2011 році, працював у відділі громадської безпеки, в міліції пропрацював 16 років. До служби безпеки він звернувся після того, як ходив зі списком до ОСОБА_27 у райвідділ. Особисто ОСОБА_28 за грошові кошти нічого не сказав, розмови постійно вів ОСОБА_27 . ОСОБА_28 він бачив за весь час два рази разом із ОСОБА_27 . Зазначив, що коли він ходив до ОСОБА_27 в кабінет, то вже був оснащений технічними засобами. Прийшов в УВД області, після цього, до нього підійшов працівник правоохоронних органі, потім він кудись зателефонував, і в подальшому він поїхав до прокуратури. Біля прокуратури в присутності прокурора та працівника служби безпеки він написав заяву та пояснення. З ОСОБА_28 ні про які зустрічі він не домовлявся. Грошові кошти працівники органів віддавали у нього вдома в присутності двох понятих, фотографували та чимось збризкували. Грошові кошти він отримував три рази, першого разу 3000 тис., 2000 тис. та 4000 тис. гривень, із цих трьох разів він жодного разу не віддавав грошові кошти ОСОБА_28 .

Таким чином свідок ОСОБА_10 підтвердив у судовому засіданні показання обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що домовленості між ними про здійснення впливу на посадову особу не було і гроші він особисто обвинуваченому не передавав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що 09.08.2017 року перебував на робочому місці за адресою Стрітенська, 16, у відділі поліції, йому на телефон зателефонував заступник начальника ОСОБА_27 , та запитав де він знаходиться, потім сказав, щоб він вийшов на вулицю, там він побачив автомобіль Педуна, останній сказав йому сісти до автомобіля, і вони поїхали до пров. Пролетарського, потім він сказав сходити до ОСОБА_30 та забрати у нього цукерки, повідомив, що буде його чекати по вул. Леніна біля «Хати ламінату». Він пішов до магазину ОСОБА_30 , в магазині він повідомив останньому, що прийшов по проханню ОСОБА_27 , забрати цукерки, які він йому винен. Після цього, ОСОБА_31 , зібрав вагові цукерки до прозорого целофанового пакету, та сказав, що хоче сам особисто віддати їх ОСОБА_27 та привітатись, після чого, вони вийшли з магазину пройшовши 10 15 метрів, ОСОБА_32 повернувся назад взяв собі воду. Потім вони пішли на вул. Леніна, через дорогу вони побачили ОСОБА_27 біля машини «ВАЗ 2107» темно синього кольору та побачив автомобіль ОСОБА_28 білий «Део Ланос», біля якого стояв останній. Потім він пішов на автобусну зупинку, з відти він побачив, що спочатку ОСОБА_32 привітався з ОСОБА_27 , а потім з ОСОБА_28 , перед цим він поклав до пакету якісь гроші та передав ОСОБА_28 . Після того, як вони закінчили розмову ОСОБА_27 сказав, що відвезе його до роботи. Крім цього, він пояснив, що працює дільничним у відділенні поліції № 2, наказів від ОСОБА_28 чи ОСОБА_27 , щодо складання протоколів за здійснення торгівлі у не встановлених місцях на конкретних людей він не отримував. Під час проведення рейдів на ОСОБА_33 вокзалі, були випадки, що виявляли правопорушення, а ОСОБА_27 говорив, що краще протокол не складати. ОСОБА_28 вказівок про складання чи не складання не давав. Дільничним інспектором на районі де здійснював торгівлю ОСОБА_10 він не працював та перевірок не проводив.

Таким чином свідок ОСОБА_7 не підтвердив обвинувачення прокурора, щодо застосування впливу на нього як на дільничного інспектора з боку обвинуваченого ОСОБА_5 , як на посадову особу уповноважену на здійснення перевірок та складання протоколу за проведення незаконної торгівельної діяльності.

Як на основні докази вини обвинуваченого ОСОБА_5 , прокурор в судовому засіданні посилався на:

Показання свідка ОСОБА_9 , який в судовому засіданні пояснив про обставини події які відбувались в період з 24.07.2017 року до 09.08.2017 року за його участі та участі ОСОБА_5 ..

Вказані показання свідка суд не приймає до уваги як належний доказ, оскільки свідок ОСОБА_9 не допитувався під час досудового розслідування як свідок та його показання як свідка не відкривались стоні захисту та обвинуваченому відповідно до ст.. 290 КПК України (т. т. 3 а.с. 103-112)

Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_9 є засудженим за події, які відбувались в період з 24.07.2017 року до 09.08.2017 року за його участі (т.з а.с. 130-132).

Відповідно до вимог ч. 12 ст. 290 КПК України якщо сторона провадження не здійснить відкриття матеріалів кримінального провадження відповідно до положень ст. 290 КПК України, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як доказ.

Крім того прокурор посилався як на докази винуватості ОСОБА_5 на негласні слідчі (розшукові) дії, а саме:

-протоколи про результати проведення негласних слідчих(розшукових) дій від 03.08.2017 року та від 23.08.2017 року про проведення негласних слідчих (розшукових) дій в період 24.07.2017 року по 09.08.2017 року в кримінальному провадженні № 0000224 відносно ОСОБА_9 ОСОБА_5 та ОСОБА_10 ( ОСОБА_23 ) - (т.2 а.с. 197-280 )

У відповідності до ст.260 КПК України, аудіо-, відео контроль особи є різновидом втручання у приватне спілкування, яке проводиться без її відома на підставі ухвали слідчого судді, якщо є достатні підстави вважати, що розмови цієї особи або інші звуки, рухи, дії пов`язані з її діяльністю або місцем перебування тощо, можуть містити відомості, які мають значення для досудового розслідування.

Відповідно до ч.3 ст.246 КПК України, рішення щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій приймає слідчий, прокурор, а у випадках передбачених цим кодексом - слідчий суддя за клопотанням прокурора або за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором.

Пунктом 1 частини сьомої статті 271 КПК на прокурора покладено обов`язок у постанові про проведення зазначеної дії викласти обставини, які свідчать про відсутність під час дії провокування особи на вчинення злочину.

Отже, вимогами кримінально-процесуального Закону чітко закріплено коло осіб, яким надано право приймати рішення щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Порядок, встановлений КПК (процесуальний порядок, форма, процедура), ? це певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій. Першим кроком, спрямованим на проведення негласних слідчих дій, є прийняття відповідного рішення прокурором. Прийняття останнього (постанови) є винятковим правом прокурора, що передбачено частиною четвертою статті 246 КПК України. Постанова прокурора про проведення негласних слідчих дій в межах оперативно-розшукової справи має свої особливості: у ній не можуть бути зазначені найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер у зв`язку з невнесенням на цьому етапі відомостей про злочин до ЄРДР.

Відповідно до п.3.2. Рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2011 р. №12-рп/2011, аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом» дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина і з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Пунктом 3.3 цього ж Рішення закріплено, що оперативно-розшукові заходи можуть проводитися виключно визначеними в Законі державними органами та їх посадовими особами, які зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду України, викладених у рішенні по справі №671/463/15-к від 16.03.2017 року вбачається, що відповідно до вимог частини другої статті 99 КПК матеріали, в яких зафіксовано фактичні дані про протиправні діяння окремих осіб та груп, зібрані оперативними підрозділами з дотриманням вимог Закону № 2135?XII, за умови відповідності вимогам цієї статті, є документами та можуть використовуватися в кримінальному провадженні як докази. Ці вимоги належать і до фактичних даних, отриманих у ході проведення негласних слідчих дій, проведених в межах оперативно-розшукової справи до внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) при вирішенні питання справедливості судового розгляду в цілому враховує, у тому числі, й спосіб отримання доказів. Не виключаючи можливості використання особливих слідчих методів - агентурних методів, що само по собі не порушує права на справедливий судовий розгляд, ЄСПЛ висловив позицію, що у зв`язку з ризиком підбурювання з боку поліції при використанні таких методів, їх використання має бути обмежено чіткими рамками (справа «Раманаускас проти Литви»).

За таких обставин Верховний Суду України сформулював висновок що фактичні дані, отримані в результаті проведення негласних слідчих дій до внесення відомостей до ЄРДР, можуть бути визнані належними та використані як докази, а саме як документи, у кримінальному провадженні за умови, якщо вони були отримані в порядку, передбаченому КПК, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність».

Прокурор в судовому засіданні не надав суду відомостей, щодо прийняття прокурором рішення про проведення негласних слідчих дій з 18.07.2017 року по 09.08.2017 року, відповідні постанови про контроль за вчиненням злочину(як того вимагає положення ч. 4 ст. 246 КПК України) суду не надав. Прокурором лише було надано постанову про контроль за вчиненням злочину від 25.07.2017 року, відповідно до якої прокурор визначив межі проведення негласних слідчих (розшукових) дій у виді контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту (т. 3 а.с.169-171).

Як вбачається з листа Голови Апеляційного суду Полтавської області від 18.05.2018 року відповідно до якого, в рамках кримінального провадження № 0000224 від 12.07.2017 року надавався дозвіл на проведення негласних слідчих(розшукових) дій відносно: (т. 3 а.с. 176-177)

ОСОБА_5 18.07.2017 року та 20.07.2017 року на два місяці за клопотанням прокуратури в Полтавській області.

ОСОБА_9 18.07.2017 року та 20.07.2017 року на два місяці за клопотанням СУ ГУНП в Полтавській області

ОСОБА_23 18.07.2017 року та 20.07.2017 року на два місяці за клопотанням СУ ГУНП в Полтавській області.

Тобто негласні слідчі (розшукові ) дії відносно ОСОБА_5 розпочалися з 18.07.2017 року після надання дозволу слідчим суддею Апеляційного суду Полтавської області, про те прокурором не виносилась постанова про контроль за вчиненням злочину.

Зважаючи на вищевикладене, суд зазначає, що негласні слідчі (розшукові) дії щодо обвинуваченого проводились в супереч вимогам кримінального процесуального закону, що є недопустимим та грубим нехтуванням вимог КПК України, оскільки при цьому порушуються вимоги статей 246 та 257 Кримінального Процесуального Кодексу щодо можливості використання отриманої в такий спосіб інформації при проведенні слідчих (розшукових) дій як доказу вчинення злочину по матеріалах кримінального провадження.

З огляду на викладене, суд констатує, що протоколи за результатами проведення аудіо-, відео контролю особи ОСОБА_5 від 03.08.2017 року та 23.08.2017 року, проведено без дозволу слідчого судді та постанови прокурора про контроль за вчиненням злочину (як того вимагає положення ч. 4 ст. 246 КПК України) оскільки прокурором вказані документи суду не надавались та не відкривались стороні захисту.

Окрім зазначеного, суд констатує і те, що прокурором порушено ще й вимоги ст.. 290 КПК України, оскільки стороні захисту не відкривались матеріли кримінального провадження після закінчення досудового розслідування, що стали підставою для проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Невідкриття матеріалів сторонами в порядку цієї статті є окремою підставою для визнання таких матеріалів недопустимими як докази. При цьому, відкриттю, окрім протоколів, у яких зафіксовано хід та результати проведення певних дій, в обов`язковому порядку підлягають і матеріали, які є правовою підставою проведення таких дій (ухвали, постанови, клопотання), що забезпечить можливість перевірки стороною захисту та судом допустимості результатів таких дій як доказів.

Як встановлено судом, стороною обвинувачення, всупереч зазначеному, не було здійснено відкриття матеріалів іншій стороні відповідно до положень статті 290 КПК України, після закінчення досудового розслідування.

Таке рішення суду ґрунтується ще й на тому, що стороною обвинувачення не надано в суді доказів правомірності підстав для проведення негласних слідчих (розшукових) дій, зокрема, постанов прокурора про контроль за вчиненням злочину та ухвал апеляційного суду, на підставі яких ці слідчі (розшукові) дії проводились.

Судова палата у кримінальних справах ВСУ, своєю постановою у справі №671/463/15-к від 06 березня 2017 року, висловила правову позицію, щодо невідкриття матеріалів сторонами одна одній в порядку статті 290 КПК після закінчення досудового розслідування, а також додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду. Відповідно до вказаної правової позиції, відкриттю, окрім протоколів, у яких зафіксовано хід та результати проведення певних дій, в обов`язковому порядку підлягають і матеріали, які є правовою підставою проведення таких дій (зокрема ухвали слідчих суддів), та їх не відкриття є підставою для визнання судом відомостей, що містяться в них, недопустимими як докази.

У рішенні Європейського суду «Едвардс і Льюіс проти Сполученого Королівства» від 27 жовтня 2004 року йдеться про необхідність надання доступу стороні захисту до матеріалів, які стосуються негласних слідчих (розшукових) дій, як гарантії справедливого судового розгляду, а саме зазначено, що, відповідно до вимоги справедливості, передбаченої статтею 6 Конвенції, прокуратура мала ознайомити захист з усіма доказами у справі як на користь, так і проти обвинуваченого, і те, що у вказаній справі цього не було зроблено, призвело до недоліків судового розгляду.

Разом із тим, відповідно до принципу рівності сторін, сторона обвинувачення не вправі приховувати, не надавати обвинуваченому матеріали, що перебувають у неї або доступні їй, які можуть допомогти обвинуваченому звільнитися від кримінальної відповідальності чи отримати менш суворий вирок. Це право (і, відповідно, обов`язок держави) було підтверджено у справі «Джасперс проти Сполученого Королівства» від 16 лютого 2000 року. Таке правило стосується й матеріалів, які можуть викликати сумнів щодо доказів, наданих обвинувачем.

Підсумовуючи викладене, суд визнає ці докази, як такі, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією України. За таких обставин вказані докази, у відповідності до положень ст. 87 КПК України, визнаються судом недопустимими доказами, і не можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 оскільки здобуті з порушенням вимог КПК України.

Відповідно до положень ст. 87 КПК України, судом не може бути визнано недопустимим і протокол обшуку від 09.08.2017 року проведеного прокурором ОСОБА_26 , відповідно до якого проведено обшук службового автомобіля ОСОБА_5 та його особистий обшук, в результаті якого з переднього пасажирського сидіння автомобіля було вилучено грошові кошти в пакеті із цукерками в сумі 4000 грн. З правої кишені ОСОБА_5 добровільно видав грошові кошти в сумі 1000 грн. та зроблено змиви з рук ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 214-217), оскільки він проведений особою не уповноваженою на проведення слідчих дій.

Як вбачається з першочергового витягу з єдиного реєстру досудового розслідування, за № 0000224 від 12.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, відповідно до якого внесено відомості про те, що працівники поліції вимагають неправомірну вигоду від підприємців. Та визначено уповноваженого слідчого на здійснення досудового розслідування ОСОБА_11 , у графі прокурор, відомості не зазначено. Витяг сформовано 12.07.2017 року начальником слідчого відділу ОСОБА_12 (т. 1 а.с. 143);

З даного витягу вбачається, що досудове розслідування розпочато 12.07.2017 року, але не за заявою ОСОБА_10 ( ОСОБА_23 ) та як його заява до правоохоронних органів датована лише 13.07.2017 року, а тому незрозумілим є той факт з яких джерел правоохоронним та контролюючим органам стало відомо факт про вчинення чи готування до кримінального правопорушення.

Крім того, суд констатує і той факт, що органом досудового розслідування порушено вимоги п.6 ч.5 ст.214 КПК України, оскільки постановою прокурора від 12.07.2017 року створено групу прокурорів (Т.1 а.с147), але відомості до єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000224 від 12.07.2017 року про групу прокурорів 12.07.2017 року не внесено.

09.08.2017 року начальником управління ОСОБА_22 сформовано наступний витяг з єдиного реєстру досудового розслідування, за № 0000224 від 12.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, відповідно до якого внесено відомості про те, що працівники поліції вимагають неправомірну вигоду від підприємців. Та визначено уповноважених слідчих на здійснення досудового розслідування ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .. У графі прокурор зазначено як прокурорів уповноважених на здійснення процесуальних дій ОСОБА_3 , ОСОБА_19 ОСОБА_20 ОСОБА_21 (т. 1 а.с. 144).

Як вбачається з наданого документа станом на 09.08.2017 року прокурор ОСОБА_26 ні серед слідчих ні серед прокурорів не зазначений.

Відповідно до вимог КПК України та підпункту 2 п. 3.1 розділу 3 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, які здійснюються у формі процесуального керівництва єдиним підтвердженням повноважень прокурора є витяг з ЄРДР, які вносяться невідкладно.

Разом з тим, прокурор в судовому засіданні 26.07.2018 року долучив до матеріалів кримінального провадження витяг з єдиного реєстру досудового розслідування, за № 0000224 від 12.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, відповідно до якого внесено відомості про те, що працівники поліції вимагають неправомірну вигоду від підприємців.

Даний витяг також було сформовано 12.07.2017 року але вже слідчим в особливо важливих справах ОСОБА_11 (т. 3 а.с. 124) в якому визначено уповноважених слідчих на здійснення досудового розслідування ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 .. У графі прокурор визначено уповноважених прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , і в якому зазначено вже і прокурора ОСОБА_26 .

Сторона захисту звертала увагу суду на той факт, що даний витяг органом досудового розслідування їм не відкривався та вважали його недопустимим.

Суд констатує той факт, що прокурором в судовому засіданні надано два витяги з єдиного реєстру досудового розслідування, за № 0000224 від 12.07.2017 року, які сформовано в один і той же день та час різними особами і які суттєво відрізняються один від одного, а також те, що у сформованому витягу від 09.08.2017 року прокурор ОСОБА_26 ні серед слідчих ні серед прокурорів не зазначений.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що обшук від 09.08.2017 року у відношенні ОСОБА_5 проведений прокурором ОСОБА_26 ,як особою не уповноваженою на проведення слідчих дій, а тому відомості, які містяться в протоколі проведення обшуку від 09.08.2017 року не можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 оскільки здобуті з порушенням вимог ст. 86 КПК України, що є тягне за собою визнання доказів отриманих під час проведення вказаних слідчих дій такою не уповноваженою особою не допустимими.

Окрім зазначеного, судом встановлено, що в матеріалах кримінального провадження мається дві заяви до правоохоронних органів про вчинення злочину від заявника ОСОБА_10 ( ОСОБА_23 ) вони датовані 13.07.2017 року та мають наступний зміст.

Перша, як ОСОБА_23 про те, що він володіє інформацією, щодо вимагання окремими працівниками ГУНП в Полтавській області неправомірної вигоди від підприємців за не перешкоджання їх підприємницькій діяльності і не притягнення їх до відповідальності (т. 1 а.с. 161).

Друга, ОСОБА_10 про те, що він просить притягти до відповідальності працівників ГУМП в Полтавській області, які схиляють його до участі у вимаганні неправомірної вигоди з приватних підприємців за не перешкоджання їх підприємницькій діяльності (т. 3 а.с. 133).

Із обох заяв ОСОБА_10 ( ОСОБА_23 ) від 13.07.2017 року вбачається, що він володіє інформацією, щодо вимагання окремими працівниками ГУНП в Полтавській області неправомірної вигоди від підприємців за не перешкоджання їх підприємницькій діяльності і не притягнення їх до відповідальності і про те що його схиляють працівники поліції його до участі у вимаганні неправомірної вигоди з приватних підприємців. При цьому заявник жодним чином не вказує ні на посадових осіб які вимагають неправомірну вигоду чи схиляють його до неправомірних дій ні на підприємців у яких вимагають неправомірну вигоду.

Залишився по за увагою слідчих органів і не перевірений той факт з кого ж саме вимагали неправомірну вигоду працівники поліції, в якому розмірі і за що ж саме, тобто, залишився невстановлений факт чи правдиві відомості повідомив заявник ОСОБА_10 ( ОСОБА_23 ) у своїх заявах, так як останній в заявах не повідомляв що з нього щось вимагають і за що. Але в подальшому він в судовому засіданні повідомив суд, що з нього також вимагали кошти за нібито незаконну реалізацію горілчаної продукції.

Разом з тим, орган досудового розслідування мав би перевірити чи взагалі заявник займається підприємницькою діяльністю, якого виду та чи має відповідні дозволи та право здійснювати підприємницьку діяльність, а також встановити коло підприємців з яких за словами ОСОБА_10 працівники поліції вимагали кошти.

Відповідно до запиту слідчого від 23.10.2017 року до головного управління ДФС у Полтавській області, слідчим направлено запит, щодо кола підприємців, які були встановлені у записнику ОСОБА_5 , а також ОСОБА_10 щодо наявності у них дозволів на здійснення торгівлі підакцизними товарами (алкоголем) (т. 4 а.с. 72).

Відповідно до відповіді головного управління ДФС у Полтавській області від 26.10.2017 року вбачається, що ОСОБА_10 взагалі припинив свою підприємницьку діяльність ще 07.02.2017 року (т.4 а.с.73-75). Копія вказаного документу була надана стороною захисту, оригінал прокурором не надавався.

Відповідно до протоколу огляду документів від 25.09.2017 року, слідчим було проведено огляд записників вилучених в службовому кабінеті ОСОБА_5 під час обшуку (т. 3 а.с. 96-102). Вході огляду слідчим було встановлено списки осіб підприємців та закладів кафе з написами навпроти 100,500, водка, пиво та інше. Прокурор в судових дебатах вказував, що це свідчить про те, що діяльність ОСОБА_5 з отримання неправомірної вигоди відбувалась постійно і систематично. Однак, прокурор не надав цьому докази, так як вказані особи підприємці з цього приводу не були допитані ні на досудовому слідстві ні в суді.

Стороною обвинувачення як доказ винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочині, надано:
-Протокол огляду, помітки та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів грошових купюр від 25.07.2017 року, відповідно до якого оперуповноважений ОСОБА_24 оглянув грошові купюри по 500 грн. 200 грн. по 100 грн. на загальну суму 3000 грн., які в подальшому було вручено ОСОБА_23 (т. 1 а.с.173-179)

-Протокол огляду, помітки та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів грошових купюр від 08.08.2017 року, відповідно до якого оперуповноважений ОСОБА_24 оглянув грошові купюри по 500 грн. 200 грн. по 100 грн. на загальну суму 2000 грн., які в подальшому було вручено ОСОБА_23 (т. 1 а.с.185-189)

-Протокол огляду, помітки та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів грошових купюр від 09.08.2017 року, відповідно до якого оперуповноважений ОСОБА_24 оглянув грошові купюри по 500 грн., по 100 грн. на загальну суму 4000 грн., які в подальшому було вручено ОСОБА_23 (т. 1 а.с.191-199)

-Копія протоколу обшуку від 09.09.2017 року проведеного прокурором ОСОБА_25 , відповідно до якого було проведено обшук автомобіля ОСОБА_9 в ході якого було вилучено список осіб під назвою «м`ясо», список осіб під назвою «водка» (т.1 а.с. 201-204).

-Копія протоколу огляду предметів від 21.09.2017 року відповідно до якого слідчим ОСОБА_11 проведено огляд вилучених списків осіб під назвою «м`ясо

-Протокол обшуку від 09.08.2017 року проведеного слідчим ОСОБА_11 , відповідно до якого проведено обшук службового кабінету ОСОБА_5 , в результаті якого було вилучено грошові кошти в сумі 2300 доларів США, грошові кошти в сумі 765 грн. мобільний телефон, 3 блокноти (т. 2 а.с. 46-54).», список осіб під назвою «водка». (т. 1 а.с. 212-213)

-Протокол огляду документів від 25.09.2017 року відповідно до якого слідчим проведено огляд записників вилучених в службовому кабінеті ОСОБА_5 під час обшуку (т. 3 а.с. 96-102)

-Додатки до протоколів відеозаписи негласних слідчих (розшукових) дій Мікро СД 210 т та 208 т. (т. 3 а.с. 118)

-Висновок судової експертизи з дослідження речовин хімічних виробництв та спеціальних хімічних речовин №15293 від 04.01.2018 року.

Вказані документи суд не приймає як належні докази, оскільки вони є похідними доказами, зафіксовані під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій в період з 18.07.2017 року по 09.08.2017 року, та в результаті проведення обшуку обвинуваченого, доказовість яких визнана судом недопустимою.

Європейський суд з прав людини застосував у своїй практиці, зокрема в рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» різновид доктрини «плодів отруєного дерева»: коли визнаються недопустимими не лише докази, які безпосередньо отримані внаслідок порушення, а також і докази, які не були б отримані, якби не були отримані перші. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.

Судом встановлено, що протоколи оглядів та вручення грошових коштів а також висновок хімічної експертизи отримані внаслідок негласних слідчих (розшукових) дій, та проведення обшуку не уповноваженою особою, які судом визнані недопустимими, а тому суд визнає і ці докази недопустимими, оскільки вони здобуті за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази.

Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочині не підтверджується і іншими письмовими доказами, зокрема:

-Копія журналів (т. 3 а.с. 22-62)

-Протокол тимчасового доступу до речей та документів від 18.10.2017 року, відповідно до якого вилучено носій інформації лазерний диск з електронними документами та їх відображенням, що містять відомості про час, тривалість та місце здійснення вхідних, вихідних дзвінків та коротких текстових повідомлень абонента ПрАТ «Київстар» з абонентського номеру НОМЕР_2 (т. 3 а.с. 72-74)

-Протокол тимчасового доступу до речей та документів від 18.10.2017 року, відповідно до якого вилучено носій інформації лазерний диск з електронними документами та їх відображенням, що містять відомості про час, тривалість та місце здійснення вхідних, вихідних дзвінків та коротких текстових повідомлень абонента ПрАТ «ВФ України» з абонентських номерів НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_4 (т. 3 а.с. 82-84)

-Протокол огляду файлів від 25.10.2017 року, відповідно до якого слідчим оглянуто файли та встановлено наявність зв`язків між абонентами (т. 3 а.с. 87-95).

Вказані надані прокурором докази підтверджують лише факт спілкування та наявність телефонних з`єднань та тривалість телефонних розмов між абонентами ПрАТ «ВФ України» з абонентських номерів НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_4 і прямо не вказують на дії обвинуваченого, спрямовані на отримання неправомірної вигоди чи здійснення впливу.

До того ж, в матеріалах кримінального провадження відсутні належні та допустимі докази належності абонентських номерів НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_4 фігурантам у справі, оскільки прокурором не надавались протоколи огляду мобільних терміналів та їх прив`язки до фігурантів.

Крім того, якщо вважати, що в протоколі огляду файлів від 25.10.2017 року, відповідно до якого слідчим оглянуто файли та встановлено наявність зв`язків між абонентами номерів НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_4 і вони належать фігурантам ОСОБА_10 ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , то прокурором не доведено наявність телефонних дзвінків від ОСОБА_5 до заявника ОСОБА_10 чи навпаки.

В судовому засіданні за клопотанням сторони обвинувачення були оглянуті матеріали відеозаписів негласних слідчих дій. Сторона захисту заперечувала проти визнання записів як доказ та вказувала, що при здійсненні аудіо-відео контролю особи мало місце підбурювання ОСОБА_5 до вчинення злочину.

З даних відеоматеріалів вбачається, що заявник ОСОБА_10 приймає активну участь. Про наполегливу ініціативу у спілкуванні ОСОБА_10 , свідчить і те, що по суті сам заявник був ініціатором отримання коштів від підприємців та подальшої їх передачі працівникам відділення поліції, постійно наполягав повідомити йому ОСОБА_9 чи доніс він його інформацію ОСОБА_5 .. З відеозаписів вбачається, що переважну більшість зустрічей з ОСОБА_9 ініціював заявник і майже не щоразу наполягав на знайомстві з начальником відділу ОСОБА_5 .

Проте, особливості правовідносин, що виникли, а також позиція сторони захисту про підбурювання ОСОБА_5 до вчинення злочину з метою його викриття потребує додаткової оцінки судом досліджених обставин кримінального провадження на наявність провокації до вчинення злочину з боку держави.
Положеннями ст.8 КПК України, ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) як джерело права.
Статтею 9 Конституції України, Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів).
Статтею 6 Конвенції гарантовано право на справедливий суд.
Суспільним інтересом не можна виправдати використання доказів, здобутих шляхом підбурювання з боку поліції (п.36рішення Європейського Суду у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії»).
Відповідно до ч.3 ст.271 КПК України, під час підготовки та проведення заходів з контролю за вчиненням злочину забороняється провокувати (підбурювати) особу на вчинення цього злочину з метою його подальшого викриття, допомагаючи особі вчинити злочин, який вона би не вчинила, якби слідчий цьому не сприяв, або з цією самою метою впливати на її поведінку насильством, погрозами, шантажем. Здобуті в такий спосіб речі і документи не можуть бути використані у кримінальному провадженні.
Національним законодавств врегульоване поняття доказів, їх належність та допустимість, і на суд покладено обов`язок надати оцінку доказам під час ухвалення вироку.
Проте, у випадку, коли обвинувачений заявляє про підбурювання його до вчинення злочину, національний суд повинен ретельно перевірити матеріали кримінальної справи, оскільки з метою забезпечення права на справедливий судовий розгляд справи в розумінні п.1 ст.6 Конвенції всі докази, отримані внаслідок підбурювання з боку поліції, мають визнаватися недопустимими. Дотримання цього принципу особливо важливе, якщо оперативно-розшуковий захід було проведено без достатньої правової підстави чи належних гарантій недопущення зловживань (п.60 рішення Європейського суду «Романаускас проти Литви»).
В рішенні Європейського Суду у справі «Раманаускас проти Литви» (п.55), надано визначення провокації, зокрема, це коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений.
При цьому, суд звертає увагу, що тягар доведення відсутності факту підбурення переноситься на сторону обвинувачення, якій доводиться спростовувати твердження заявника і має дуже високі стандарти такого доведення для сторони обвинувачення; у разі виникнення сумнівів, національні суди повинні зробити висновки, що не мають точного підтвердження, але певною мірою свідчать про презумпцію провокації з боку правоохоронних органів при наявності достовірних свідчень заявника, звучать досить переконливо (п.70 рішення Європейського Суду у справі «Раманаускас проти Литви»).
Повертаючись до обставин справи, суд, по-перше, звертає увагу на походження заяви ОСОБА_10 про притягнення невідомих осіб ГУНП в Полтавській області до кримінальної відповідальності.
Слід зауважити, що вказана заява складена 13.07.2017 року вже після внесення відомостей в єдиний реєстр досудових розслідувань, має правильну назву установи та прізвище посадової особи, якій вона спрямована, має достатньо анкетних даних про заявника. В ній не відображено, що заявник попереджений про кримінальну відповідальність за ст.383, 384 КК України, крім того, в заяві не фігурує ні сума неправомірної вигоди ні прізвища ні імена осіб працівників поліції ні дані про приватних підприємців з яких вимагають неправомірну вигоду. Навіть в заяві не вказано працівники поліції якого підрозділу ГУНП в Полтавській області вимагають неправомірну вигоду.
З цього приводу заявник в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 на питання захисту чітко пояснити нічого не зміг, але пояснив що він колишній працівник міліції і пропрацював в правоохоронних органах близько 16 років
Крім того, суд акцентує увагу і на тому, що на час проведення негласних слідчих (розшукових) дій ОСОБА_10 не являвся підприємцем. Слідством не перевірено взагалі чи здійснював підприємницьку діяльність в павільйоні магазину ОСОБА_10 чи інші особи, а він лише використовував даний магазин для проведення зустрічей з ОСОБА_9 та ОСОБА_5 .. Слідством не встановлено кому належить магазин, товар у магазині.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що грошові кошти які ОСОБА_10 передавав не є грошовими коштами зібраними з підприємців, а вручались йому безпосередньо працівниками Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.
12.07.2017 року о 16:39:05 годині за матеріалами правоохоронних органів були внесені відомості до ЄРДР за №0000224 від 12.07.2017 року за ч.3 ст.368 КК України про те, що надійшли матеріали правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень.
В даному випадку, матеріалами правоохоронних органів є рапорт від 12.07.2017 року працівника правоохоронного органу ОСОБА_24 , з якого вбачається, що до Полтавського управління ДВБ Національної поліції надійшла інформація про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_9 систематично отримують неправомірну вигоду від підприємців, що здійснюють свою діяльність в подільському районі м. Полтави за невжиття заходів протидії незаконній торгівельній діяльності з продажу акцизних товарів та прикриття такої діяльності.
Проте, в матеріалах кримінально провадження відсутні заяви підприємців, відсутні їх показання, які б свідчили, що ОСОБА_5 та ОСОБА_9 систематично отримують неправомірну вигоду від підприємців, що здійснюють свою діяльність в Подільському районі м. Полтави.
Враховуючи вищевикладену обставину, суд констатує відсутність будь-яких фактичних даних про час реєстрації органом досудового розслідування заяви ОСОБА_10 про притягнення невідомих працівників поліції до кримінальної відповідальності, а тому підстав, для складення рапорту від 12.07.2017 року та внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.07.2017 року о 16:39:05 годині, не існувало.
По-друге, суд констатує і той факт, що під час розгляду справи було встановлено, що мало місце істотне порушення прав та свобод ОСОБА_5 під час здійснення процесуальних дій, зокрема негласних слідчих (розшукових) дій та обшуку обвинуваченого, які проведені з порушенням вимог КПК України і оцінка яким надана судом.
Аналізуючи докази обвинувачення в суді, прокурор обмежився лише їх переліком та посиланням на них без зазначення їх належності та зв`язку з обвинуваченням ОСОБА_5 в отриманні ним неправомірної вигоди за здійснення впливу на посадових осіб уповноважених на прийняття рішення. А що до заяви сторони захисту з приводу провокативних дій правоохоронних органів прокурор, на якого покладено тягар доведення відсутності факту підбурення і якому доводиться спростовувати твердження сторони захисту, доказів спростування цьому не надав.
Органом досудового розслідування та прокурором обвинуваченому інкримінується вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, про те прокурором не надано доказів співучасті. Наявність вироку відносно іншої особи ще не доводить спільну участь іншої особи.
Згідно з положеннями ст.62 Конституції України, ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину й не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення вважається невинним доти, доки його вина не буде встановлена в законному порядку.

Статтею 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 2 статті 6 Конвенції з прав людини проголошує право на презумпцію невинуватості. В основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення. Недопустимість порушення таких принципів Європейський суд з прав людини засвідчив у справі «Тельфнер проти Австрії» від 20 березня 2001 року та «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства від 08 лютого 1996 року. У справах «Грабчук проти України» від 21.09.2005 року та «Шагін проти України» (2010р.) Європейський суд з прав людини встановив, що національні суди визнали заявників винними, спираючись на слабкі докази та припущення про їх причетність до вчинення злочину, чим було порушено принцип презумпції невинуватості.

Суд, оцінюючи всі докази за даним кримінальним провадженням в їх сукупності, враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).

Очевидно, що сумнівний характер вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому суспільно-небезпечного діяння не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов свій вияв як в положеннях ч.3 та ч.4 ст.17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, рішенні у справі «Коробов проти України», в якому зазначалось, що суд при оцінці доказів, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неоспорюваних презумпцій факту.

Отже, аналіз приведених обставин свідчить про те, що стороною обвинувачення суду не надано достатніх, допустимих та переконливих доказів для доведення винуватості ОСОБА_5 в тому, що він одержав неправомірну вигоду для себе за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до положень ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи в сукупності досліджені під час судового розгляду докази з точки зору достатності, допустимості та взаємозв`язку і приймаючи до уваги, що інших доказів, які б беззаперечно доводили вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України судом не здобуті, тому суд вважає, що інкриміноване йому обвинувачення в судовому засіданні не доведено, а тому його необхідно виправдати.

У відповідності до ст.124 КПК України процесуальні витрати віднести за рахунок держави у зв`язку з ухваленням виправдувального вироку.
Речові докази у справі підлягають поверненню за належністю.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 скасувати та припинити дію ухвал суду про накладення арештів.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати невинуватим та виправдати його у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 КК України у зв`язку з недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Речові докази у справі повернути за належністю.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у виді застави скасувати.

Припинити дію ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 11.08.2017 року та скасувати запобіжний захід у виді застави в межах 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 128 000 грн. та повернути їх заставодавцю ОСОБА_34

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 діб з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Полтави.

Головуючий ОСОБА_1