УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2018 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Вінницького відділу поліції головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростень Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше судимого, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий Вінницького відділу поліції головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_5 , 25.09.2018 року звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 . Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_4 , маючи не зняту та непогашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 10.07.2013, на шлях виправлення не став та повторно вчинив умисний, корисливий злочин.

А саме, 30.07.2018 приблизно о 17:10 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на пляжу поблизу буд. №1 по вул. Соборній, в м. Вінниці, помітив на землі рюкзак чорного кольору, після чого у ОСОБА_4 виник умисел на незаконне заволодіння чужим майном.

Діючи повторно, з прямим корисливим умислом, спрямованим на незаконне заволодіння чужим майном, з метою власного незаконного збагачення, ОСОБА_4 підійшов до даного рюкзака, після чого переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і ніхто не зможе його викрити, таємно, шляхом вільного доступу, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, взяв у руки даний рюкзак, у якому знаходились наступні речі, що перебували у володінні неповнолітнього ОСОБА_6 та належать його матері ОСОБА_7 : чоловіча сумка чорного кольору торгової марки "Paviol", спортивна куртка блакитного кольору з написом торгової марки "Helly Hansen", джинсові шорти блакитного кольору марки "Krulog", які не становлять матеріальної цінності для потерпілого, акустична колонка марки "Trust", вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4464-4467/18-21 від 21.08.2018 становить 611,80 грн, акустична колонка марки "JBL Charge 3 (squad)", вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4464-4467/18-21 від 21.08.2018 становить 4204,23 грн., наручний годинник марки "Curren", вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4464-4467/18-21 від 21.08.2018 становить 237,00 грн., флеш накопичувач марки "Сanyon" об`ємом 2 Gb., вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4464-4467/18-21 від 21.08.2018 становить 86,00 грн., а також посвідчення дитини багатодітної сім`ї, серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_8 , яке належить останньому та не становить для нього матеріальної цінності.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 зник з рюкзаком та переліченим його вмістом у невідомому напрямку.

В подальшому, ОСОБА_4 викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 5139,03 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

За даним фактом розпочато кримінальне провадження № 0003171 від «31» липня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення ґрунтовно підозрюється: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Коростень, Житомирської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, тимчасово непрацюючий, без постійного місця проживання, раніше судимий, а саме 07.11.2002 р. Корольовським районним судом м. Житомир. за ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 1 рік на основі ст. 75 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком на 1 рік, 30.10.2003 р. Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців на основі ст. 71 КК України до позбавлення волі строком 5 років, звільнений 27.12.2006, умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 7 місяців, 20.08.2008 р. Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 8 місяців, звільнений 18.01.2012, умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 20 днів, 10.07.2013 р. Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, звільнений 22.10.2015 у зв`язку з відбуттям покарання

У вересні 2018 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколами допиту потерпілої та свідків; протоколом огляду місця події від 31.07.2018 та іншими матеріалами кримінального провадження.

У діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Санкція ч. 2 ст. 185 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до 5 років, а відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України, вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості злочинів.
Підставою застосування вказаного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1, п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме: вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки особа схильна до вчинення кримінальних правопорушень; переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин; незаконно впливати на свідків з метою зміни їхніх показань, щоб уникнути кримінальної відповідальності або з метою отримання більш м`якого покарання за вказане кримінальне діяння.

Враховуючи викладене, особу підозрюваного ОСОБА_4 , матеріальний стан, а також те, що він офіційно не працює, не має постійного джерела доходів, стійких соціальних зв`язків та постійного місця проживання та той факт, що незважаючи на неодноразові судимості за вчинення майнових злочинів та відбуття покарання у місцях позбавлення волі ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисний злочин проти власності, а тому наявні усі підстави вважати про схильність останнього до вчинення протиправних діянь, наявність можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду, ухилятись від проведення слідчих дій, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити нові кримінальні правопорушення. Вказане свідчить про наявність ризиків, яким неможливо запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного злочину середньої тяжкості, виникає необхідність у проведенні з ним ряду слідчих дій та відпрацювання версій про причетність останнього до вчинення аналогічних злочинів. У той же час, застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 не перешкоджатиме останньому здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не гарантуватиме виконання покладених на нього обов`язків та не забезпечить дотримання розумних строків досудового розслідування.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що перебуваючи на свободі, ОСОБА_4 зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та зможе продовжити свою злочинну діяльність шляхом вчинення нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи неможливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів слідчий просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просив обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 просив не обирати йому запобіжний захід пов`язаний із позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження № 0003171, заслухавши думку прокурора та підозрюваного, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 194 ч. 1 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.177 ч. 2 КПК Українипідставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені 31.07.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003171 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

25.09.2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

На час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України обґрунтована.

У відповідності з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.
На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні злочину середньої тяжкості за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, крім того, підозрюваний не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює, тобто не має постійного джерела прибутку, не має постійного місця проживання, веде бродяжий спосіб життя, наведені обставини свідчать про відсутність соціально-стримуючих факторів, раніше неодноразово судимий на шлях виправлення не став належних висновків для себе не зробив та підозрюється у вчиненні нового злочину, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрювану, тому суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При вирішенні питання щодо задоволення клопотання слідчий суддя враховує, що прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, тому переконується в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні Летельє проти Франції від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання й подальшого тримання під вартою.
Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом, тому слідчий суддя вважає, що, з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу, ОСОБА_4 необхідно визначити заставу.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії», ухваленому Великою Палатою від 28 вересня 2010 року за № 12050/04, сума застави за звільнення з-під варти заявника не була надмірною. У рішенні, у справі «Мангурас проти Іспанії», Європейський суд з прав людини постановив, що не було порушено ч. 3 ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за наступних підстав: «Відповідно до ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи. Органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більш того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується».

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 395, 400 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого Вінницького відділу поліції головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Визначити строк тримання під вартою ОСОБА_4 до 23 листопада 2018 року в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 23 листопада 2018 року.

Одночасно визначити заставу в розмірі 3 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 5523 ( п`ять тисяч п`ятсот двадцять три) гривень, які можуть бути внесені як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави наступний обов`язок прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою.

Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.
У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
У разі невиконання ОСОБА_4 покладеного на нього обов`язку, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя