Ухвала

22 лютого 2018 р.

м. Київ
справа № 592/11159/16-к

провадження № 51-4177 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 16 листопада 2017 року відносно ОСОБА_5 ,
встановив:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимоги пунктів 1,4 ч. 2 та ч. З цієї статті.
Згідно зі ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються: найменування суду касаційної інстанції: обґрунтування заявлених скаржником вимог із відображенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. Також якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає це в касаційній скарзі.
Проте наведених положень процесуального закону потерпілою не дотримано, оскільки направляючи до суду 14 лютого 2018 року свою касаційну скаргу, вказала, що скарга подається до Верховного Суду України, що не відповідає приписам п. 21 ч. 1 ст. З КПК (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147 - VIII), згідно з якою судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Разом з тим, в поданій скарзі не міститься обґрунтування допущення судами першої та апеляційної інстанцій таких істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою обов`язкову зміну вироку та ухвали (в частині вирішення цивільного позову) на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК , з огляду на точний зміст приписів статей 129, 412, 413, 419 цього Кодексу у їх взаємозв`язку. Крім того, потерпіла посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури.

Попри те, що вирок був предметом перевірки в порядку апеляційної процедури потерпілою не зазначено конкретних порушень закону, які, на її думку, було допущено апеляційним судом та які саме доводи залишились поза увагою цього суду, а тому й немає обґрунтування незаконності ухвали суду апеляційної інстанції.
Поміж іншого, відповідно до ч. З ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.
Оскільки касаційна скарга потерпілої не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити її без руху та встановити строк, необхідний для усунення зазначених в ухвалі недоліків (потерпілою має бути підтверджено, що нею не пропущений встановлений ухвалою суду строк при повторному зверненні до суду).

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 16 листопада 2017 року відносно ОСОБА_5 залишити без руху та надати їй строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог, касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 єва ОСОБА_3