Справа №377/352/18
Провадження №1-кп/377/36/18
26 червня 2018 року Славутицький міський суд Київської області в складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, не працюючого, освіта повна загальна середня, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 11.06.2012 Суворовським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення строком 4 роки 6 місяців, -
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
21 червня 2018 року до суду надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, розписками обвинуваченого та захисника про отримання їх копій, списком осіб, яких необхідно викликати у судове засідання, заявами потерпілої ОСОБА_6 та угодою про визнання винуватості від 15 червня 2018 року, укладеної між обвинуваченим та прокурором.
Ухвалою судді від 21 червня 2018 року призначено підготовче судове засідання.
Потерпіла ОСОБА_7 в підготовче судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, надіслала на адресу суду заяву, в якій просила проводити судове засідання за її відсутності.
Виконавши вимоги ст. 474 КПК України, вислухавши думку прокурора, який просив затвердити угоду та ухвалити вирок, вислухавши думку обвинуваченого, та його захисника, які також просили затвердити угоду та ухвалити вирок, перевіривши угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим на відповідність вимогам ст. 468-470, 472, 474 КПК України, суд дійшов наступного висновку.
Згідно обвинувального акту та угоди про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_5 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно, за наступних обставин.
31 травня 2018 року, приблизно о 10 годині 20 хвилин, ОСОБА_5 перебуваючи на тротуарній доріжці поблизу будинків № 6 та № 7 Бєлгородського кварталу м. Славутич Київської області, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_7 , на шиї якої був золотий ланцюжок з хрестиком та вирішив відкрито заволодіти вказаним майном.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, відкрите викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, розуміючи, що ОСОБА_7 його бачить, зірвав з шиї останньої золотий ланцюжок 585 проби, вагою 3,64 грама, довжиною 45 см., вартістю 1188,73 гривень та золотий хрестик з розп`яттям 585 проби, вагою 0,56 грама, вартістю 640,03 гривень. Після цього ОСОБА_5 з місця злочину втік, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріального збитку на загальну суму 1828,76 гривень.
В подальшому ОСОБА_5 розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Своїми зазначеними діями ОСОБА_5 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Згідно правила ч. 1 ст. 474 цього Кодексу якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду.
Відповідно до п.1 ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Як зазначено у ч.7 ст.474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні, якщо, зокрема, відповідно до п.1, п.2 цієї частини ст. 474 КПК України, умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та умови угоди не відповідають інтересам суспільства.
За правилом абз.5 ч.4 ст.469 КПК України укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Як вбачається із змісту заяви потерпілої ОСОБА_7 , яка надійшла до суду разом з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості, і адресована прокурора, потерпіла зазначила, що ОСОБА_5 відшкодована їй заподіяна злочином майнова та моральна шкода, будь-яких претензій до нього вона не має і просить призначити ОСОБА_5 покарання за вчинений ним злочин, не пов`язане з позбавленням волі.
Проте, вказана заява потерпілої не містить згоди прокурору на укладення ним угоди про визнання винуватості, як передбачено абз. 5 ч.4 ст. 469 КПК України.
Зміст угоди про визнання винуватості повинен відповідати вимогам ст. 472 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.
Як вбачається із змісту угоди, укладеної між обвинуваченим та прокурором у даному кримінальному провадженні, в ній відсутні істотні для даного кримінального провадження обставини, та беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчинені інкримінованого злочину, оскільки в тексті угоди обвинувачений беззастережно визнає винуватість за пред`явленим обвинуваченням за ст.198 КК України, тоді як обвинуваченому інкримінований злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України.
За умовами угоди про визнання винуватості, укладеної 15 червня 2018 року між прокурором та обвинуваченим, сторони угоди погодили покарання, яке має понести ОСОБА_5 за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі на строк п`ять років та на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання із застосуванням іспитового строку на три роки.
За змістом ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім, випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Згідно ч.2 ст. 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення, якщо сторонами угоди узгоджено покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Як вбачається із змісту угоди про визнання винуватості, обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, відбував покарання у місцях позбавлення волі, та, звільнившись з місць позбавлення волі, маючи не зняту і не погашену в установленому порядку судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став, а відкрито викрав чуже майно, повторно.
Зазначені обставини ставлять під сумнів можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку, оскільки не дають підстав для висновку про те, що обвинувачений може виправитися без відбування покарання. З урахуванням характеру фактичних обставин злочину, вчинення якого інкримінують ОСОБА_5 , особи обвинуваченого, суд вважає, що узгоджене сторонами покарання суперечить інтересам суспільства в частині забезпечення принципу визначення попередженню вчинення аналогічних злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами.
Таким чином, узгоджене сторонами покарання свідчить про невідповідність умов угоди інтересам суспільства.
Згідно положень ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має насамперед вирішити питання про затвердження угоди або відмови у затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Виходячи з цього, суд вважає правильним відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості, оскільки умови угоди про визнання винуватості суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та не відповідають інтересам суспільства.
Керуючись ст. ст. 314, 469-474 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Ухвала не може бути оскаржена і набирає законної сили в момент ухвалення.

Суддя ОСОБА_1