Справа № 215/1400/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2018 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 21.05.2018 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу обвинуваченому було продовжено строк дії запобіжного заходу тримання під вартою по 25.07.2018 р..
Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачений заперечував проти клопотання прокурора, просить обрати домашній арешт.

Суд заслухавши учасників процесу вважає, що обвинуваченому слід продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів - по 23.09.2018 р., включно, та відповідно відмовити в зміні запобіжного заходу на домашній арешт.

Суд, в обґрунтування обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження строку його дії, посилався на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, порушив покладені на нього обв`язки визначені ухвалою суду про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту, не працює, переховувався від органів досудового слідства, може вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, п. 4 ст. 5 Конвенції забезпечує особам, яким обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи, що означає необхідність перевірки не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, за якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою. При цьому, рішення суду про продовження строку тримання під вартою, не може базуватися на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Суд має зясувати можливість застосування до особи, яка тримається під вартою, будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою.

Оскільки, обставини на які посилався суд при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не змінилися, суд вважає, що інший запобіжний захід не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, так як він, обвинувачується у тому, що маючи не погашену судимість, вчинив тяжкий злочин, може переховуватися від суду, про що свідчить його оголошення в розшук на стадії досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого, свідків, продовжити свою злочинну діяльність, тобто вчинити інше кримінальне правопорушення, чим перешкоджати кримінальному провадженню, яке є суспільним інтересом, що незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 197, 199, 315 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по 23.09.2018 р., включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: