Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/236/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.04.2018 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому кримінальне провадження № 000175 від 16 жовтня 2017 року стосовно ОСОБА_9 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 25 січня 2018 року, яким:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоселиця, Ульяновського району Кіровоградської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, працює начальником зміни виробничого департаменту ТОВ « Відродження» смт. Голованівськ, учасника бойових дій у зв`язку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст.135 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки; за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

На підставі ст. 70 КК України,за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_9 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Ухвалено про стягнення з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 3660 грн. 77 коп.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватим та засуджено за те, що він 16 жовтня 2017 близько 07 год. 30 хв. в порушення п. 2.9 (а) ПДР України (п. 2.9. водію забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння), перебуваючи в стані середнього ступеню алкогольного сп`яніння (згідно висновків судово - медичних експертиз № 3641 від 19.10.2017 та № 1452 від 30.10.2017, в крові останнього виявлено етиловий спирт в кількості 1,92 г/дм3), керував автомобілем "ЗАЗ-1103 Славута", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на праві приватної власності, рухаючись в світлу пору доби по автодорозі Т2415 "Голованівськ-Благовіщенське" по вул.. Мічуріна в межах с. Новоселиця, Благовіщенського району, Кіровоградської області, з боку смт. Голованівськ в напрямку міста Благовіщенське, грубо порушуючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б) і (д) ПДР України (п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху), через наявний стан середнього ступеню алкогольного сп`яніння позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, щоб мати можливість постійно контролювати напрямок його руху та не створювати небезпеки іншим учасникам дорожнього руху.
Під час подальшого руху, в зазначений час, на вказаному автомобілі, у вказаному напрямку, навпроти будинку № 4, розташованого по вищезазначеній вулиці, ОСОБА_9 , без нагальної на те потреби, не пов`язаної із забезпеченням безпеки дорожнього руху, виїхав на смугу зустрічного руху, при вільній своїй правій смузі руху, не контролюючи свої дії через наявний стан алкогольного сп`яніння, не вибрав безпечної швидкості руху керованого транспортного засобу, допустив подальший виїзд автомобіля на узбіччя зустрічної смуги руху, де не вибрав безпечний інтервал між своїм автомобілем та пішоходом ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалась по узбіччю в попутному з автомобілем напрямку, допустив на неї наїзд, чим грубо порушив вимоги п.п. 1.10, 10.1, 12.1 ПДР України, а саме: 1.10... узбіччя - виділений конструктивно або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів...; 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху; 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Вищевикладені невідповідні дії водія ОСОБА_9 вимогам п.п. 2.3 (б), «д 2.9. (а); 10.1 та 12.1 ПДР України знаходяться в причинному зв`язку з фактом наїзду на пішохода.
У результаті наїзду на пішохода автомобіль «ЗАЗ-110307», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 отримав механічні пошкодження, проте останній продовжив рух на пошкодженому автомобілі до домоволодіння АДРЕСА_2 , де залишив транспортний засіб, а сам ( ОСОБА_9 ) прослідував до домоволодіння де проживає його рідна сестра ОСОБА_11 , а саме: за адресою АДРЕСА_2 , де переховувався від правоохоронних органів до 12 год. 30 хв. 16.10.2017, чим грубо порушив вимоги п. 2.10 (а, б, в, г, ґ, д, е) ПДР (п. 2.10. У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:а)негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу; ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо- транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди).
Таким чином, ОСОБА_9 достовірно знаючи, що своїми діями, пов`язаними з порушенням Правил дорожнього руху, у результаті яких відбувся наїзд на пішохода, з наступним його падінням і контактуванням з дорожнім покриттям, та як наслідок перебуванням його в безпорадному стані (без свідомості), не вжив можливих заходів для надання першої допомоги потерпілій ОСОБА_10 , яку своїми діями поставив в небезпечний для життя стан, чим завідомо залишив без допомоги вказану особу, і з місця пригоди зник, переховуючись з 07 год. 30 хв. по 12 год. 30 хв. 16.10.2017 від правоохоронних органів.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 65 від 14.11.2017, отримала тілесні ушкодження у вигляді політравми: відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток основи та склепіння черепу, відкритого перелому середньої третини правої гомілки, відкритого перелому верхньої третини лівого плеча, закритої тупої травми грудної клітки з множинними переломами ребер та пошкодженням тканини легені зліва, закритої тупої травми живота з розривом селезінки, крововиливом в навколо ниркову клітчату зліва, забійних ран тім`яно-потиличної ділянки голови, правого стегна та правої гомілки, полосовидних саден передньої поверхні живота, які мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, а в даному випадку призвели до смерті. Смерть останньої знаходиться в прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 , не оспорюючи юридичну кваліфікацію своїх дій та доведеність його винуватості просить змінити вирок суду та призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України не пов`язане із позбавлення волі, вказуючи на те, що суд при призначенні йому надто суворого та несправедливого покарання не врахував те, що він за місцем проживання та місцем роботи характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, є учасником бойових дій у зв`язку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, а також його щире каяття, повне визнання вини та активне сприяння слідству у розкритті даного кримінального правопорушення, а тому вважає, що при таких пом`якшуючих обставинах, його виправлення можливе і без ізоляції від суспільства.

Провівши за клопотанням обвинуваченого судове слідство в обсязі дослідження характеризуючих даних обвинуваченого, заслухавши в дебатах думку прокурора та потерпілого ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали скаргу обвинуваченого та просили її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає за таких підстав.

За змістом положень ч.1 та 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить, що під час судового розгляду не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку ( ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Кваліфікація дій ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 286 та ч.1 ст.135 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані, коли він сам поставив потерпілу в небезпечний для життя стан, в апеляційній скарзі обвинуваченим не оспорюється, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України відсутні підстави для визнання апеляційним судом кваліфікації неправильною.

Згідно диспозиції ст. 286 КК України кримінальна відповідальність за зазначеним законом настає, як у разі порушення особою, що керує транспортним засобом, правил безпеки дорожнього руху, так і за порушення правил експлуатації транспорту, тобто об`єктивна сторона злочину включає такі обов`язкові ознаки, як діяння, обстановку, наслідки та причинний зв`язок між діянням і наслідками.

Діяння полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту під час керування транспортним засобом.
Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності і полягати у вчиненні дій, які заборонені правилами (проїзд на забороняючий сигнал світлофора, експлуатація автомобіля з певними технічними несправностями тощо); невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту (не зниження швидкості руху відповідно до дорожньої обстановки чи приписів дорожніх знаків, неправильне користування зовнішніми світловими приладами).

Обстановка вчинення даного злочину характеризується тим, що діяння вчиняється та наслідки настають в обстановці дорожнього руху, тобто в процесі пересування транспортних засобів.

Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винним, закономірно, з необхідністю тягне за собою наслідки, передбачені ст. 286 КК України.

Суб`єкт злочину спеціальний - осудна особа, яка досягла 16-річного віку і керує транспортним засобом.

З обсягу та характеру фактичних обставин цієї справи, які ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються, вбачається, що дана дорожньо-транспортна пригода відбулась 16 жовтня 2017 року приблизно 07.30 год. в світлу пору доби на автодорозі Т2415 "Голованівськ-Благовіщенське" по вул.. Мічуріна в межах с. Новоселиця, Благовіщенського району, Кіровоградської області, з боку смт. Голованівськ в напрямку м. Благовіщенське, ОСОБА_9 керуючи автомобілем «ЗАЗ-1103 Славута», реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , яка рухалася по узбіччю в попутному з автомобілем напрямку.

В результаті наїзду ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 65 від 14.11.2017 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент заподіяння та призвели до смерті ОСОБА_10 .

Як пояснив ОСОБА_9 під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, він свою вину визнає повністю, у вчиненому щиро розкаюється, фактичних обставини цієї справи, викладених у вироку суду не оспорює.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції в оскаржуваному вироку зазначив про те, що враховує ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких та невеликої тяжкості, його особу, який за місцем проживання характеризується посередньо, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Обставиною, яка пом`якшує ОСОБА_9 покарання суд визнав його щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує ОСОБА_9 покарання суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно роз`яснень п.п. 1,3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись засад покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, тощо).

Положеннями ч. 2 ст. 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Враховуючи ступінь тяжкості та ступінь суспільної небезпечності вчинених ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, його особи, який з місця вчинення злочину зник, намагався уникнути кримінальної відповідальності, під час вчинення кримінального правопорушення перебував в стані алкогольного сп`яніння, матеріальні збитки завдані потерпілому не відшкодував, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувачений ОСОБА_9 , як особа представляє суспільну небезпеку, а його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_9 за сукупністю злочинів, остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, є справедливим, відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що при призначенні покарання судом першої інстанції не достатньо враховано його особу, щире каяття та повне визнання вини, а також те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі є безпідставними, оскільки ці дані судом при призначенні ОСОБА_9 покарання враховані, про що зазначено в оскаржуваному вироку, підстав для призначення ОСОБА_9 більш м`якого покарання, колегія суддів не вбачає.

А тому доводи обвинуваченого про незаконність вироку суду першої інстанції, через невідповідність призначеного йому покарання ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі, на думку колегії суддів є безпідставними і констатуються обвинуваченим з суб`єктивних, надуманих мотивів.

Колегія суддів вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та зміну законного та обґрунтованого вироку Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 25 січня 2018 року - відсутні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 408, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 25 січня 2018 року в кримінальному провадженні № 000175 від 16 жовтня 2017 року стосовно ОСОБА_9 за ч.1 ст. 135 та ч.2 ст. 286 КК України - без змін.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2 .