Справа № 344/1712/18
Провадження № 1-кс/344/699/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 про повернення грошових коштів, що були предметом кримінального правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулася з вказаною скаргою, в обґрунтування якої посилалася на викладені в ній обставини. Просила зобов`язати слідчого Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області , прокурора Івано-Франківської місцевої прокуратури прийняти процесуальне рішення про повернення їй грошей в сумі 20000 гривень, що були предметом кримінального правопорушення.

ОСОБА_4 та її представник в судовому засіданні вимоги скарги підтримали в повному обсязі, просили задоволити.

Слідчий (уповноважена особа) будучи повідомленим належним чином в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів скарги на даний час у кримінальному провадженні вживаються заходи, щодо виконання вимог ст. 278 КПК України за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 2 ст. 190, ч. З ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України.

Щодо повернення речових доказів у провадженні (грошових коштів) відповідно до вимог статей 79, 80 КПК та Наказу від 27.08.2010 № 51/401/649/471/23/125 про затвердження Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду (в новій редакції) речові докази (за винятком тих, що швидко псуються) повинні зберігатися до набрання вироком законної сили або до закінчення строку оскарження постанови про закриття справи.

Згідно вимог ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Пунктом 1 частини 6 статті 100 КПК України встановлено, що речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

А тому, враховуючи вищенаведене, вважаю, що скарга є необгрунтованою та не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 100, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_4 про повернення грошових коштів, що були предметом кримінального правопорушення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали складено 15.03.2018 року.