справа № 563/841/17
провадження № 1-кп/563/105/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.12.2017 року

Корецький районний суд Рівненської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
представника потерпілої ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Корець кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000227 від 21.06.2017 року по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Колодіївка, Корецького району, Рівненської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , розлученого, непрацюючого, раніше не судимого,-
за частиною 1 статті 164 Кримінального кодексу України, -
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 14.03.2013 року, яке набрало законної сили 10.04.2013 року, зобов`язаний щомісячно сплачувати аліменти на користь ОСОБА_7 , 1993 року народження на утримання дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 500 (п`ятисот) гривень щомісячно, починаючи з 08 лютого 2013 року до повноліття дитини.

Однак, обвинувачений ОСОБА_4 будучи працездатним і попередженим державним виконавцем про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, в період часу з серпня 2015 року по 21.06.2017 року свідомо, злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 14.03.2013 року, коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_8 , в результаті чого виникла заборгованість у сумі 11500 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав повністю та показав, що дійсно, з серпня 2015 року не сплачував аліменти у зв`язку із відсутністю коштів. Надав пояснення, що хотів сплатити аліменти на відкритий у банку рахунок своєї дочки ОСОБА_8 . У вчиненому обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся та просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності.
Захисник в судовому засіданні просила суд на підставі ст.48 Кримінально кодексу України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, оскільки обвинуваченим вчинено злочин невеликої тяжкості вперше та у зв`язку із сплатою аліментів відбулась зміна обстановки та вчинене діяння втратило суспільну небезпечність. Щодо цивільного позову вказала, що немає підстав для його задоволення, оскільки сплачена матеріальна шкода в повному обсязі та не надано жодних належних доказів у нанесені обвинуваченим моральної шкоди.
Представник потерпілої в судовому засіданні наголосила, що матеріальна шкода обвинуваченим не була добровільно сплачена, а стягнута виконавчою службою в примусовому порядку. Підтримала цивільний позов в повному обсязі. Міру покарання для обвинуваченого просила обрати у вигляді арешту.
Окрім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина стверджується доказами зібраними органом досудового слідства та перевіреними судом.
Зокрема, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 повідомила, що дійсно з серпня 2015 року і до тепер обвинувачений не сплачував аліментів. Заборгованість у сумі 11500 грн. примусово стягнена на її користь у вересні 2017 року. Пояснила, що обвинувачений дитині зовсім не допомагає, аліменти не сплачує.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона є начальником Корецького РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області, та що в неї на виконанні перебуває виконавчий лист про стягнення аліментів із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь його неповнолітньої дитини. Зазначила, що у травні 2013 року було відкрите виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на користь ОСОБА_9 на утримання його неповнолітньої дитини. У червні 2013 року постановою ДВС на майно боржника ОСОБА_4 було накладено арешт. Після цього обвинувачений нерегулярно сплачував аліментні платежі до 2015 року. ОСОБА_4 на виклики до органів ДВС не з`являвся, застосований до нього привід виконаний не був. Повідомила суду, що після телефонного дзвінка матері ОСОБА_4 , останній з`явився, був попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів та отримав розрахунок заборгованості. Однак вжиті заходи результатів не дали. ОСОБА_4 і надалі ухилявся від сплати аліментів.

Крім цього, в обґрунтування винуватості ОСОБА_4 сторона обвинувачення посилається на ряд письмових доказів, які в судовому засіданні були безпосередньо досліджені, а саме:
- копія свідоцтва про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно якого її батьком є ОСОБА_4 та матір`ю ОСОБА_7 ;

- рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 14.03.2013 року, згідно якого позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дитину та дружину задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_4 , 1985 року народження, уродженця с.Колодіївка, Корецького району, Рівненської області на користь ОСОБА_7 , 1993 року народження аліменти на утримання дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 500 (п`ятисот) гривень щомісячно, починаючи з 08 лютого 2013 року до повноліття дитини;
- виконавчий лист від 17.04.2013 року, який пред`явлено до виконання на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 14.03.2013 року;
- довідка-розрахунок по сплаті аліментів ОСОБА_4 , згідно якої заборгованість станом на 21.06.2017 року становить 11500 грн.;
- виписка Філії-Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» з рахунку ОСОБА_4 ( НОМЕР_1 ), згідно якої станом на 22.06.2017 року вихідний залишок на рахунку становить 11775,30 грн.;
- повідомлення начальника Корецького РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області № 474 від 21.06.2017 року про право звернення до правоохоронних органів з заявою про вчинення боржником ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КК України.
Таким чином, суд вважає беззаперечно встановленим факт того, що ОСОБА_4 протягом тривалого часу, з серпня 2015 року по червень 2017 року, злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 14.03.2013 рокукоштів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з чим, протягом вказаного періоду виникла загальна заборгованість в сумі 11500 гривень 00 копійок, а тому суд прийшов до висновку та вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому дій доведено у повному обсязі, його дії вірно кваліфіковані органами досудового слідства, оскільки своїми умисними діями, які виразилися у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), ОСОБА_4 , вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України.

Суд не знаходить підстав для застосування ст.48 Кримінально кодексу України, а саме звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, оскільки коштина утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 , обвинуваченим добровільно не було сплачено, а стягнено виконавчою службою у примусовому порядку згідно виконавчого листа від 17.04.2013 року, а таким чином не відбулося зміни обстановки і як наслідок діяння не втратило суспільної небезпечності .

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу винного, обставини справи.
Обвинувачений ОСОБА_4 , згідно досудової доповіді Корецького районного сектору з питань пробації не становить високої небезпеки для суспільства, його виправлення можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога і лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття.
Обставин, що обтяжують його покарання, судом не встановлено.
Враховуючи всі наведені вище обставини, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, з призначенням йому покарання у вигляді громадських робіт.
У кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_9 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 на її користь матеріальну шкоду в розмірі 11500,00 гривень та стягнення моральної шкоди в розмірі 20000 грн.
При вирішенні заявленого цивільного позову суд виходить із такого.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В ході судового розгляду, було встановлено, що завдана майнова шкода у розмірі 11787 (одинадцять тисяч сімсот вісімдесят сім) грн. 78 коп. у вересні 2017 року була примусово стягнута з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 , що підтверджується розпорядженням державного виконавця № 37853098 від 14.09.2017 року, а тому суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Суд приймає до уваги, що внаслідок не сплати обвинуваченим аліментів на утримання дитини, потерпіла зазнала моральної шкоди, оскільки вона була змушена додавати додаткових зусиль для організації свого життя та життя доньки. Разом з тим, суд вважає, що розмір моральної шкоди - 20000 грн., який просить стягнути потерпіла ОСОБА_9 , визначений без врахування глибини душевних страждань та засад розумності, виваженості і справедливості.
Враховуючи обставини справи, суд вважає, що цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди з врахуванням принципів розумності і справедливості, підлягає задоволенню частково, а тому з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_9 необхідно стягнути на відшкодування моральної шкоди 4000 (чотири тисячі) гривень.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди задоволені частково, суд стягує на її користь судовий збір, пропорційний задоволеним позовним вимогам, що становить 320 грн. 00 коп.
Клопотань від учасників судового провадження про обрання запобіжного заходу обвинуваченому не надходило.
Процесуальні витрати та речові докази відсутні.
Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити йому покарання у виді 120 (сто двадцять) годин громадських робіт.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_9 на відшкодування моральної шкоди заподіяної злочином 4000 (чотири тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 понесені цивільним позивачем витрати щодо сплати судового збору в розмірі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок.
На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Рівненської області через Корецький районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1