Справа № 487/477/18
Провадження № 1-кс/487/318/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2018 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , представника заявника ОСОБА_3 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві скаргу ТОВ "РосКосметика" на бездіяльність начальника Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

ВСТАНОВИВ:
30.01.2018 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла вказана скарга ТОВ "РосКосметика", яка мотивована тим, що 19.01.2018 р. за вих. № 12/РК-3 директор ТОВ "РосКосметика" ОСОБА_5 подав начальнику Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 заяву про злочин службової особи. Враховуючи, що минув строк, встановлений для прийняття процесуального рішення і вчинення інших процесуальних дій, передбачених ч. 1 ст. 214 КПК України, а потерпілий і заявник не отримав повідомлення про внесення до ЄРДР прокурором відомостей про обставини, що можуть свідчити про вчинення прокурором кримінального правопорушення, в скарзі просить зобов`язати прокурора не пізніше 24 годин після одержання ухвали слідчого судді, внести до ЄРДР відомості з його заяви від 12.01.2017 р. про обставини, що можуть свідчити про вчинення службовими особами кримінального правопорушення.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 доводи скарги підтримав, просив задовольнити скаргу.

Прокурор в судове засідання не з`явився, причину не повідомив.

Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено в судовому засіданні 19.01.2018 р. директор ТОВ "РосКосметика" ОСОБА_5 звернувся до Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 із заявою про скоєння злочину суддею Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364, 366, 367, 375 КК України.

В заяві директор ТОВ "РосКосметика" ОСОБА_5 зазначає, що 16.11.2017 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_7 через несумлінне ставлення до своїх службових обов`язків прийняла до розгляду «Протокол про порушення митних правил №0186/50400/17» від 01.11.2017 р. шляхом надання підробленого документу, СМR №31616817 від 07.03.2017 р. в той час як такої міжнародної товарно-транспортної накладної серед 88 арк. додатків до протоколу при ознайомлення з матеріалами справи в суді апеляційної інстанції не було знайдено ні в паперовій, ні в електронній формі. В 1-му абзаці мотивувальної частини постанови суддя зазначила, що підроблення міжнародної товаро-транспортної накладної є проставлення на ній СМR підроблених відбитків штампів про проходження санітарно-епідеміологічного контролю, в той час як представник Миколаївської митниці ДФС зазначив, що підроблення полягає у відсутності в журналах звернень ТОВ «РосКосметика» про проведення контролю.

В 3-му абзаці 2-ї сторінки офіційного документу, в мотивувальній частині постанови суддя зазначила, що як нею встановлено декларантом ТОВ «РосКосметика» ОСОБА_8 до Миколаївської митниці ДФС направлено електронну копію СМR з номером 31616817 від 07.03.2017 р., але такої накладної взагалі не існує, та ОСОБА_8 до Миколаївської митниці ДФС така накладна не направлялася.

Також в мотивувальній частині постанови суддя зазначила, що як нею встановлено: зазначена СМR з цим номером вказана у гр.44 НД, а фактично у гр.44 НД зазначена СМR без номеру; декларантом ТОВ «РосКосметика» ОСОБА_8 до Миколаївської митниці ДФС направлено електронну копію СМR з номером 31616817 від 07.03.2017 р. з відбитком штампу про проведення 17.03.2017 р. санітарно-епідеміологічного контролю Держпрод-споживслужби в Миколаївській області. Але вивченням електронної копії СМR встановлено, що штамп проходження санітарно-епідеміологічного контролю Держпродспожив служби в Миколаївській області взагалі відсутній.

Наразі, в наявності на цій СМR штамп іншої установи про проходження зазначеного виду контролю 18.03.2017 р., а не 17.03.2017 р., як зазначено в постанові.

Посилаючись на викладені обставини, директор ТОВ «РосКосметика» в заяві вказує, що з метою приховати ці обставини суддя, зловживаючи своїм службовим становищем, порушила правовий і процесуальний порядок, обмежила право на захист, відмовилася призначити і провести експертизу для встановлення відсутності підроблення накладної. допитати свідків і понятих; внесла до офіційного документу, до постанови завідомо неправдиві відомості про триваюче порушення митних правил; постановила судове рішення про стягнення вартості товару, в той час як законом передбачена його конфіскація, а суддя не відзначила в постанову це додаткову стягнення.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і є предметом оскарження в порядку ст.303 КПК України, полягає у невнесенні вказаними особами відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені ч.5 ст.214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

Положення ст. 214 КПК перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ним Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В судовому засіданні встановлено, що заява директор ТОВ «РосКосметика» всупереч вимогами ст. 214 КПК України, не містить викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зокрема у поданій заяві не вказано будь-яких ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364, 366, 367, 375 КК України. Фактично, заява директор ТОВ «РосКосметика», подана до Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 19.01.2018 р., свідчить про його незгоду з прийнятим суддею ОСОБА_7 судовим рішенням постановою від 16.11.17 р., за наслідками розгляду протоколу про вчинення ОСОБА_8 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України.

Незгода з рішенням судів сама по собі не може вказувати на наявність в діях судді ознак злочину. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Так, у постанові Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 р. "Про незалежність судової влади" роз`яснено, що "відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені".

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Конституційним Судом України в своєму рішенні у справі №2-рп/2011 від 11.03.2011 року також було акцентовано, що оцінка вчинених суддею процесуальних дій може здійснюватися тільки судами апеляційної чи касаційної інстанції.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна ради європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку №11 (2008) до уваги Комітету ОСОБА_3 Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Крім того, відповідно до пунктів 1 та 2 Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, незалежність судових органів гарантується державою та закріплюється у Конституції або законах країни. Усі державні та інші установи зобов`язані шанувати незалежність судових органів та дотримуватися її. Судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів та відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонукань, тиску, погроз або прямого чи непрямого втручання з будь-якого боку і хоч би з яких причин.

Як зазначено у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, метою забезпечення незалежності судової влади є гарантування кожній особі основоположного права на розгляд справи справедливим судом лише на законній підставі та без будь-якого стороннього впливу.

Незалежність та недоторканність суддів гарантують статті 126 і 129 Конституції України, якими встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Законом України Про судоустрій і статус суддів визначено умови виконання професійних обов`язків суддів та правові засоби, за допомогою яких забезпечується реалізація конституційних гарантій самостійності судів та незалежності суддів.

Відповідно до положень частин 1, 3 статті 6 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Положення частини другої статті 126 Конституції України "вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється" треба розуміти як забезпечення незалежності суддів у зв`язку із здійсненням ними правосуддя, а також як заборону щодо суддів будь-яких дій незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, установ та організацій, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, фізичних та юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків або схилити їх до винесення неправосудного рішення тощо (Рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004).

Згідно з положеннями статті 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

Притягнення судді до кримінальної відповідальності є однією з форм контролю за діяльністю носіїв судової влади, завданням якої має бути досягнення балансу між засадами незалежності й недоторканності суддів та їх кримінальною відповідальністю у разі вчинення ними кримінально караного протиправного діяння.

Проте процедура притягнення судді до кримінальної відповідальності не може бути використана для здійснення тиску на суддю з метою прийняття ним потрібного судового рішення.

Таким чином, незгода учасника судового процесу у справі з прийнятим судовим рішенням не може бути приводом до реєстрації заяви, повідомлення про вчинене суддею кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення скарги ТОВ «РосКосметика».

Керуючись ст.ст.303-307, 309 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги ТОВ "РосКосметика" на бездіяльність начальника Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1