Справа № 461/7194/17
Провадження № 1-в/461/243/17
УХВАЛА
02.11.2017 року суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю: прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , представника Львівської установи виконання покарань №19 ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Львові клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 7 вересня 2017 року,
20 жовтня 2017 року до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 7 вересня 2017 року.
Судом встановлено, що вироком Личаківського районного суду м.Львова від 25 вересня 2017 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначено покарання у вигляді штрафу у 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 вирішено рахувати з 21 серпня 2015 року.
Вирок суду набрав законної сили.
У відповідності до вимог ст.4 Закону України «Про амністію у 2016 році» (далі - Закон) від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 7 вересня 2017 року, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, зазначені у статті 1 цього Закону, засуджені за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.
Згідно ст.1 Закону особами, які підлягають звільненню від відбування покарання є: а) які на момент вчинення злочину були неповнолітніми; б) жінок, вагітних на день набрання чинності цим Законом; в) не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами; г) яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572; ґ) які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; д) ветеранів війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"); е) учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи - осіб, які підпадають під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та аналогічних законів інших держав - колишніх республік СРСР; є) які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.
У судовому засіданні встановлено відсутність будь-яких підстав звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання
Заслухавши думку прокурора, який заперечив проти задоволення заяви засудженого ОСОБА_4 , пояснення засудженого, який просив клопотання задовольнити та представника СІЗО, який заперечив проти задоволення клопотання, враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку що в задоволені клооптання засудженого ОСОБА_4 про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році» слід відмовити.

Керуючись ст.ст.537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, Законом України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 7 вересня 2017 року, суд
у х в а л и в :

В задоволенні клопотаннязасудженого ОСОБА_4 про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 7 вересня 2017 року, відмовити.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення, засудженим протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1