Провадження №1-кп/523/402/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2018 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
перекладача ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт та додані до нього документи за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.3,4 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт з наданими до нього документами за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 за ч.ч.3,4 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що обвинувачений немає місця реєстрації на території України, є громадянином іншої держави, раніше судимий, судимість не знята та не погашена, а також, те що останній скоїв тяжкі злочини, судовий розгляд не завершений, на сьогоднішній день ризики не втратили своєї актуальності, обвинувачений може переховуватися від суду та впливати на свідків та потерпілих.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, так як останнє подане не в письмові формі та заявила клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, а саме домашній арешт у певний період доби, так як останній має постійне місце проживання в м. Одесі, одружений, має на утриманні малолітню дитину, віком 5 місяців, позитивно характеризується за місцем проживання, немає наміру переховуватися від суду та будь-яким чином впливати на свідків, потерпілих у вказаному кримінальному провадженні, ризики передбачені ст. ст. 177,178 КПК України не доведені . Додала консультативний висновок спеціаліста КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» щодо ОСОБА_11 , яка являється дружиною вказаного обвинуваченого та на даний час тяжко хворіє, в зв`язку з чим потребує стороннього догляду. Крім того, потерпілими у вказаному кримінальному провадженні не заявлені цивільні позови, що в свою чергу свідчить про відсутність майнових претензій останніх до обвинувачених.
Обвинувачений ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_8 , його захисник ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_6 , його захисник ОСОБА_7 , підтримали думку захисника ОСОБА_5 .
Прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, так як відсутні підстави для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, як домашній арешт.

Вислухавши клопотання прокурора, клопотання захисника ОСОБА_5 , думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 201 Кримінального процесуального кодексу України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Під час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.
Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:
-тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;
-у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
Враховуючи викладене, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 - стан його здоров`я, його вік, наявність міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання в м. Одесі, позитивної характеристики за місцем проживання; обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, а саме необхідність в догляді за дружиною, яка хворіє на небезпечне захворювання пневмонію, суд вважає за виняткову обставину стан здоров`я дружини обвинуваченого ОСОБА_4 , необхідність допомоги у догляді за малолітньою дитиною, віком 5 місяців, так як дружина та малолітня дитина проживають самостійно та приходить до висновку про можливість зміни запобіжного заходу останньому з тримання під вартою на домашній арешт в певний період доби.
Крім того, доводи прокурора про можливе ухилення ОСОБА_4 від суду, продовження злочинної діяльності, вплив на свідків чи інше перешкоджання судовому розгляду даного кримінального провадження, на думку суду, є недостатніми для продовження утримання обвинуваченого під вартою - через відсутністю конкретних доказів про реальне існування таких ризиків.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
За такого, враховуючи, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, суд вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт в певний період доби забезпечить дотримання обвинуваченим ОСОБА_4 , процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження, тому клопотання захисника ОСОБА_5 , підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотання прокурора про продовження міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне відмовити.
Таким чином, на підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 183,201, 314-315, 369-372, 392 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання прокурора про продовження міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, відмовити.
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, задовольнити.

Змінити застосований стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, який застосувати строком на два місяці, тобто до 24 березня 2018 року.
Протягом строку застосування домашнього арешту заборонити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 21:00 год. до 07:00 години.
Покласти на ОСОБА_4 , обов`язок утримуватись від можливого спілкування із свідками, потерпілими в даному кримінальному провадженні, а також прибувати за викликом суду для участі в судовому розгляді.
В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з під варти в залі суду.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Виконання домашнього арешту доручити Суворовському ВП ГУНП в Одеській області.
Копію ухвали направити до Одеської УВП № 21 УДПтСУ в Одеській області .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.
Суддя: