Дата документу 14.12.2017

Справа № 334/8338/17
Провадження № 1-кс/334/1990/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.12.2017 Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні Ленінського райсуду м. Запоріжжя клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3, про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні № 0004882 від 07.11.2017, та додані до нього матеріали, -
ВСТАНОВИВ:
Слідчим відділенням Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0004882 від 07.11.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених передбаченого ч.3 ст.365-2 КК України.
06.11.2017 року до Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області надійшла ухвала ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.10.2017 №332/2805/17 про часткове задоволення скарги громадянки ОСОБА_4 , в якій вказується про зобов`язання службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 , уповноважених на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, внести відомості про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. З ст. 365 КК України, що містяться в заяві ОСОБА_4 від 20.08.217 року.
В результаті цього 07.11.2017 року в ЄРДР було зареєстроване кримінальне провадження №0004882 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. З ст. 365 КК У країни.
Однак в ході досудового розслідування було встановлено, що кваліфікація противоправних дій з боку нотаріуса повинна відбуватись за ознаками ст. 365-2 КК України, яка має перелік спеціальних суб`єктів, у тому числі й нотаріуса а не за ознаками ст. 365 КК України, яка має лише один суб`єкт - працівників правоохоронних органів, до яких нотаріус не відноситься. Таким чином в даному кримінальному проваджені було змінено юридичну кваліфікацію на ч. З ст. 365-2 КК У країни.
В ході досудового розслідування встановлено, що в листопаді 2003 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 було подано заяву від 09 липня 2003 року про право на спадщину за законом від гр. ОСОБА_5 , 1949 р.н, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , яка діяла від імені громадянина Російської Федерації гр. ОСОБА_6 , що мешкає в АДРЕСА_2 , на підставі доручення, посвідченого ОСОБА_7 , нотаріусом с. Архангельська , Російської Федерації 21 серпня 2003 року за реєстром №1-2153. Справжність підпису заявника та повноваження представника було перевірено нотаріусом ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 .
Вказану заяву остання подавала відповідно до ст. 1289 Цивільного кодексу України (далі
ЦКУ).
На підставі вищевказаної заяви ОСОБА_5 звернулася до суду в інтересах свого сина ОСОБА_6 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_4 про визнання за останнім права власності в порядку спадкування за законом на Уг частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 після померлої бабусі 06 серпня 1999 року бабусі ОСОБА_9 та дядька ОСОБА_10 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 . В результаті чого суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя - ОСОБА_11 виніс 30 березня 2007 року рішення яким задовольнив позов, при цьому за ОСОБА_10 було визнано право власності на 31/50 домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 за заповітом його матері ОСОБА_9 , засвідченого ІНФОРМАЦІЯ_6 03 лютого 1998 року за реєстровим номером 610, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , а також визнати за ОСОБА_6 право власності на 31/50
частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 в порядку спадкування за законом після його дядька ОСОБА_10 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Вищевказаний позов ОСОБА_5 подала не вказавши в ньому у якості другого спадкоємця потерпілу - ОСОБА_12 (яка є другою дружиною померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_13 ), при цьому далі не попередивши ОСОБА_4 , котра на момент подачі позову мешкала у вказаному будинку, суддя Заводського районного суду виніс вищевказане рішення про визнання права власності Уг будинку № 2/71 Подпорожня/Ніжинська за ОСОБА_6 .. Про вказане рішення ОСОБА_12 дізналася лише у 2012 році, коли було подано позов про виселення неї з вказаного будинку. 30.06.2016 року ОСОБА_4 фактично виселили з 1/2 будинку АДРЕСА_5 , залишивши її без єдиного житла.
Відповідно до ст. 1261 ЦКУ у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Окрім цього відповідно до ст. 1268 ЦКУ спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. При цьому відповідно ст. 1269 ЦКУ спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійне із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. При цьому заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Відповідно до статті 1278. «Поділ спадщини між спадкоємцями» - частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Відповідно до статті 1279 ЦКП спадкоємці, які протягом не менш як одного року до часу відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем однією сім`єю, мають переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їм у натурі предметів звичайної домашньої обстановки та вжитку в розмірі частки у спадщині, яка їм належить. Спадкоємці, які разом із спадкодавцем були співвласниками майна, мають переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їм у натурі цього майна, у межах їхньої частки у спадщині, якщо це не порушує інтересів інших спадкоємців, що мають істотне значення.
На підставі вищенаведеного відповідно до Цивільного кодексу України потерпіла ОСОБА_4 (друга дружина померлого, яка постійно проживала з останнім до його смерті) та син померлого ОСОБА_6 є спадкоємцями спадкового майна - АДРЕСА_6 у рівних долях жінка ОСОБА_4 - Уг частини будинку та сину померлого ОСОБА_6 в тій же частині.
Тобто і ОСОБА_6 і ОСОБА_4 повинні були подати заяви на право спадкувати своєї частки майна, що останні і зробили, однак ОСОБА_6 подав заяву не власноручно, як передбачено законом, а через представника - матір, яка реалізувала право останнього подавши заяву про право спадкування за власним підписом, а не підписом ОСОБА_6 , що не передбачене Цивільним кодексом України, а навпаки забороняє це, так відповідно до ст. 238 ч. 2 представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. Що прямо вказує на незаконність та недійсність даної заяви, та може вважатися слідством достатніми підставами вважати, що з боку нотаріуса ОСОБА_8 яка засвідчувала подану ОСОБА_5 заяву від імені ОСОБА_6 вбачається зловживання своїми повноваженнями як нотаріуса. Що прямо вказує на наявність складу кримінального правопорушення передбаченого ч. З ст. 365-2 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що на теперішній час, державний нотаріус ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 є приватним нотаріусом, у зв`язку з чим матеріали нотаріальної справи щодо посвідчення заяви №960 від 09.08.2003, яка посвідчена державним нотаріусом ОСОБА_8 , можуть бути передані на зберігання до
ІНФОРМАЦІЯ_9 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 .
Відповідно до листа, підписаного завідувачем державним ІНФОРМАЦІЯ_10 № 3058/01-21 від 13.12.2017 нотаріальні документи ІНФОРМАЦІЯ_3 , де працювала державним нотаріусом ОСОБА_8 , на зберігання до ІНФОРМАЦІЯ_11 були передані за період з 1944 року по 2001 рік включно. Нотаріальні документи за період з 2002 року по теперішній час, створені ІНФОРМАЦІЯ_6 , зберігаються в ІНФОРМАЦІЯ_12 .
Таким чином на даному етапі досудового розслідування у слідства з метою проведення судової почеркознавчої експертизи, або будь - яких інших експертиз в котрих вникне необхідність, а також з метою долученя до матеріалів кримінального провадження документу як речового доказу, виникла необхідність клопотати про тимчасовий доступ до документів з їх подальшим вилученням, а саме до матеріалів нотаріальної справи щодо посвідчення заяви №960 від 09.08.2003, яка посвідчена державним нотаріусом ОСОБА_8 та знаходиться у володінні ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_3 -В
Розгляд клопотання, щодо тимчасового доступу до вказаних документів, має першочергове значення і зволікання у його розгляді, пов`язане із викликом представників документів ІНФОРМАЦІЯ_13 може створити реальну загрозу зміни або знищенню слідів кримінального правопорушення, а також унеможливлює добування інших доказів.
Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що вказані документи мають суттєве значення для встановлення важливих обставин на стадії досудового розслідування, а також те, що їх неможливо отримати в інший спосіб, з метою об`єктивного дослідження, виникла необхідність в отриманні дозволу на тимчасовий доступ та вилучення зазначених документів.
В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, просили його задовольнити.

Відповідно до ст.159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх. Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Згідно ч.1 ст.163 КПК України після отримання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя здійснює судовий виклик особи, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, за винятком випадку, встановленого частиною другою цієї статті.

Згідно ч.5 ст.163 КПК України передбачає, що слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи:

- перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи;

- самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні;

- не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Згідно ст.165 КПК України особа, яка зазначені в ухвалі слідчого судді, суду про тимчасовий доступ до речей і документів як володілець речей або документів, зобов`язана надати тимчасовий доступ до зазначених в ухвалі речей і документів особі, зазначеній у відповідній ухвалі слідчого судді, суду. Зазначена в ухвалі слідчого судді, суду особа зобов`язана пред`явити особі, яка зазначена в ухвалі як володілець речей і документів, оригінал ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів та вручити її копію. Особа, яка пред`являє ухвалу про тимчасовий доступ до речей і документів, зобов`язана залишити володільцю речей і судді, суду. На вимогу володільця особою, яка пред`являє ухвалу про тимчасовий доступ до речей і документів, має бути залишено копію вилучених документів

Слідчий суддя, перевіривши доводи, клопотання, вивчивши надані судді матеріали приходить до висновку про можливість часткового задоволення заявленого клопотання.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 40, 159-166 КПК України,-

УХВАЛИВ:
Задовольнити клопотання та надати слідчим або за дорученням оперативним співробітником Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізькій області дозвіл на тимчасовий доступ та вилучення оригіналів документів нотаріальної справи щодо посвідчення заяви №960 від 09.08.2003, яка посвідчена державним нотаріусом ОСОБА_8 , що знаходиться у володінні ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_8 .
Відповідно до ст.166 КПК України у разі невиконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до речей і документів на підставі ухвали, має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку згідно з положенням цього Кодексу з метою відшукання та вилучення зазначених речей і документів.

Строк дії ухвали встановити терміном до 14.01.2018 року.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1