Справа №200/1883/18
УХВАЛА
про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
07 лютого 2018 року м. Дніпро
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі: ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у дистанційному судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання старшого слідчого відділу управління ДКВС Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_4 у кримінальному проваджені № 000056 від 02.12.2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, українця, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 , на даний час відбуває покарання у Державній установі «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)», раніше судимого:
1)09.06.2005 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, 70, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;
2)29.08.2008 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 186, ст.ст. 75, 76 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;
3)13.11.2008 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 321 КК України до штрафу 850 гривень;
4)13.01.2010 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. З ст. 191, ст.ст. 75, 76 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки, з позбавленням права займати посаду пов`язану з матеріальною відповідальністю на З роки;
5)12.12.2011 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. З ст. 357, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст.70,71 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі, з позбавленням права займати посаду пов`язану з матеріальною відповідальністю на З роки, звільнений 28.07.2014 на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» за ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 18.07.2014 із Біленьківської виправної колонії управління ДПтС України в Запорізькій області (№ 99);
6)20.09.2017 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі.
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
06 лютого 2018 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні №000056 від 02.12.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 390 КК України.

У клопотанні органу досудового розслідування зазначено, що 20 вересня 2017 року

вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя було засуджено ОСОБА_5 , який 10.11.2017 прибув із Державної установи «Запорізькій слідчий ізолятор» для відбування покарання у вигляді обмеження волі строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців до Державної установи «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)».
В установі засуджений ОСОБА_5 під особистий підпис був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді обмеження волі, які передбачені ст. 56 Кримінально-виконавчого кодексу України, п. 2 розділу 3 «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 2186/5 від 29.12.2014, а також був попереджений під особистий підпис, що у разі ухилення від відбування покарання його буде притягнуто до кримінальної відповідальності за ст. 390 КК України.
Однак, засуджений ОСОБА_5 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та 01.12.2017 року близько 20 годин 00 хвилин без відповідного дозволу працівників Державної установи «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)», діючи умисно, без поважних причин, з метою ухилення від відбування покарання у виді обмеження волі, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, самовільно залишив межі установи, переткнувши контрольно-слідову смугу та стіну основної огорожі. Того ж дня о 20 годині 20 хвилин під час проведення поіменної перевірки засуджених у Державній установі «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)» було виявлено відсутність засудженого ОСОБА_5
21.12.2017 року засуджений ОСОБА_5 був виявлений працівниками Державної установи «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)» у м. Запоріжжі у районі перехрестя проспекту Соборного та вулиці Базарної та доставлений до місці відбування покарання у вигляді обмеження волі Державної установи «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)».
Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 390 КК України, а саме, самовільне залишення місця обмеження волі.
02 грудня 2017 року відомості про вчинення зазначеного кримінального правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000056.
22.12.2017 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України.

Вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, йому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки обрати менш м`який запобіжний захід не є можливим, у зв`язку із наявністю ризиків, які у тому числі на даний час, свідчать про те, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній, знаючи про покарання за вчинений ним злочин у вигляді позбавлення волі та перебуваючи на території Державної установи «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)», яка не є установою закритого типу, може сховатися від органів досудового слідства, прокуратури та суду, здійснювати тиск на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також продовжувати злочину діяльність, про що свідчать зібрані матеріали під час досудового розслідування.

Крім того, беручи до уваги матеріали які характеризують ОСОБА_5 як особу, які свідчать про те, що він не працевлаштований, постійного доходу не має, на шлях виправлення не став, раніше був засуджений за вчинення злочинів з корисливих мотивів, та може перебуваючи на волі вчинити новий злочин.
Суд, заслухавши слідчого, прокурора, який підтримав клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваного, який заперечував щодо обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки він вважає, що відсутні будь-які ризики, які дають достатні підстави суду вважать, що він може здійснити дії про які зазначені в клопотанні слідчим, так як з моменту вручення підозри, а саме з 22 грудня 2017 року з його боку не було вчинено жодної дії направленої на перешкоджанню досудовому розслідуванню, захисника, яка підтримала думку підозрюваного ОСОБА_5 та просила суд обрати запобіжний захист відносно підозрюваного, у вигляді особистого зобов`язання, дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченім покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1.Переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2.Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3.Незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому же кримінальному провадженні;

4.Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5.Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В діях підозрюваного ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 1 ст.390 КК України, що караються позбавленням волі на строк до трьох років, тобто є злочином середньої тяжкості.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, вчиненню іншого кримінальне правопорушення чи продовження кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити всі обставини перелічені у зазначеній статті.

Враховуючи в сукупності всі обставини суд вважає, що підозрюваному можливо обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В той же час, відповідно до ст. 183 ч. 3 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим кодексом. При цьому необхідно в ухвалі зазначити, які обов`язки з передбачених ст. 194 цього кодексу будуть покладені на підозрюваного у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтування розміру застави та можливість її застосування.

Згідно з частиною 5 ст. 182 КПК України щодо особи, підозрюваної у вчиненні злочину середньої тяжкості визначається застава у розмірі від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина 7 ст. 182 КПК України вказує на те, що у випадках, передбачених частинами 3-4 ст. 183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зі змісту статті 202 ч. 4, 5 КПК України слідує, що підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти негайно, але не більше протягом одного робочого дня після внесення застави, визначеної в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при відсутності іншого судового рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою; після отримання та перевірки документа, підтверджуючого факт внесення застави та уповноважена службова особа місця ув`язнення повинна повідомити про це слідчого, прокурора та слідчого суддю, або суд. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Частина 3 статті 182 КПК України зазначає, у разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюється уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

Таким чином, суд вважає за необхідне при винесенні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 визначити розмір застави, а саме: 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 26430 гривень, яку він має право у будь-який момент внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ, після чого може бути звільнений з-під варти та на нього можуть бути покладені обов`язки, перелічені в ст. 194 КПК України і буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Але у випадку невиконання вище перелічених обов`язків, застава може бути звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України й використана у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.197 КПК України строк тривання під вартою обчислюється з моменту затримання.

Керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176 178, 183, 184, 202, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту взяття під варту строком на 60 (шістьдесят) днів.

Дата закінчення дії ухвали 07 квітня 2018 року о 17 годині 00 хвилин.

Встановити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 26430 гривень, які необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ.

В разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити з-під варти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та повідомити про це слідчого, прокурора та слідчого суддю, або суд.

З моменту звільнення з-під варти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

В разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

1.прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2.не відлучатися із населенного пункту, в якому він зареєстрований проживає, чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3.повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4.здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк не більше двох місяців.

В разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області в термін 5 днів з моменту її проголошення.

Слідчий-суддя: ОСОБА_1