23.04.18
Справа № 469/366/18
1-кс/469/54/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2018 року смт.Березанка
Слідчий суддя Березанського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
слідчого - ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и л а :
У судовому засіданні слідчий заявлене клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини.
Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до таких висновків.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Згідно з ч.6 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Разом з тим, доданий до клопотання цивільний позов є необґрунтованим, оскільки позивачкою не викладено обставини, за яких нею здійснено витрати (коли, кому, за який товар чи послугу сплачено), та які можуть свідчити про здійснення цих витрат внаслідок вчинення ОСОБА_5 злочину, не надано їх розрахунок.
Як вбачається з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», в позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Вказаних вимог цивільним позивачем не дотримано.
За таких обставин клопотання про застосування арешту майна є безпідставним та задоволенню не підлягає.
Крім того, у порушення вимог п.1 ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні відсутнє обгрунтування необхідності арешту майна (посилання на конкретні обставини, які свідчать про необхідність арешту, наявність конкретних ризиків, та відповідні докази їх існування).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.132, 170-173 КПК України, слідчий суддя -
п о с т а н о в и л а :
У задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області протягом п`яти днів з дня її постановлення.
Дата оголошення повного тексту ухвали 23 квітня 2018 року о 14.50 год.
Слідчий суддя: