Справа № 428/4452/17
Провадження № 11-кп/782/397/17
УХВАЛА
іменем України
04 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі:
головуючого - ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря - ОСОБА_4
прокурора - ОСОБА_5
захисника - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сєвєродонецьку
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7
на вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 липня 2017 року, яким засуджений
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Ірміно Луганської області, громадянин України, з базовою середньою освітою, не одружений, не працюючий, інвалід III групи, перебуває на обліку у лікаря інфекціоніста, раніше судимий:
28.08.2002 року Артемівським районним судом м.Луганська за ст.186 ч.2, 69 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,
25.06.2003 року Стаханівським міським судом Луганської області за ст.185 ч.2, 71 КК України до покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 17.06.2005 року із Первомайської ВК Харківської області по відбуттю строку покарання;
27.12.2005 року Центральним районним судом м.Сімферополя за ст.186 ч.2 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 09.02.2009 року з Сімферопольської ВК №102 по постанові Залізничного районного суду м.Сімферополя від 02.02.2009 року на підставі ст.81 КК України, на невідбутий строк покарання 7 місяців позбавлення волі;
03.12.2009 року Стаханівським міським судом Луганської області за ст.185 ч.2 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
05.05.2010 року Стаханівським міським судом Луганської області за ст.185 ч.2, 71 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 05.07.2012 року з Брянківської ВК №11 по постанові Брянківського міського суду Луганської області від 27.06.2012 року на підставі ст.81 КК України на невідбутий строк 1 рік 15 днів позбавлення волі;
02.08.2013 року Стаханівським міським судом Луганської області за ст.ст.185 ч.2, 309 ч.1, 70, 71 КК України до покарання у виді 1 року 8 місяців позбавлення волі;
28.02.2017 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ст.186 ч.2 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючий за адресою: АДРЕСА_2
за ст.125 ч.1 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт;
за ст.15 ч.2 186 ч.2 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Відповідно до ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28.02.2017 року у виді 1 місяця позбавлення волі та остаточно призначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.
Строк покарання обчислено з дня його фактичного виконання, зараховано у строк відбуття покарання відповідно до ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення з 07 квітня по 20 червня 2017 року включно, виходячи з того, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі, а після 20.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі до набрання вироком законної сили.
Процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи №19/113/9-3/345е від 24.04.2017 року у розмірі 494 гривні 35 коп. стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави.
Доля речових доказів по справі вирішена.
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що:
07.04.2017 року, приблизно об 11 годині 30 хвилин, знаходячись на Центральному ринку за адресою: м.Сєвєродонецьк, пр.Хіміків 27, маючи злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, підійшов до торгівельного контейнеру № 671, в якому працює потерпілий ОСОБА_8 , де побачив на прилавку набор для стрижки волосся «Маestro» МR 653. Скориставшись тим, що продавець був відсутній, скоїв з прилавку крадіжку вищезазначеного набору вартістю 256 гривень та намагався піти з місця скоєння злочину.
В цей час в сусідньому контейнері знаходився ОСОБА_9 , який побачив, що ОСОБА_7 викрав вказане майно та повідомив ОСОБА_8 , який почав наздоганяти та окликати ОСОБА_7 , однак останній, не відмовляючись від свого злочинного наміру направленого вже на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно та очевидно для потерпілого почав втікати з викраденим майном. Після чого ОСОБА_8 наздогнав ОСОБА_7 та передав правоохоронним органам.
Таким чином, ОСОБА_7 завдав матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_8 на вказану суму;
07.04.2017 року, приблизно об 11 годині 50 хвилин, перебуваючи в приміщенні служби охорони «SВК», що розташоване за адресою: м.Сєвєродонецьк, пр.Хіміків, 27, куди був доставлений особою, у якої незадовго до цього скоїв крадіжку майна, в присутності співробітника служби охорони «SВК» ОСОБА_10 , маючи злочинний намір спрямований на спричинення тілесних ушкоджень та реалізуючи його, з метою втечі та уникнення затримання та покарання правоохоронними органами за скоєний злочин, правою рукою наніс удар ОСОБА_10 в обличчя, в область губ, але незважаючи на це був зупинений останнім та переданий правоохоронним органам. Своїми протиправними діями спричинив потерпілому ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вирок суду, при призначенні покарання застосувати вимоги ст.69 КК України та зменшити строк покарання.
Вказує, що матеріальну шкоду відшкодовано у повному обсязі, потерпілі претензій не мають, провину визнав повністю, є переселенцем з тимчасово окупованої території, інвалідом 3 групи та має ряд хронічних тяжких захворювань (ВІЧ інфекція 4 клінічна стадія, хронічний гепатит (С) в стадії не стійкої ремісії та інші).
Вважає, що суд не врахував всіх цих обставин та безпідставно не застосував при призначенні покарання вимоги ст.69 КК України.
Також, з урахуванням зазначених хронічних захворювань просить застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році».
Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурора, який просив вирок залишити без змін, перевіривши матеріали судового провадження і доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Винність обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, при обставинах викладених у вироку, повністю доведена сукупністю зібраних по справі доказів, яким суд дав належну оцінку.
Дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ст.ст.125 ч.1, 15 ч.2 186 ч.2 КК України.
Доказанність вини і правильність кваліфікації дій не заперечується і в апеляційній скарзі.
При призначенні покарання, відповідно до вимог ст.65 КК України, суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, з яких злочин, передбачений ст.15 ч.2 186 ч.2 КК України, відповідно до ст.12 КК України є тяжким; особу винного, який є інвалідом 3-ої групи, не зайнятий суспільно корисною працею, стан здоров`я обвинуваченого, який перебуває на обліку у лікаря інфекціоніста та має декілька хронічних захворювань, раніше неодноразово судимий, в тому числі за умисні корисливі злочини, скоїв злочин в період іспитового строку за попереднім вироком; обставини, що пом`якшують покарання, щире каяття та усунення заподіяної шкоди потерпілому ОСОБА_8 шляхом повернення майна, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, та обгрунтовно призначив ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.71 КК України, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для застосування при призначенні покарання вимог ст.69 КК України, а тому відмовляє в задоволенні апеляційної скарги.
Згідно п.«в» ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин, а тому клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році» є безпідставним.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 липня 2017 року відносно ОСОБА_7 за ст.ст.125 ч.1, 15 ч.2 186 ч.2 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та на неї можуть бути подані касаційні скарги учасниками судового провадження безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали, а засудженим ОСОБА_7 в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий
Судді: