Справа № 369/1821/18
Провадження № 1-кс/369/495/18
У Х В А Л А
іменем України
21.02.2018 м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,-
В С Т А Н О В И В:
16.02.2018 до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Свої вимоги заявник мотивував тим, що постановою слідчого Києво-Святошинського ВП ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 від 12.12.2017 р. було закрито кримінальне провадження, яке внесено до ЄРДР № 003604 від 22.09.2016 р. за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.
Потрібно зазначити, що про закриття кримінального провадження заявнику як потерпілому не було повідомлено та не було вручено постанову про закриття кримінального провадження.
Про закриття провадження заявник дізнався випадково, лише 14.02.201 8 року.
Ознайомившись з постановою про закриття кримінального провадження заявник вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає до скасування з наступних підстав:
На протязі усього часу з моменту відкриття провадження заявник неодноразово звертався зі скаргами до Прокуратури всіх рівнів від районної до Генеральної, а також в Києво-Святошинський відділ національної поліції, Управління НП у Київської області та МВС України.
03.10.2016 р. в Києво-Святошинський відділ національної поліції.
16.11.2016 р. в Прокуратуру Київської області.
29.11.2016 р. в ГУ НП у Київської області.
14.12.2016 р. в ГУ НП у Київської області.
14.12.2016 р. в Києво-Святошинську прокуратуру.
27.02.2017 р. в Прокуратуру Київської області.
24.04.2017 р. в Генеральну прокуратуру.
26.07.2017 р. в Києво-Святошинську прокуратуру.
01.08.2017 р. в ГУ НП у Київської області.
25.10.2017 р. в Генеральну прокуратуру.
04.11.2017 р. в Генеральну прокуратуру.
Тому заявник просив зобов`язати уповноважену особу Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління національної поліції в Київській області, скасувати постанову слідчого Києво-Святошинського ВП ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 від 12.12.2017 р. про закриття провадження, яке внесено до ЄРДР 003604 від 22.09.2016 року за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.
У відповідності до ч. 1 ст.107 КПК України фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалась.
В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився.
В судове засідання слідчий Києво-Святошинського ВП ГУ Національної поліції в Київській області не з`явився, причини неявки суду не відомі.
У відповідності з ч.3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Суд, вивчивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування регламентовано главою 26 КПК України, ст.ст. 303-308 цього Кодексу.
Статтею 55 Конституції України, кожному громадянину гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових і службових осіб.
Основним завданням суду, слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше ущемлення прав і свобод; які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.
Главою 26 КПК визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Частиною 1 ст. 303 КПК передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким (заявником, потерпілим, підозрюваним, володільцем майна тощо) такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені.
Статтею 303 КПК встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді. Інші рішення, дії чи бездіяльність прокурора, які не визначені в ст. 303 КПК не можуть бути предметом розгляду в суді.
Згідно ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчиненні дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Відповідно до ч.1ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Правилами частини 5статті 55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального правопорушення як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Судом встановлено, що постановою слідчого Києво-Святошинського ВП ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 від 12.12.2017 р. було закрито кримінальне провадження, яке внесено до ЄРДР № 003604 від 22.09.2016 р. за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.
Однак, про закриття кримінального провадження заявнику як потерпілому не було повідомлено та не було вручено постанову про закриття кримінального провадження.
Про закриття провадження заявник дізнався випадково, лише 14.02.201 8 року.
Слідчий суддя вважає, що висновок слідчого щодо відмови у визнанні ОСОБА_3 потерпілим було зроблено передчасно, оскільки цей висновок може бути зроблений лише за результатами досудового розслідування, постанова не відповідає вимогам ст. 55 КПК України, тому підлягає скасуванню, а скарга в цій частині задоволенню.
Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у відповідності до приписі в статті 55 КПК України права та обов`язки потерпілого виникають у особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права і обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 303-307 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Скаргу задовольнити.
Скасувати постанову слідчого Києво-Святошинського ВП ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 від 12.12.2017 р. про закриття кримінального провадження, яке внесено до ЄРДР 003604 від 22.09.2016 року за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1