ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження №0004941 від 14.09.2017р. стосовно

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Житомира, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого

по обвинуваченню за ч.1 ст.185КК України

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 25.08.2017 року близько 12 години перебував за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , де він мешкав разом із своєю цивільною дружиною ОСОБА_5 , та де в одній із кімнат помітив сумку для відеокамери чорного кольору, в якій знаходилась відеокамера торгової марки «SAMSUNG VP-D364W», S/N: A7KV6VKL900195, в корпусі сірого кольору, вартістю 1500 грн.
В цей день, час, місці та за вказаних обставин, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме відеокамери, яка належить ОСОБА_5 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 скориставшись відсутністю цивільної дружини, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими для сторонніх осіб, керуючись корисливим мотивом, оглянув вміст сумки, де виявив та викрав вищевказану відеокамеру.
В подальшому, ОСОБА_3 , утримуючи викрадене майно при собі, місце скоєння злочину залишив та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 1500 грн.
Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.185КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

29 вересня 2017року обвинувачений ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_5 уклали угоду про примирення, згідно якої обвинувачений визнав свою винуватість за вказаною в обвинувальному акті статтею кримінального кодексу, було визначено та узгоджено вид та розмір покарання у виді штрафу в розмірі 850грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину, підтримав угоду, укладену між ним та потерпілою.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні угоду підтримала та ствердила, що матеріальних претензій до обвинуваченого не має.

Прокурор висловила думку про затвердження угоди, оскільки її умови відповідають вимогам закону.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно п.1ст.314КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні, суд має право, зокрема затвердити угоду.

Відповідно до вимог ст.468КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Відповідно до вимог ч.3 ст.469КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої та середньої тяжкості.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.1ст.185КК України, який згідно ч.2 ст.12КК України відноситься до злочину середньої тяжкості.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права визначені абзацами 1-4 п.1 ч.5 ст.474КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1ст.473КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, що передбачені в угоді.

Суд приходить до висновку, що дана угода відповідає вимогам КПК України та може бути затверджена і на ній може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать його вимогам, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань, встановлені фактичні підстави для визнання винуватості.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що обставинами, що пом`якшують його покарання є щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, які обтяжують його покарання по справі не встановлено. Також суд враховує, що ОСОБА_3 раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, вчинив умисне кримінальне правопорушення, що була укладена угода про примирення між обвинуваченим та потерпілою. З врахуванням встановлених обставин справи та особи винуватого суд вважає призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Питання стосовно речових доказів судом вирішуються в порядку ст.100КПК України.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. ст.314, 373, 374, 375, 394, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_5 укладену 29 вересня 2017року по кримінальному провадженню №0004941 від 14.09.2017р. по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.1 ст.185КК України.

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч.1 ст.185КК України та призначити покарання за цим законом у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят ) гривень.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_3 не обирати.

Речові докази: відеокамеру марки «Самсунг», яка передана потерпілій ОСОБА_5 залишити останній.

Вирок суду на підставі угоди про примирення може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня проголошення до апеляційного суду Житомирської області:

обвинуваченим виключно з підстав призначення покарання суворішого ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 ст.474КПК України, в тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди;

потерпілим виключно з підстав призначення покарання менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 6-7 ст.474КПК України, в тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду, який набрав законної сили обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1