Справа № 675/2470/17
Провадження № 1-кп/675/7/2018
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" березня 2018 р. м. Ізяслав
за ст. 117 КК України, -
Обвинувачена ОСОБА_5 (по тексту ОСОБА_5 ), будучи раніше не судимою, з липня 2016 року по січень 2017 року перебувала у стані вагітності.
Разом з тим, враховуючи стресовий стан свого самопочуття, який був обумовлений скрутним матеріальним становищем та частими конфліктами в родині, свідомо приховувала факт вагітності, на обліку у відповідному закладі охорони здоров`я також не перебувала. Однак, в серпні 2017 року ОСОБА_5 повідомила своєму чоловіку ОСОБА_4 , що втратила плід та не є вагітною.
Як встановлено судом, в подальшому, 22.01.2017 року близько 15:00 год. обвинувачена перебуваючи за місцем свого проживання у будинку, після чергового конфлікту з членом своєї родини, відчувши різкий біль в нижній частині живота вийшла з нього до надвірного туалету, який знаходиться на території домоволодіння. Надалі ОСОБА_5 усвідомлюючи, що розпочинаються пологи, перебуваючи в ситуації, яка носила для неї довготривалий та психотравмуючий характер, відчуваючи тривогу та страх, внаслідок накопичених негативних емоційних хвилювань вирішила позбавити життя своєї новонародженої дитини відразу ж після пологів.
Реалізовуючи свій намір, усвідомлюючи значення таких дій та перебуваючи в емоційному стані, який суттєво впливав на її свідомість і діяння ОСОБА_5 діючи з умислом на позбавлення життя своєї новонародженої дитини, маючи на те реальну можливість, свідомо не забезпечила належних умов пологів та догляду за новонародженою дитиною. Так, обвинувачена самостійно вилучила з родових шляхів плід та не втримавши дитину, яка подавала ознаки життя, випустила її на дерев`яну підлогу туалету, після чого дитина закричала.
Після цього обвинувачена, усвідомлюючи, що на вулиці вкрай низька температура повітря, за якої новонароджена дитина не змогла б вижити, самостійно розірвала пуповину та обгорнула її тонкою ганчіркою, віднесла до неопалюваного приміщення конюшні на території домогосподарства, де проживає, заховавши на земляній підлозі. Надалі ОСОБА_5 повернулась до житлового будинку, в якому перебували її родичі та не повідомила їм про зазначене вище.
Разом з тим, враховуючи кровотечу, яка не припинялася після пологів, обвинувачену близько 16:35 год. цього ж дня було доставлено в пологове відділення Ізяславської ЦРЛ, де діагностовано її вагітність. Про те, що обвинувачена залишила новонароджену дитину в неопалюваному приміщенні конюшні на земляній підлозі працівникам закладу охорони здоров`я також не повідомила.
Як встановлено судом, фізіологічний стан ОСОБА_5 після народження дитини дозволяв повідомити дорослих членів сім`ї або лікарів про факт пологів та необхідність надання медичної допомоги дитині з метою збереження її життя, при цьому психічними розладами остання не страждала.
Суд констатує, що вказану новонароджену дитину цього ж дня з ознаками переохолодження виявив ОСОБА_7 , який повідомив про це свою дружину ОСОБА_8 , яка і викликала працівників швидкої медичної допомоги.
Після доставки новонародженої дитини 22.01.2017 року близько 17:30 год. та проведення лікувально-медичних та реанімаційних заходів, врятувати її життя не вдалося, остання померла о 00:30 хв.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 25 від 23.01.2017 року при експертизі трупа новонародженої дитини ОСОБА_9 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді тупої закритої травми голови із крововиливами під тверду та м`які мозкові оболонки, крововиливу в м`які покрови правої лобно-скронево-тім`яної ділянки голови, синцем навколо правого ока та правої поверхні обличчя, саднами на поверхні обличчя справа, які виникли від дії твердих тупих предметів при падінні та ударі об такі, могли виникнути внаслідок падіння на тверду неоднорідну поверхню з висоти 1 м, при народженні дитини породіллею в положенні стоячи з послідуючим падінням дитини на підлогу, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення. Смерть новонародженої ОСОБА_9 настала внаслідок тупої закритої травми голови, яка супроводжувалась крововиливами під оболонки головного мозку та набряком мозку. Гіпотермія, що проявилась у зниженні температури тіла дитини до 29 по Цельсію свідчить про перебування дитини після народження у середовищі низької температури. Крім того, у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді трьох саден на шкірі нижньої губи, шести саден на передньо-боковій поверхні шиї справа, садно в правій підключичній ділянці, три садна на поверхні правого надпліччя, садно на поверхні правої лопатки, садно на задній поверхні правого ліктєвого суглобу. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженими травмуючими поверхнями, якими могли бути нігті пальців рук породіллі, могли виникнути при вилученні плода з пологових шляхів, мають ознаки тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості та в причинному зв`язку із настанням смерті не знаходяться.
Суд врахував, що відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №47 від 30.05.2017 року та додаткової комісійної судово-медичної експертизи №71 від 28.07.2017 року, при своєчасному наданні кваліфікованої медичної допомоги врятування життя новонародженої ОСОБА_9 не виключалося. Наявна травма головного мозку може призвести до летального результату, але не є неминучою. Отримана новонародженою дитиною закрита черепно-мозкова травма під час пологів в умовах залишення дитини без сторонньої допомоги, без годування, без обігріву, в умовах низьких температур і знаходження в оголеному стані в неопалювальному приміщенні конюшні, без сторонньої допомоги дорослих осіб та лікарів на період від народження до госпіталізації в лікарню, сприяла важкому перебігу травми головного мозку, ускладнилась набряком головного мозку, внаслідок чого настала смерть дитини. Знаходження останньої в зазначених вище умовах, після її народження, відмічались загальним переохолодженням з пониженням температури тіла до 29.0 С - 31.9 С, яке було сприяючим фактором в настанні смерті дитини.
Своїми умисними протиправними діями, ОСОБА_5 вчинила умисне вбивство своєї новонародженої дитини відразу після пологів.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ст. 117 КК України, як умисне вбивство матір`ю своєї новонародженої дитини відразу після пологів.
Разом тим тим, в ході розгляду кримінального провадження заявлено клопотання про затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 від 21.03.2018 року.
Відповідно до угоди про примирення потерпілий ОСОБА_4 та обвинувачена ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій обвинуваченої за ст. 117 КК України, узгодженого покарання обвинуваченій, а саме: 3 (три) роки позбавлення волі. Узгодили й те, що на підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 ( два) роки; згоди сторін на його призначення, наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ст. 473 КПК України, та наслідків невиконання угоди, передбачених ст. 476 КПК України.
Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні беззаперечно визнала себе винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст. 117 КК України, не оспорюючи фактичних обставин справи, викладених в обвинувальному акті, надала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди. Обвинувачена та її захисник ОСОБА_6 просили затвердити угоду про примирення та призначити узгоджене покарання.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення від 21.03.2018 року та призначити узгоджене сторонами покарання.
Прокурор в судовому засіданні зазначила, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги норм КПК України та КК України, щодо затвердження угоди про примирення та призначення обвинуваченій узгодженого в угоді покарання не заперечувала.
Відповідно до вимог ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у проваджені щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Угода про примирення може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ст. 117 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом. Укладення угоди сторонами є добровільним, відповідає фактичним матеріалам справи, умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Враховуючи вищенаведене, заслухавши думку прокурора, обвинуваченої та її захисника, потерпілого, які просили затвердити угоду про примирення, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду про примирення, яка відповідає вимогам ч. 3 ст. 469, ст. 471 КПК України, з`ясувавши в обвинуваченої, що вона дійсно розуміє викладені в ч. 5 ст. 474 КПК України її права, обставини, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винною; вид покарання та переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд вважає за необхідне затвердити угоду про примирення.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 100, 314, 368, 370, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 117 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами угоди про примирення від 21.03.2018 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи.
Речові докази: жіночу юбку темного кольору, жіночі гумові тапки, рожевого кольору, жіночу хустку білого кольору,- залишити ОСОБА_5 за належністю;
штани жіночі джинсові, світлого кольору, шматок тканини темного кольору та два паперові упакування, білого кольору зі зразками сухої крові ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знищити;
довідку з центру гідрометеорології, історію вагітності та пологів №10, медичну картку стаціонарного хворого №558, медичну картку новонародженого №10,- залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченій, потерпілому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1