печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 січня 2018 року Печерський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України,

В С Т А Н О В И В :
Міністерство юстиції України звернулося до суду із клопотанням для приведення у відповідність із законодавством України та визначення строку позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі вироку Свердловського районного суду м. Костроми від 13.02.2017 року.

В судове засідання представник Міністерства юстиції України не з`явився та подане до суду клопотання містить прохання заявника про проведення судового розгляду за відсутності представника Міністерства юстиції України.

Прокурор проти задоволення клопотання не заперечувала, вважаючи його обґрунтованим, визначивши строк покарання засудженому ОСОБА_4 у відповідності до КК України.

Засуджений ОСОБА_4 , який відбуває покарання на території Російської Федерації, в судове засідання не доставлявся. Із поданої ним заяви вбачається, що останній просить перевести його на територію України для подальшого відбування покарання.

Судом, з урахування вказаного, думки прокурора, положень ст. 610 КПК України, визнано можливим розглядати клопотання у відсутність засудженого ОСОБА_4 та представника Міністерства юстиції України.

Суд, заслухавши думку прокурора, вивчивши в нарадчій кімнаті клопотання та долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.

Передача засуджених для відбування покарання з однієї держави в іншу регулюється Конвенцією про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року (в подальшому Конвенцією),

У відповідності до ч. 1 ст. 9 цієї Конвенції компетентні органи держави виконання вироку продовжують виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно з положеннями ст. 10 Конвенції, яка передбачає у разі продовження виконання вироку держава виконання вироку дотримується характеру і тривалості покарання, призначеного державою винесення вироку.

Однак, якщо це покарання за своєю природою або тривалістю є несумісним із законодавством держави виконання вироку або якщо її законодавство цього вимагає, ця держава може на основі судової або адміністративної постанови співвіднести призначену міру покарання з покаранням чи заходом, передбаченим її власним законодавством за вчинення аналогічного злочину. За своїм характером таке покарання або такий захід повинні у міру можливості відповідати покаранню або заходу, призначеному у вироці для виконання. Покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку.

Крім того, згідно ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Судом встановлено, що вироком Свердловського районного суду м. Костроми від 13.02.2017 року ОСОБА_4 засуджено за ст. 30 ч. 3 228.1 ч. 4 п. «г», ст. 30 ч. 3 228.1 ч. 4 п. «г», ст. 69 ч. 2 КК РФ до 11 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.

За вироком Свердловського районного суду м. Костроми від 13.02.2017 року призначено ОСОБА_4 за ст. 30 ч. 3 228.1 ч. 4 п. «г» КК РФ покарання у виді 10 років позбавлення волі, за ст. 30 ч. 3 228.1 ч. 4 п. «г» КК РФ покарання у виді 10 років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 69 ч. 2 КК РФ за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань остаточно призначено покарання у виді 11 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.

Дії ОСОБА_4 , які згідно вироку Свердловського районного суду м. Костроми від 13.02.2017 року кваліфіковані за ст. 30 ч. 3 228.1 ч. 4 п. «г» КК РФ, за кримінальним законом України відповідають ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК України, тобто закінчений замах на незаконний збут наркотичних засобів вчинений за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах, не доведеного до кінця з причин, що не залежали від волі особи. Санкція за ч. 2 ст. 307 КК України передбачає покарання від 6 до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Разом з тим, ч. 3, 4 ст. 68 КК України передбачають, що за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, довічне позбавлення волі за вчинення готування до злочину та вчинення замаху на злочин не застосовується, крім випадків вчинення злочинів, передбачених у статтях 109-114-1, 437-439, ч. 1 ст. 442 та ст. 443 цього Кодексу, а тому вказаний вирок підлягає виконанню на території України та ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК України підлягає відбуванню покарання у виді 6 років 8 місяців позбавлення волі без конфіскації майна, за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК України підлягає відбуванню покарання у виді 6 років 8 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, вказаний вирок підлягає виконанню на території України та ОСОБА_4 підлягає відбуванню остаточно призначеного покарання шляхом часткового складання покарань за сукупністю злочинів у виді 10 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 7 КК України, керуючись ст. 9, 10, 11, 12 Європейської Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року та Додаткового проколу до Європейської Конвенції про передачу засуджених осіб, ст. 610 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
Вирок Свердловського районного суду м. Костроми від 13.02.2017 року, яким ОСОБА_4 визнано винним та засуджено за вчинення злочинів, передбачених ст. 30 ч. 3 228.1 ч. 4 п. «г», ст. 30 ч. 3 228.1 ч. 4 п. «г», ст. 69 ч. 2 КК РФ до 11 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму привести у відповідність до чинного законодавства України.

ОСОБА_4 вважати засудженим за:

- ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК України до 6 років 8 місяців позбавлення волі без конфіскації майна;

- ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК України до 6 років 8 місяців позбавлення волі без конфіскації майна;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за сукупністю злочинів, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 10 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання за вироком Свердловського районного суду м. Костроми від 13.02.2017 року ОСОБА_4 обраховувати з 25.09.2015 року.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 залишити попередню тримання під вартою.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва, через Печерський районний суд м. Києва, протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України та центрального органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні.

Суддя ОСОБА_1