справа № 462/5133/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

неповнолітнього обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

законного представника обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

представника відділу у справах дітей: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0004135 про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Пустомити Львівської області, із неповною середньою освітою, неодруженого, який зареєстрований та проживає на АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, суд

в с т а н о в и в :
05 жовтня 2017 року близько 16.00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні торгового залу ТзОВ «Спортмастер Україна», що на вул. Виговського, 100 у м. Львові, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу взяв із стелажу штани чоловічі фірми «Demix», вартістю 999,17 гривень без ПДВ та джемпер чоловічий фірми «Kappa», вартістю 1082,50 гривень без ПДВ. В подальшому, з метою отримання можливості розпорядитись вказаним товаром, перебуваючи в роздягалці вказаного магазину, користуючись відсутністю сторонньої уваги за ним, ОСОБА_8 , одягнув джемпер під свою куртку, а штани заховав у рюкзак, який мав із собою, після чого виніс вказані речі за межі магазину. Своїми протиправними діями ОСОБА_5 завдав ТзОВ «Мастерспорт Україна» матеріальної шкоди на загальну суму 2081,67 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.1 ст.185 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, та дав суду показання аналогічні фабулі обвинувачення. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна /крадіжка/, доведена повністю і його дії органом досудового слідства правильно кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім та добровільне відшкодування матеріальної шкоди.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлені.

Обираючи вид і розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який є злочином середньої тяжкості, вчинений умисно; особу винного, який раніше не судимий /матеріали кримінального провадження, арк.49/, неповнолітній, неодружений, студент Вишнянського коледжу ЛНАУ, на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває /матеріали кримінального провадження, арк. 51, 52/, згідно наданих характеристик за місцем проживання та навчання характеризується позитивно /матеріали кримінального провадження, арк. 54, 56/.
Відповідно до ч.1 ст.105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.185 КК України, та беручи до уваги, що обвинувачений є неповнолітнім, щиро розкаявся у вчиненому, обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, заподіяну матеріальну шкоду відшкодовано, суд, прийшов до висновку, про можливість застосувати до обвинуваченого ст.105 КК України і звільнити його від відбування покарання, застосувавши до обвинуваченого примусові заходи виховного характеру, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання.

Крім цього, беручи до уваги позицію учасників судового розгляду, які не заявляли про обрання обвинуваченому запобіжного заходу, та те, що під час досудового розслідування такий не обирався, суд вважає, що підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу немає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні - відсутні.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.368-371, 373-375 КПК України, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді 1 /одного/ року позбавлення волі.

На підставі ст.105 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного вироком Залізничного районного суду м. Львова від 26.01.2018 року у вигляді одного року позбавлення волі, застосувавши до обвинуваченого ОСОБА_5 примусові заходи у виді: передачі під нагляд матері ОСОБА_6 до досягнення обвинуваченим повноліття та заборони обвинуваченому відвідувати розважальні заклади (дискотеки, клуби, ресторани, бари) протягом одного року з дня винесення вироку.

Речовий доказ цифровий носій із 2-ма записами із камер відеоспостереження магазину «Спортмастер», що знаходиться в ТЦ «ВАМ» за адресою: м. Львів, вул. Виговського, 100 - зберігати при матеріалах кримінального провадження /матеріали кримінального провадження а.с.38,39/.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя:

Оригінал вироку