Справа № 1-194/2010р.
Номер провадження1-194/2010р.
ВИРОК
іменем України
"16" червня 2010 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у
складі:

головуючої - судді Малюк Т.О.

при секретарі Григоренко О.С.

з участю прокурора Лавріненко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську справу по обвинуваченню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Костичі Баштанського району Миколаївської області, українки, громадянки України, з повною вищою освітою, проживаючої в АДРЕСА_1 , працюючої завідуючою сховищами № 37 та № 17 військової частини НОМЕР_1 , вдови, раніше не судимої

за ст. 364 ч. 2 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Підсудна ОСОБА_2 , будучи працівником ЗС України та працюючи у військовій частині НОМЕР_1 на посаді завідуючої сховищ № 17 та № 37 на підставі укладеного між нею та командиром військової частини НОМЕР_1 Типового договору про повну матеріальну відповідальність від 07.06.2004 року, тобто являючись службовою особою, яка постійно обіймає посаду, пов`язану з виконанням адміністративно- господарських обов`язків, 12.07.2007 року, перебуваючи на території сховища № 37 військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , в порушення ст.ст. 53, 57, 58, 59, 61, 66, 67, 70, 71 Керівництва з обліку озброєння, техніки, майна та інших матеріальних засобів /частина 2/, затвердженого наказом Міністра оборони СРСР № 260 1979 року, Функціональних обов`язків 3623 Центральної Артилерійської бази озброєння, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи в інтересах третіх осіб, використовуючи службове становище всупереч інтересам служби, порушуючи встановлений порядок видачі майна, не оформлюючи передбачені законодавством видаткові документи, відібрала та в наступному відвантажила оптико- електронні приладі - біноклі Б8х30 2-ї категорії в кількості 600 одиниць загальною вартістю 135000 грн. в автомобіль полковника ОСОБА_3 . УАЗ-3151 військовий номер НОМЕР_2 , закріплений за військовою частиною НОМЕР_1 , після чого вказане майно було вивезене за межі військової частини, після чого упродовж 2007-2009 років видачу військового майна зі сховища № 37 належним чином в облікових документах сховища, службах частини та щорічних інвентаризаціях не відображала, членам інвентаризаційних комісій про наявність вказаної нестачі не повідомляла та надавала недостовірні дані щодо наявності вказаного іншого військового майна у сховищі, що заподіяло шкоду у вигляді підриву авторитету та престижу службової особи і державних органів, порушення встановленого порядку збереження зброї та військового майна у військовій частині НОМЕР_1 , створення обстановки й умов , що утруднюють виконання військовою частиною своїх функцій, сприяло вчиненню іншою особою - полковником ОСОБА_3 умисного злочину - викрадення військового майна з військової частини НОМЕР_1 та приховування злочину - викрадення військового майна /ст. 410 ч. 2 КК України/, вчиненого полковником ОСОБА_3 , виникненню нестачі у сховищі № 37 військової частини НОМЕР_1 оптико- електронних приладів - біноклів Б8х30 2-ї категорії у кількості 600 одиниць на суму 135000 грн., внаслідок чого державі заподіяно матеріальну шкоду на зазначену суму, яка у 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Підсудна ОСОБА_2 винною себе у пред`явленому її обвинуваченні як у ході досудового слідства, так і у судовому засіданні визнала повністю та пояснила, що вона з квітня 2004 року по теперішній час працює на посаді завідуючої сховищами № 37 та № 17 військової частини НОМЕР_1 з договором про повну матеріальну відповідальність. 12 липня 2007 року на вимогу командира частини полковника ОСОБА_3 підготувала 600 штук біноклів Б8х30 2-ї категорії, при цьому полковник ОСОБА_4 запевнив її, що відповідні документи на видачу цих біноклів будуть надані пізніше. Зазначені біноклі були завантажені у службовий автомобіль командира частини ОСОБА_4 та особисто ним вивезені за територію військової частини. Після цього вона неодноразово зверталася до ОСОБА_4 з приводу надання документів на передачу біноклів, але ніяких документів її надано не було, а полковник ОСОБА_4 написав її розписку про одержання цих біноклів. У сховищах протягом 2007 - 2008 років проводилися інвентаризації, але,, перевірці піддавалося не все майно, а вибірково, оскільки майна дуже багато і перевірити його все в короткий час не можливо. Вона ж приховувала від членів комісії нестачу біноклів. У вчиненому кається.

Пояснення підсудної відповідають фактичним обставинам справи і нею не оспорюються, тому у відповідності до ч. З ст. 299 КПК України суд вважає можливим не досліджувати інші докази, оскільки сторони проти цього не заперечують.

Аналізуючи викладене, суд вважає, що пред`явлене підсудній ОСОБА_2 обвинувачення доведено в повному обсязі, і її дії, що полягають у зловживанні владою або службовим становищем, тобто умисне, з корисливих мотивів чи в інших інтересах або в інтересах інших осіб, використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом державним інтересам, що спричинило тяжкі наслідки, органами досудового слідства правильно кваліфіковано за ст. 364 ч. 2 КК України.

До обставин, які у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшують покарання підсудної ОСОБА_2 , суд відносить визнання нею своєї вини та щире каяття у вчиненому.

Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання підсудної ОСОБА_2 , судом не виявлено.

Обираючи покарання підсудній ОСОБА_2 , суд враховує викладене, те, що вона раніше не судима, її посередню характеристику з місця роботи і вважає можливим звільнити її від покарання з випробуванням та покладанням на неї певних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 364 ч. 2 КК України, і призначити іі покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 /три/ роки з позбавленням права займати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю строком на 2 /два/ роки. На підставі ст. 75 КК України засуджену ОСОБА_2 від відбування основного покарання - трьох років позбавлення волі - звільнити, якщо вона протягом двох років не вчинить нового злочину та виконає передбачені п.п. 2, 3 та 4 ст. 76 КК України обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без відома органів кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої систем и про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися в ці органи на реєстрацію.

Запобіжний захід засудженій ОСОБА_2 залишити підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд протягом 15-ти діб з моменту його проголошення.

Суддя Вознесенського

міськрайонного суду Т.О.Малюк