АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участі прокурора ОСОБА_5

представника власника майна ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника власника майна - адвоката ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 02 лютого 2018 року у кримінальному провадженні №0000044 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.01.2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання детектива Національного бюро Другого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 , погодженого прокурором п`ятого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000044 від 19.01.2018 року, та накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:
- транспортний засіб марки (моделі) «MERCEDES-BENZ 190», номер кузова НОМЕР_1 , чорного кольору, 1991 року випуску, н.з. НОМЕР_2 ;
- транспортний засіб марки (моделі) «OPEL CORSA», номер кузова НОМЕР_3 , синього кольору, 2008 року випуску, н.з. НОМЕР_4 дата реєстрації 23.08.2013 року.
В ухвалі слідчий суддя вказав, що клопотання детектива містить достатньо правових підстав для арешту майна, у відповідності до вимог ст. 170 КПК України , оскільки майно може бути конфісковане, так як санкція ч. 5 ст. 191 КК України передбачає такий додатковий вид покарання як конфіскація майна.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту на транспортний засіб марки (моделі) «OPEL CORSA», синього кольору, 2008 року випуску, н.з. НОМЕР_4 , який на праві власності належить ОСОБА_7 .
Апелянт зазначає,що слідчий суддя при прийнятті рішення порушив вимоги ст. 173 КПК України, оскільки не врахував співмірність обмеження права власності, а також наслідки арешту для інших осіб, так як арешт в даному випадку порушує право законного власника майна - ОСОБА_7 . Зазначає, що слідчий суддя наклав арешт на майно особи, яка не має статусу підозрюваної та не має нести відповідальність за дії підозрюваної особи у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим порушив права власника мана.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку представника власника майна, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити, позицію прокурора, щодо законності рішення слідчого судді про арешт майна, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.
При апеляційному розгляді встановлено, що у даному кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна та правильно визначені правові підстави для цього.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, Національним антикорупційним бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000044 від 19.01.2018 за фактом вчинення службовими особами державного підприємства «Адміністрація морських портів України» та іншими особами заволодіння грошовими коштами ДП «АМПУ», шляхом зловживання своїм службовим становищем, в особливо великих розмірах за попередньою змовою групою осіб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи ДП «АМПУ» ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та інші невстановлені службові особи своїми умисними діями, вчинили злочин, передбачений ч. 5 ст. 191 КК України.

29 січня 2018 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку п. 3 ч. 1 ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України, а саме ч. 5 ст. 191 КК України..
В ході проведення досудового розслідування встановлено, що відповідно до бази даних «Автомобіль», ОСОБА_9 належить транспортний засіб марки (моделі) «MERCEDES-BENZ190», номер кузова НОМЕР_1 , чорного кольору, 1991 року випуску, н.з. НОМЕР_2 . Одночасно встановлено, що відповідно до відомостей з бази даних «Автомобіль», дружині ОСОБА_9 ОСОБА_7 належить транспортний засіб марки (моделі) «OPEL CORSA», номер кузова НОМЕР_3 , синього кольору, 2008 року випуску, н.з. НОМЕР_4 дата реєстрації 23.08.2013 року.

В рамках даного кримінального провадження детектив Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 , звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту, оскільки вказане майно не є майном, виключеним з цивільного обороту, транспортний засіб марки «OPEL CORSA», належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_9 .
У відповідності до положень п. 3 ч.2 ст.170, ч.5 ст. 170 КПК України слідчий суддя задовольнив клопотання органу досудового розслідування.

Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання по накладенню арешту не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання слідчого, слід визнати обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги - такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів і не ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.

КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.
Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст.171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися.
Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000044, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на майно зазначене у клопотанні детектива, з метою забезпечення виконання вироку в частині можливої конфіскації майна, оскільки ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого корисливого злочину проти власності, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, санкція якого передбачає обов`язкове додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.
З огляду на вищенаведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено належність майна і його відношення до підозрюваного ОСОБА_9 , колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання детектива та накладення арешту на майно зазначене в клопотанні, з метою конфіскації майна як виду покарання.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170 - 173 КПК України, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання органу досудового розслідуавння і накладення арешту на майно, яке належить підозрюваному.
Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.
Твердження представника власника майна про те, що в матеріалах справи немає жодних доказів на підтвердження факту відношення арештованого майна ОСОБА_7 до спільної сумісної власності з підозрюваним ОСОБА_9 , у зв`язку із чим відсутні підстави для накладення арешту, слід визнати необґрунтованими, з урахуванням того, що метою арешту у даному конкретному випадку є не забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), а є забезпеченням можливої конфіскації.

Посилання автора апеляційної скарги на те, що арешт накладено на майна яке не належить підозрюваному, слід визнати непереконливими, оскільки не знайшло свого підтвердження в наданих суду апеляційної інстанції матеріалах судового провадження, та не може бути підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Підстав сумніватися в співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження у колегії суддів не виникає.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.
Враховуючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна - адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

- Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 02 лютого 2018 року, якою задоволено клопотання детектива Національного бюро Другого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000044 від 19.01.2018, та накладено арешт на: транспортний засіб марки (моделі) «MERCEDES-BENZ 190», номер кузова НОМЕР_1 , чорного кольору, 1991 року випуску, н.з. НОМЕР_2 , та транспортний засіб марки (моделі) «OPEL CORSA», номер кузова НОМЕР_3 , синього кольору, 2008 року випуску, н.з. НОМЕР_4 дата реєстрації 23.08.2013 року - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна - адвоката ОСОБА_6 . без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/1254/2018
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_14 Доповідач: ОСОБА_1