В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"11" жовтня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0008187 від 13 червня 2017 року, стосовно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з неповною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що 12.06.2017 року близько 16 години 30 хвилин ОСОБА_4 та особа, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, перебували за адресою: АДРЕСА_2 , де вони проходили повз споруди гаража.
В цей час у них виник злочинний умисел на проникнення до споруди гаража та подальшого викрадення чужого майна, яке може в ньому знаходитися, з метою його подальшої реалізації.

У подальшому, ОСОБА_4 та особа, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, розподілили між собою ролі та домовились про спільні дії спрямовані на вчинення зазначеного кримінального правопорушення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів та з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, заздалегідь розподіливши ролі, відповідно до яких ОСОБА_4 спостерігав за навколишньою обстановкою з метою недопущення затримання особи, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, сторонніми людьми в той час, коли останній пошкоджував задню стінку гаражу, з метою проникнення до нього.

У подальшому, ОСОБА_4 та особа, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, по черзі проникли до приміщення гаражу, який належить потерпілому ОСОБА_5 звідки таємно викрали крісло колісне з електродвигуном (модель 220., КК. 9.2-9-1-5-4-7-5-10-2-3.5.7-5.9.14.18.19-6-1-8), вартістю 36 650 гривень 00 копійок, яке належить потерпілому ОСОБА_5 .

Після цього, ОСОБА_4 та особа, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, з місця вчинення злочину зникли, а викраденим розпорядились на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 36 650 гривень 00 копійок.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе визнав повністю, дав суду показання, які відповідають інкримінованим йому фактичним обставинам кримінального правопорушення, щиро розкаявся у вчиненому і просив суворо його не карати.
Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів щодо його особи.
За таких обставин, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у тому, що він своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену за попередньою змовою групою осіб, поєднану з проникненням у інше приміщення.
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначені обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, інтереси суспільства та конкретні обставини кримінального провадження, відсутність завданої шкоди, у зв`язку з поверненням викраденого майна, про що свідчить заява потерпілого, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, неодружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Пом`якшуючими покарання обставинами відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття в скоєному та активне сприяння розкриттю злочину.
Обтяжуючих покарання обставин відносно обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
З урахуванням даних про особу обвинуваченого, наявності пом`якшуючої вину обставини, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Разом із тим, враховуючи визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , беручи до уваги особу обвинуваченого, конкретні обставини справи, думку публічного обвинувача, суд вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.ст. 75, 76 КК України.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, та даних про його особу слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.
Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 100, ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року 3 (трьох) місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Речовий доказ крісло колісне з електродвигуном (мод.220) (шир.42), чорного кольору, яке передано під зберігальну розписку ОСОБА_6 , яка діє в інтересах потерпілого ОСОБА_5 , залишити у володінні ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя: