Провадження № 1-кп/127/1458/17

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2018 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вінниці кримінальне провадження № 0002279 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-09.04.2012 р. за ч. 2 ст. 185 КК України в силу ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
-17.01.2014 р. за ч. 1 ст. 190 КК України, штраф 850 грн.
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, суд
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 07.04.2017 року близько 17 год. 00 хв., перебуваючи у парку поблизу СЗШ №3 в м. Вінниця вул. М. Оводова, помітив на лавці у вище вказаному парку мобільний телефон марки «G-Smart Essence 4», який належить потерпілій ОСОБА_5 . В цей час у нього виник умисел, спрямований на викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний намір, діючи відкрито, з корисливих спонукань, маючи на меті незаконне збагачення, ОСОБА_4 , ігноруючи прохання потерпілої ОСОБА_5 про повернення телефону, відкрито заволодів її мобільним телефоном «G-Smart Essence 4», вартість якого згідно з висновку експерта №4009/17-21 від 11.07.2017р. становить 946,80 грн. У подальшому ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, надав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті. Зокрема пояснив, що у вечері 07.04.2017 року він зустрівся з друзями в парку поблизу школи №3. Телефон ОСОБА_5 узяв з лавки та помістив собі в кишеню, потерпіла просила віддати її мобільний телефон, але телефон я їй так і не повернув. Викрадений телефон здав у ломбард, а отриманими коштами розпорядився на власний розсуд. У вчиненому щиро розкаявся, зробив для себе належні висновки, просив суд суворо його не карати.
Потерпіла ОСОБА_5 надала суду заяву, про розгляд справи у її відсутність, повідомила суд, що претензій до обвинуваченого не має, оскільки шкода їй відшкодована в повному обсязі, при визначенні міри покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.
Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Також судом з`ясовано чи правильно розуміє обвинувачений ОСОБА_4 положення ст. 349 КПК України, чи не має сумнівів у добровільності його позиції. Одночасно обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи та оцінюючи обставини справи, показання обвинуваченого ОСОБА_4 та всі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого повністю знайшла своє підтвердження в ході судового слідства, а тому його дії суд кваліфікує за частиною 1 статті 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості злочинів, особу обвинуваченого, а саме те, що він за місцем свого проживання характеризується позитивно, раніше судимий, згідно довідки КП ВОНД «Соціотерапія» № 1724 від 05.07.2017 року на обліку у лікаря нарколога не перебуває. Згідно довідки КЗ «ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка» № 20/2918 від 11.07.2017 року вбачається, що ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні, остання госпіталізація на стаціонарному обстеженні з 12.09.2011 р. по 06.10.2011 р. з діагнозом: «Легка розумова відсталість з поведінковими порушеннями». Перебуває під консультативним спостереженням. Згідно висновку судово-психіатричного експерта №251 від 27.07.2017 року до індивідуально-психологічних особливостей ОСОБА_4 належать: примітивність, особиста спрощеність, емоційна лабільність, егоцентризм, впертість, дратівливість, нестійкість самооцінки, що залежить від думки оточуючих. ОСОБА_4 в досліджувальний період часу в стані фізіологічного афекту та будь-якому вираженому емоційному стані не перебував, оскільки характер інкрімінованого йому діяння виключає наявність вищезазначених станів.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Судом також враховано ту обставину, що обвинуваченим ОСОБА_4 відшкодовано шкоду потерпілій ОСОБА_5 в повному обсязі.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
Згідно ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в розмірі 198,00 грн.
Частиною 1 статті 75 КК України передбачено, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Частиною 3 цієї ж статті визначено, що суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.
З урахуванням вищезазначеного, конкретних обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі на певний строк, в межах санкції відповідної статті. Відповідно до ст. 75 КК України, врахувавши тяжкість злочину, особу винуватого та інші обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього певні обов`язки, із застосуванням ст. 76 КК України.
Керуючись ст. ст. 65, 66, 75, 76, 186 КК України, ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно вимог п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді домашнього арешту скасувати.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз у кримінальному провадженні в сумі 198,00 (сто дев`яносто вісім ) гривень 00 копійок.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Відповідно до частини 2 статті 394 КПК України, вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.
Суддя :