Справа № 462/2341/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/981/17 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові об`єднані кримінальні провадження № 0000600, №0000601 за апеляційною скаргоюзаступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 на вирок Залізничного районного суду м.Львова від 26.07.2017 року відносно ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Червонограда, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, проживаючої в АДРЕСА_1 , обвинуваченою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_8

захисника-адвоката ОСОБА_9

обвинуваченої ОСОБА_7 ,
встановила:
Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 26.07.2017р. ОСОБА_7 визнано винуватою та засуджено за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного ОСОБА_7 за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 1.11.2016р. та вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 04.12.2015р. (50 годин громадських робіт) з урахуванням вимог п.1-г ч.1 ст.72 КК України, де зазначено, що одному дню позбавлення волі відповідає вісім годин громадських робіт, і визначено остаточно покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з 13.10.2016р.

Зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання період часу попереднього ув`язнення з 13.10.2016р. по 20.06.2017р., з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21.06.2017р. один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 21 лютого 2016 року, близько 07год.40 хв., знаходячись в приміщенні кімнати відпочинку №3 Головного Залізничного вокзалу м. Львова, за адресою м. Львів, пл. Двірцева, 1, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з метою власного збагачення, за рахунок злочинної діяльності, скориставшись відсутністю стороннього нагляду , таємно викрала з гаманця, що знаходився в жіночій сумці , належній ОСОБА_10 , грошові кошти в сумі 300 Євро, які у відповідності до офіційного курсу валют Національного Банку України станом на 22.02.2016 року становили 8937 грн., чим заподіяла потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Окрім того, 21 лютого 2016 року , близько 07 год.55 хв. ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні кімнати відпочинку №3 Головного Залізничного вокзалу у м. Львові за адресою м. Львів, пл. Двірцева, 1, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, скориставшись відсутністю стороннього нагляду таємно викрала із блокнота, належного ОСОБА_11 , грошові кошти в сумі 100 доларів США, що у відповідності до офіційного курсу НБУ станом на 22.02.2016р. становило 2685 грн., та 2500 грн. Своїми діями заподіяла шкоду потерпілій ОСОБА_11 на загальну суму 5185 грн.

Не погоджуючись із даним вироком суду, заступник прокурора Львівської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок у частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70, п.п. «г», п.1 ст. 72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначеного покарання та покарань, визначених вироком Червоноградського міського суду від 01.11.2016р. визначити остаточне покарання ОСОБА_7 у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін.

Апелянт не оспорюючи доведеності вини обвинуваченої та правильності кваліфікації її дій, вважає, що зазначене судове рішення суду першої інстанції є незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосуванню закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що злочини, за які ОСОБА_7 засуджена вироком від 26.07.2017р., вчинені 21.02.2016р., тобто до постановлення вироку Червоноградського міського суду Львівської області від 01.11.2016р., яким враховано покарання, призначене за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 04.12.2015р. у виді штрафу, яке у подальшому ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 26.04.2017р. змінено на 50 годин громадських робіт.

Апелянт покликається, що суд першої інстанції повинен був призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України, перевівши покарання у виді громадських робіт у позбавлення волі відповідно до співвідношення, визначеного п. 1 ч.1 ст. 72 КК України, однак було безпідставно застосовано норми ст. 71 КК України щодо покарання визначного вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 01.11.2016р., тоді як злочини вчинені обвинуваченою до його постановлення, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

До початку розгляду справи по суті у суді апеляційної інстанції обвинуваченою ОСОБА_7 було подано клопотання про застосування до неї Закону України «Про амністію у 2016 році» у зв`язку з наявністю у неї захворювання.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про задоволення апеляційної скарги, міркування захисника-адвоката ОСОБА_9 підтриману обвинуваченою ОСОБА_7 , які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги, обвинувачену ОСОБА_7 , вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

В суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, які знаходяться у матеріалах кримінального провадження та правильно обрано покарання у межах санкції статі обвинувачення. Однак при визначенні остаточної міри покарання судом першої інстанції було неналежно враховано попередньо призначені міри покарання за вироками, які обвинуваченою ОСОБА_7 не відбуті та в результаті цього було неправильно призначено остаточне покарання.

За таких обставин, колегія суддів визнає подану апеляційну скаргу прокурора обґрунтованою, а тому з урахуванням п.3 ч. 1 ст. 407 КПК України вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_7 слід скасувати у частині призначеного покарання та ухвалити у цій частині новий вирок.

Колегією суддів встановлено, що 21 лютого 2016р., близько 07 год. 40 хв. ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні кімнати відпочинку №3 Головного Залізничного вокзалу м. Львова, за адресою м. Львів, пл. Двірцева,1 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з метою власного збагачення, за рахунок злочинної діяльності, скориставшись відсутністю стороннього нагляду , таємно викрала з гаманця, що знаходився в жіночій сумці , належній ОСОБА_10 , грошові кошти в сумі 300 Євро, які у відповідності до офіційного курсу валют Національного Банку України станом на 22.02.2016р. становили 8937 грн., чим заподіяла потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Окрім того, 21 лютого 2016р., близько 07 год. 55 хв. ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні кімнати відпочинку №3 Головного Залізничного вокзалу у м. Львові за адресою м. Львів, пл. Двірцева,1, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, скориставшись відсутністю стороннього нагляду таємно викрала із блокнота, належного ОСОБА_11 , грошові кошти в сумі 100 доларів США, що у відповідності до офіційного курсу НБУ станом на 22.02.2016 року становило 2685 грн., та 2500 грн. Своїми діями заподіяла шкоду потерпілій ОСОБА_11 на загальну суму 5185 грн.

При призначенні ОСОБА_7 покарання колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, дані про особу обвинуваченої, яка посередньо характеризується за місцем проживання, свою вину визнала, щиро розкаялась у скоєному, сприяла розкриттю злочину, має неповнолітнього сина та страждає на СНІД, що колегія суддів визнає обставинами, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, та вважає, що ОСОБА_7 слід призначити покарання у межах санкції статті, за якою кваліфіковано її дії.

Оскільки, злочини, за які ОСОБА_7 засуджена даним вироком вчинені нею 21.02.2016р., тобто до постановлення вироку Червоноградського міського суду Львівської області від 01.11.2016р., то статочне покарання ОСОБА_7 слід визначити на підставі ч.4 ст.70 КК України, із застосуванням положень п.п. «г», п.1 ст. 72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та покарань, визначених вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 01.11.2016р., яким враховано покарання, призначене за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 04.12.2015р. у виді штрафу, яке у подальшому ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 26.04.2017р. змінено на 50 годин громадських робіт.

Як встановлено у суді першої інстанції та перевірено у суді апеляційної інстанції раніше ОСОБА_7 неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності та була засуджена за ч.1, 2 ст. 185 КК України. У відповідності до ч.3 ст. 12 КК України дані злочини є злочини середньої тяжкості за які передбачено покарання до 5 років позбавлення волі.

Пунктом «г» статті 1 Закону України « Про амністію у 2016 році» передбачено можливість звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572.

Згідно довідки з Львівської установи виконання покарань №19 від 30.10.2017р. № 10/19-15/6518 обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено діагноз захворювання В 20.0 (IV клінічна стадія) ЗЗТБ верхньої частки правої легені (щільні вогнища, фіброз), кат. 5, гр…5.1., яке у відповідності до п.»г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» дозволяє застосувати до обвинуваченої ОСОБА_7 положення даного закону.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає за можливе задоволити клопотання обвинуваченої ОСОБА_7 та застосувати до неї Закон України «Про амністію у 2016 році».

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 задоволити частково.

Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 26.07.2017р. відносно обвинуваченої ОСОБА_7 скасувати у частині призначеного покарання.
Ухвалити у цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70, п.п. «г», п.1 ст. 72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначеного покарання та покарань, визначених вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 01.11.2016р. визначити остаточне покарання ОСОБА_7 у виді 2 (двох) років 6 (шести) днів позбавлення волі.

У решті вирок суду залишити без змін.

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_7 про застосування до неї Закону України «Про амністію у 2016 році» задоволити.
Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Червонограда, громадянки України, проживаючої у АДРЕСА_1 , Закон України «Про амністію у 2016 році» та звільнити її від відбування покарання у виді позбавлення волі у зв`язку з наявністю захворювання, звільнивши її з-під варти у залі суду.
Судове рішення може бути оскаржено у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4