справа №619/3627/17
провадження №1-кс/619/1360/17
УХВАЛА

іменем України

06 листопада 2017 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської областіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурораОСОБА_3
адвокатаОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Дергачівського ВП ГУ НП Харківської області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001604 від 02.11.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,
встановив
Органом досудового розслідування встановлено, що 01.11.2017 на автодорозі Харків - Суми було зупинено автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter» р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , який був без належних документів на вантаж. У водія ОСОБА_6 було виявлено накладну №3649 від 30.10.2017, виданою ФОП ОСОБА_7 , в якій зазначено персональні дані: АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 тел. НОМЕР_3 . В ході перевірки було встановлено, що зазначені в накладній персональні дані згідно Єдиного реєстру підприємств установ організацій та фізичних осіб підприємців, належать ОСОБА_8 , який не має жодного відношення до ОСОБА_7 . Таким чином водій ОСОБА_6 надав для перевірки документи, що містять ознаки підробки, а саме завідомо недостовірні відомості щодо персональних даних ОСОБА_9 . Також 01 листопада 2017 року в ході огляду місця події, а саме на автодорозі Харків-Суми на в`їзді в с. Подвірки Дергачівського району Харківської області було вилучено автомобіль Mercedes-Benz Sprinter» р/н НОМЕР_1 , ключ від нього, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_7 та товарно-транспортну накладну №3649 від 30.10.2017.

До суду надійшло клопотання слідчого СВ Дергачівського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 про накладення арешту на тимчасово вилучений транспортний засібавтомобіль «Mercedes-Benz Sprinter» р/н НОМЕР_1 , ключ від нього, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_7 та товарно-транспортну накладну №3649 від 30.10.2017.В обґрунтування клопотання слідчий зазначила, що метою накладання арешту на вищезазначене майно є забезпеченням кримінального провадження, зокрема необхідність його використання в ході досудового розслідування в якості речових доказів, для призначення судових експертиз та проведенні інших слідчих дій. Всі зазначені вище процесуальні дії направлені на здійснення швидкого, неупередженого та об`єктивного досудового розслідування з метою встановлення істини по кримінальному провадженню. Крім того, відповідно до положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судці або суду права на відчуження, розпорядження або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину та завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
У судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання, з підстав які зазначені у ньому.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні клопотання посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Також пояснив, що вилучена накладна №3649 від 30.10.2017 року не є товаро-транспортною накладною. Дійсно у ній помилково вказана інформація щодо адреси та ЗКПО, оскільки при її виготовленні бухгалтером допущена описка та вказані дані ФОП ОСОБА_8 , з яким співпрацює ФОП ОСОБА_7 .

Слідчий суддя на підставі наданих матеріалів кримінального провадження, доводів сторін кримінального провадження, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов висновку про часткове задоволення клопотання з наступних мотивів.
Як зазначено вище відповідно до ст.214 КПК України до ЄРДР 02.11.2017 року внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до п.п.1,3 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 01.11.2017 року під час огляду місця події вилучено автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter» р/н НОМЕР_1 , ключ від нього, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_7 та накладну №3649 від 30.10.2017.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Таким чином, в разі звернення процесуальної особи, що здійснює кримінальне провадження, з клопотанням до слідчого судді про арешт майна, норми діючого кримінального процесуального законодавства, прямо встановлюють обов`язок цієї особи звертатися з таким клопотанням саме в рамках конкретного провадження, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у зв`язку із розслідуванням якого подається клопотання та відомості щодо вчинення саме цього кримінального правопорушення.

Частиною 4 статті 358 КК України передбачена кримінальна відповідальність за використання завідомо підробленого документа.
Таким чином, предметом зазначеного вище злочину є підроблений документ.

В статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст.223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Слідчий суддя зазначає, що слідчим не доведено, що автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter» р/н НОМЕР_1 був знаряддям вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України або зберіг на собі його сліди. Також, у клопотанні не обґрунтовано наявність інших відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження за ч.4 ст.358 КК України, в тому числі, що даний автомобіль являється предметом, що був об`єктом кримінальних протиправних дій, або набутий кримінальним протиправним шляхом.
Також, слідчий суддя враховує, що за даним видом злочину спеціальна конфіскація або конфіскація майна як виду покарання не передбачена, шкода не завдана.
Слідчим не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника вилученого транспортного засобу.
Згідно абз.2 ч.1 ст.170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що слідчий та прокурор не довели необхідність арешту вилученого транспортного засобу.

Згідно п.2 ч.1 ст.169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

Слідчий суддя вважає, що слідчий довів необхідність арешту вилученої накладної №3649 від 30.10.2017, оскільки вона відповідає критеріям речового доказу в рамках кримінального провадження за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України. У зв`язку з цим є достатні підстави вважати, що вона зберегла на собі сліди кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому існують обґрунтовані підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити даний вид забезпечення кримінального провадження так як незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вилученої накладної або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ч.2 ст.100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Частиною 4 ст.173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Таким чином, враховуючи наслідки арешту майна для власника майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що необхідно накласти арешт на накладну №3649 від 30.10.2017, шляхом її вилучення.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 175, 309, 310, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив
Клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні №0001604 від 02.11.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасове вилучене майно, а саме накладну №3649 від 30.10.2017, шляхом її вилучення.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Тимчасово вилучене майно: автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter» р/н НОМЕР_1 , ключ від нього, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_7 , негайно повернути власнику чи особі, у якої воно було вилучено.

Роз`яснити положення, які закріплені в ч.1 ст.174 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1