Провадження № 1-кс/369/3300/17
УХВАЛА
Іменем України
01.11.2017 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року заявник ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою про скасування постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим, посилаючись на те, що у провадженні Києво-Святошинського ВП ГУ ГП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 00000207 від 18 березня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

02 жовтня 2017 року він, ОСОБА_3 , звернувся до слідчого з клопотанням про визнання його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

Слідчий ОСОБА_4 відмовив йому у визнанні його потерпілим, мотивуючи свою постанову тим, що ст. 364 КК України не відноситься до кримінальних правопорушень приватного обвинувачення, а також тим, що йому не було завдано шкоди вищевказаним злочином.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що підставою для внесення відомостей до ЄРДР є заява ОСОБА_5 та інших з приводу порушення вимог земельного законодавства на території Крюківщинської сільської ради.

Заявник зазначив, що такі відомості не відповідають дійсності, оскільки саме за його заявою були внесені відомості до ЄРДР.

Відповідно до вимог ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення його до провадження як потерпілого.

02 жовтня 2017 року він подав заяву про залучення його до вказаного кримінального провадження, як потерпілого, тому заявник вважає, що саме з цього моменту в нього виникли процесуальні права та обов`язки потерпілого. Однак слідчим йому було відмовлено у залученні його потерпілим.

Про оскаржувану постанову йому стало відомо 13 жовтня 2017 року, під час ознайомлення з матеріалами судового провадження, тому строк для оскарження постанови ним не був пропущений.

Враховуючи викладене, заявник ОСОБА_3 просив поновити строк на оскарження постанови слідчого від 05 жовтня 2017 року, скасувати постанову начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області від 05 жовтня 2017 року про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні № 00000207 від 18 березня 2016 року; визнати його, ОСОБА_3 , потерпілим у кримінальному провадженні № 00000207 від 18 березня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив її задовольнити.
У судове засідання слідчий Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.
Згідно вимог ст. 303 КПК України встановлений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

У відповідності до вимог п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Суд, заслухавши думку заявника, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у провадженні Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 00000207 від 18 березня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України

Постановою начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області майора поліції ОСОБА_4 від 05 жовтня 2017 року ОСОБА_3 відмовлено у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 00000207 від 18 березня 2016 року.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно вимог ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши оскаржувану постанову, суд вважає, що слідчий обґрунтував та мотивував у постанові причини відмови ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 00000207 від 18 березня 2016 року, тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Оскільки оскаржувана постанова про відмову у визнанні потерпілим від 05 жовтня 2017 року є обґрунтованою та вмотивованою, окрім того винесена слідчим у відповідності до вимог ст. 110 КПК України, тому суд відмовляє у задоволенні скарги ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим та зобов`язання вчинити дії.

Також суд відмовляє у задоволенні вимоги заявника щодо зобов`язання слідчого визнати його потерпілим у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий здійснює свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

За вказаних обставин суд відмовляє у задоволенні вимоги ОСОБА_3 про зобов`язання слідчого Києво-Святошинського ВП ГУ НП В Київській області ОСОБА_4 вчинити певні дії, а саме визнати його потерпілим у кримінальному провадженні № 00000207 від 18 березня 2016 року.

За вказаних обставин суд відмовляє у задоволенні скарги ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим та зобов`язання вчинити дії.

Суд вважає обґрунтованим клопотання заявника про поновлення строку на оскарження постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим від 05 жовтня 2017 року, і тому підлягає поновленню строк оскарження ОСОБА_3 постанови від 05 жовтня 2017 року.

Керуючись ст. ст. 55, 303, 306, 307 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:
Поновити ОСОБА_3 строк на оскарження постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим від 05 жовтня 2017 року.

У задоволенні скарги ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1