Справа №588/1868/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/106/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу Тростянецького районного суду Сумської області від 02 жовтня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_9 про звільнення його від відбування покарання на підставі ст. 5 Закону України "Про амністію у 2016 році", -

ВСТАНОВИЛА:
12 вересня 2017 року до Тростянецького районного суду Сумської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_9 про звільнення його за ст. 5 Закону України «Про амністію у 2016 році», яке мотивоване тим, що він відбув більше половини призначеного покарання, за злочин скоєний з необережності.

Ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області від 12 жовтня 2017 року в задоволенні вказаного клопотання було відмовлено у зв`язку з відсутністю законних підстав для застосування амністії.

У поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 не погоджується з постановленою ухвалою суду, посилається на її незаконність, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки, та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком на 2 роки, на підставі ст. 5 Закону України «Про амністію у 2016 році».

За змістом доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році». Зазначає, що вказана особа, хоча і фактично позбавляється можливості реально відбувати покарання, однак вважається такою, що покарання до останньої застосовано, а тому посилаючись на положення ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» вважає, що засуджений є суб`єктом, на якого поширюється дія цього закону.

Засуджений ОСОБА_9 просить розглянути провадження без його участі. Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно вимог ст. 11 Закону України «Про амністію у 2016 році» рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом щодо кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.

Суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, ретельно перевіривши матеріали провадження та цілком вірно прийшов до висновку про відсутність підстав у застосуванні ст. 5 Закону України «Про амністію у 2016 році» до засудженого ОСОБА_9 .

Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Тростянецького районного Сумської області від 02 березня 2016 року, який набрав законної сили 04 квітня 2016 року, ОСОБА_9 був засуджений за ч.1 ст. 286 КК України до 2 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком 2 роки, на якого покладені певні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, засуджені за злочини, вчинені з необережності, за які законом передбачено покарання менш суворе, ніж позбавлення волі на строк не більше дванадцяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-4 цього Закону.

Системний аналіз Закону України «Про амністію у 2016 році» свідчить про те, що під дію статті 5 цього Закону підпадають особи, які на час набрання ним чинності були засуджені та відбували покарання.

Як вірно встановив суд першої інстанції, ОСОБА_9 не відбував призначене основне покарання у виді обмеження волі, оскільки на підставі ст. 75 КК України звільнений від його відбування.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах відмовив засудженому ОСОБА_9 в задоволенні заявленого ним клопотання.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на положення ст.10 Закону України «Про амністію в 2016 році» також не свідчить про незаконність судового рішення, оскільки положеннями даної статті визначаються межі застосування закону про амністію, зокрема, що його дія поширюється на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням.

Порушень вимог кримінального та кримінального процесуального закону, які б виявились підставою для зміни або скасування ухвали, не виявлено.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції винесена законно та обґрунтовано, з додержанням вимог КПК України, правові підстави для скасування даного судового рішення за поданою прокурором апеляційною скаргою відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Тростянецького районного суду Сумської області від 02 жовтня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_9 про звільнення його від відбування покарання на підставі ст. 5 Закону України "Про амністію у 2016 році" - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5