Справа № 487/952/17
Провадження № 1-кп/487/80/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.03.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисника - ОСОБА_9 , обвинуваченої ОСОБА_10 , потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , представника потерпілих ОСОБА_13 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження № 0005194 від 03.11.2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Миколаєва, громадянки України, з вищою освітою, заміжньої, яка працює приватним підприємцем, раніше не судимої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

в скоєні злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
02 листопада 2016 року, близько 19 години 50 хвилин, в місті Миколаєві водій ОСОБА_10 , керуючи технічно справним автомобілем «SUZUKI SХ-4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалась по вулиці Московській в напрямку вулиці Пограничної та перед перехрестям вищевказаних вулиць, на якому регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою світлофорів, зупинилась на червоний сигнал світлофору.

Після зміни сигналу світлофору на зелений, ОСОБА_10 розпочала рух та, виїхавши на перехрестя вулиці Московської та вулиці Пограничної, почала здійснювати маневр повороту ліворуч при цьому, в порушення п.п. 2.3 «б», 12.3, 16.2 Правил дорожнього рух України (далі ПДР України), проявила неуважність, не стежила за дорожньою обстановкою, не реагувала на її зміну, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_14 , яка перетинала проїжджу частину вулиці Пограничної зліва направо відносно напрямку руху автомобіля, в межах регульованого пішохідного переходу на зелений сигнал світлофору, позначеного дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 розділу 33 ПДР України та дорожньою розміткою 1.14.2 розділу 34 ПДР України, яку водій ОСОБА_10 об`єктивно спроможна була виявити, не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, а продовжила рух вперед, тим самим, не надавши дорогу пішоходу ОСОБА_14 , внаслідок чого, виїхавши на пішохідний перехід, допустила на неї наїзд. Після наїзду на пішохода ОСОБА_14 , водій ОСОБА_10 змінила напрямок руху ліворуч та, виїхавши за межі проїжджої частини вулиці Пограничної ліворуч, допустила наїзд на світлофор.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_14 отримала тілесні ушкодження та 05 листопада 2016 року, перебуваючи на стаціонарному лікуванні в лікарні швидкої медичної допомоги міста Миколаєва, від отриманих тілесних ушкоджень, які вона отримала внаслідок дорожньо-транспортної пригоди померла.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №3073 від 21 грудня 2016 року смерть ОСОБА_14 настала внаслідок черепно-мозкової травми у вигляді лінійного перелому кісток склепіння та основи черепу, забоїв речовини головного мозку, крововиливів під тверду та м`яку мозкову оболонку півкуль головного мозку та мигдаликів мозочка, яка ускладнилася набряком, набуханням та стисненням головного мозку.

Згідно з висновком судово-автотехнічної експертизи механізму і обставин дорожньо-транспортної пригоди №13 від 24 січня 2017 року в дорожній ситуації обставини якої розглядаються в діях водія автомобіля «SUZUKI SХ-4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_10 вбачаються невідповідності технічним вимогам п. 12.3 та п. 16.2 ПДР України та її дії з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

За таких підстав, ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_10 свою вину у вчиненні описаного злочину визнала частково, та суду пояснила, що 02.11.2016 року у темний час доби біля 19-50 год. вона керувала автомобілем по вул. Московська, направляючись до вул. Чигрина. В той час на вулиці йшов дощ та була мокра дорога. Біля перехрестя вул. Чигрина та вул. Московська обвинувачена зупинилась на червоний сигнал світлофору, перед нею не було транспортних засобів, на світлофорі вона була першою. Чи були позаду неї транспортні засоби вона не пам`ятає ОСОБА_15 від автомобіля обвинуваченої стояв мікроавтобус. На зелений сигнал світлофору ОСОБА_10 почала рух ліворуч зі швидкістю 30-40 км/год., з правого боку від неї, крайню праву смугу руху зайняв мікроавтобус. На перехресті було дуже багато тіней від ліхтарів та дерев. Під`їхавши до пішохідного переходу ОСОБА_10 побачила темний силует людини, та різко повернула кермо ліворуч, та замість педаля гальма натиснула педаль швидкості. Після чого здійснила наїзд на світлофор. Контакт автомобіля з пішоходом обвинувачена не відчула. Деякий час обвинувачена була у шоковому стані та не могла вийти з автомобіля. Видавивши двері автомобіля, обвинувачена вийшла на дорогу, та побачила жінку лежачу на дорозі. Підійшовши до жінки, обвинувачена почала просити про допомогу, так як навколо було багато людей. Біля потерпілої не було телефону, у зв`язку з чим вона просила людей викликати швидку допомогу. Спочатку приїхали співробітники поліції, після чого на патрульному автомобілі обвинувачену возили на медичний огляд. Повернувшись на місце дорожньо-транспортної пригоди, обвинувачена побачила, як потерпілу забирала швидка допомога.
Через деякий час ОСОБА_10 зателефонувала донці та попросила її взяти кошти та приїхати до лікарні, у зв`язку з тим, що потерпілій знадобиться матеріальна допомога.
Також обвинувачена пояснила, що водійський стаж складає 9 рокі. Але транспортним засобом вона керує край рідко, по мірі необхідності.
Будучи допитаним в судовому засіданні в якості потерпілої ОСОБА_12 суду пояснила, що 02.11.2016 року приблизно о 19-41 год. вона спілкувалась зі свою матір`ю ОСОБА_14 . О 21-00 год. їй зателефонували з телефону матері, та повідомили що мати знаходиться в прийомному передпокої в Лікарні швидкої медичної допомоги. Через 40 хвилин потерпіла приїхала до лікарні, де знаходилась поруч зі своєю матір`ю ОСОБА_14 . Про обставини дорожньо-транспортної пригоди їй особисто не відомо, тільки зі слів відомо, що мати переходила дорогу та її збив автомобіль. Цивільний позов підтримала в повному обсязі. Коли потерпіла знаходилась в лікарні, з нею була донька обвинуваченої, яка оплачувала витрати на медичне обстеження. Про що потерпіла написала розписку про відшкодування біла 4.000 тисяч гривень на лікування.

Будучи допитаною в судовому засіданні в якості потерпілої ОСОБА_11 суду пояснила, що 02.11.2016 року вона перебувала на робочому місці, її мати ОСОБА_14 знаходилась дома та наглядала за онуками. Біля 19-00 год. потерпіла повернулась додому, після чого ОСОБА_14 пішла до себе додому. О 21-00 год. сестрі ОСОБА_12 зателефонували з лікарні та повідомили що ОСОБА_14 знаходиться в прийомному передпокої після дорожньо-транспортної пригоди. Після чого сестра ОСОБА_12 швидко зібралась та поїхала до лікарні. Також повідомила, що вона знаходилась вдома з дітьми, після того, як приїхав додому батько, вона поїхала до лікарні. Про обставини дорожньо-транспортної пригоди потерпілій стало відомо від свідка. Самостійно свідком дорожньо-транспортної пригоди потерпіла не була.

Будучи допитаним в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_16 суду пояснив, що водієм працює 6 років, щодня. 02.11.2016 року рухаючись у темний час доби по маршруту №88 «Намив-Залізничний вокзал», приближаючись до вул. Чигрина, він зупинився на світлофор. Перед ним у черзі біля світлофору було чотири автомобілі, у крайній лівій смузі. Після того, як загорівся зелений сигнал світлофору всі почали рух ліворуч. Водій на автомбілю попереду, а саме обвинувачена, рухалась з невеликою швидкістю. Повернувши ліворуч, та ставши у крайній лівій смузі, свідок зупинився біля пішохідного переходу, у зв`язку з тим, що побачив, з лівого боку від нього жінка переходить дорогу по пішохідному переходу. У цей час обвинувачена на своєму автомобілі, штовхнула потерпілу лівою частиною бамперу автомобілю. Після чого змінила напрямок руху на здійснила наїзд на світлофор. Свідок постояв, ще хвилинку біля пішохідного переходу, після чого заїхав на зупинку, здійснив висадку-посадку пасажирів, у зв`язку з тим, що у нього в автомобілі було приблизно 10 пасажирів та направився за маршрутом. Після закінчення маршруту, свідок повернувся на місце дорожньо-транспортної пригоди, але на місці нікого не було.

Також свідок пояснив, що всі дії відбулись у темний час доби, та накрапав дощ, але оглядовість була достатньо великою. Слідчий експеримент проводився близько 30 хвилин, час доби та погодні умови не відповідали тим, які були під час дорожньо-транспортної пригоди, все було проведено у світлий час доби та погода була сухою. Під час слідчого експерименту використовувались службові автомобілі, автомобіль свідка не був присутній. Під час експерименту було встановлено видимість пішоходу, все було виміряно за допомогою рулетки. Замість автомобілю свідка було застосовано службовий автомобіль, але не маршрутне таксі, а легковий автомобіль. Під час слідчого експерименту проводилась фотозйомка. На схемі, яка є додатком до протоколу слідчого експерименту, автомобіль свідка розташований не вірно, у зв`язку з тим, що він перебував за автомобілем обвинуваченої а не праворуч від неї. З протоколом слідчого експерименту, та додатками до нього свідок був ознайомлений, та поставив на ньому свій підпис.

Будучи допитаним в якості експерта ОСОБА_17 суду пояснив, що працює судово-медичним експертом відділу експертизи трупів Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи, має першу кваліфікаційну категорію, стаж експертної роботи 14 років. Також пояснив, що підтримує висновки експертизи, яка була ним проведена №37 від 21.12.2016 року.

У зв`язку з виявленням тілесних ушкоджень при дослідженні трупу, додаткові розтини не проводились, так як експерту були зрозумілі механізми нанесення тілесних ушкоджень. Синець, який було виявлено у потерпілої на передній внутрішній поверхні лівої гомілки потерпілої утворився від дії тупого твердого предмету, яким міг бути бампер рухаючогося транспортного засобу, в результаті удару передньою частиною бамперу автомобіля на відстані 33 см. від підошви поверхі ступні потерпілої.

Експерту для проведення експертизи, окрім трупу та медичної карти хворого ніяких інших даних надано не було. Про наявність свідків експерту відомо не було. Параметри транспортного засобу на дослідження не надавались.

Також експерт пояснив, що утворений синець на лівій гомілці був спричинений коли потерпіла знаходилась у вертикальному положенні, ліва нога була виступаючою, у зв`язку з цим права нога була позаду та не зазнала пошкоджень. Якщо були б на правій нозі потерпілої ушкодження, вони були б зафіксовані у висновку експерта. Синець утворився під час дорожньо-транспортної пригоди, малоймовірне утворення даного синця до та після ДТП, у зв`язку з тим, що у потерпілої наявні інші тілесні ушкодження, які за своїм морфологічними ознаками вказують, на те, що вони утворились в один проміжок часу. Тому експерт стверджує про наявність контактування потерпілої з транспортним засобом.

Всі пошкодження могли утворитись в строк, який вказаний у постанові слідчого.

Будь-яких пошкоджень, які характерні при переїзді колесом автомобіля через тіло потерпілої, не було виявлено.

Тілесні ушкодження виявлені у потерпілої могли утворитись від падіння з положення стоячи, але при наданні тілу прискорення. Як би потерпіла бігла та зачепившись впала, вона впала б лицем до низу та не отримала таких пошкоджень, на момент дослідження трупу, пошкодження були виявлені на скоринево-тім`яно-потилочній ділянці.

Будучи допитаним в якості експерта ОСОБА_18 суду пояснив, що працює судово-медичним експертом Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи, стаж експертної роботи 19 років. Експерт підтвердив висновки експертизи №38-К від 12.04.2017 року, та пояснив, що при проведенні експертизи №3037 від 21.12.2016 року додатковий розтин лівої гомілки не проводився. Для проведення комісійної судово-медичної експертизи було надано завірені копії висновку транспортно-трасологічної експертизи №09-1-918 від 12.12.2016 року, протокол допиту свідка ОСОБА_16 , протокол слідчого експерименту зі схемою, висновок судово-медичної експертизи №3073 від 07.11.2016 року.

Крововилив утворюється від дії твердого тупого предмету, у зв`язку з тим, що бампер транспортного засобу володіє властивостями тупого твердого предмету, дані ушкодження могли утворитись внаслідок контактування бамперу транспортного засобу з потерпілою.

У зв`язку з тим, що локалізація крововиливу була на передньо-внутрішній поверхні лівої гомілки, а потерпіла була повернута правою стороною до рухаючогося транспорту, то утворення крововиливу можливо було лише, при нанесенні удару лівим краєм бамперу транспортного засобу, не центральною його чстиною. Якщо б удар був здійснений центральною передньою частиною бампера транспортного засобу, то пошкоджена була б права гомілка потерпілої.

Тілесні ушкодження виявлені у потерпілої могли утворитись від падіння з положення стоячи, але при наданні тілу прискорення. Від вільного падіння дані ушкодження не утворились би. У звязку з цим, можливо зробити висновок, що дані ушкодження утворились внаслідок контактування потерпілої з транспортним засобом.

Вина ОСОБА_10 у вчиненні описаного злочину підтверджується окрім пояснень потерпілих, свідка також доказами дослідженими судом, а саме:
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 02.11.2016 з додатками (схема та фототаблиця) в ході якого в м. Миколаєві біля будинку № 46 по вул. Чигрина (на даний час вул. Погрична) виявлено автомобіль: «SUZUKI SХ-4», реєстраційний номер НОМЕР_1 з пошкодженнями характерними для ДТП.

В ході зазначеної слідчої дії з місця пригоди вилучено вищезазначений автомобіль.
Також суд зазначає, що чинний КПК України не забороняє використання друкованих бланків протоколу при проведенні огляду. Зазначений бланк протоколу складений з урахуванням особливостей проведення огляду саме місця дорожньо-транспортної пригоди; форма та зміст дослідженого в ході судового засідання протоколу огляду місця події від 02.11.2016 загалом відповідає вимогам ст.ст. 104-105 КПК України. У суду відсутні сумніви щодо належності та допустимості даного доказу.
- протоколом огляду трупу від 05.11.2016 року, в ході якого у трупа ОСОБА_14 на тілі виявлені трупні плями, які слабо виражені при натиску зникають та зявляються знову через 30 секунд. На тілі присутні перелом своду та основи перелому, забої та ссадини обличчя з розладом оболонки мозку. Тяжких видимих тілесних пошкоджень не виявлено.

- висновком № 09-1-917 від 06.12.2016 за результатами судової інженерно-транспортної експертизи, відповідно до якого на момент дорожньо-транспортної пригоди ходова частина, робоча гальмівна система, рульове керування та фари головного освітлення автомобіля «SUZUKI SХ-4», реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходились в працездатному стані та не мали невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України і ДСТУ 3649:2010 щодо технічного стану транспортних засобів, які могли б виникнути до дорожньо-транспортної пригоди та вплинути на його рух.

- висновком № 09-1-918 від 12.12.2016 за результатами судової інженерно-транспортної експертизи, відповідно до якого не представляється можливим встановити якими частинами транспортний засіб контактував з пішоходом. також не представляється можливим однозначно та об`єктивно встановити де саме відносно меж проїзної частини дороги розташовується місце наїзду на пішохода та відповідно не представляється можливим встановити розташування транспортного засобу відносно меж проїзної частини дороги в момент наїзду.
- висновком СМЕ № 3073 від 21.12.2016 року, відповідно до якого у трупа гр. ОСОБА_14 окрім проведених слідів медичних маніпуляцій виявлені тілесні пошкодженняу вигляді: синців та рани в ділянці голови, лівої верхньої та нижньої кінцівок; крововиливу у м`які тканини голови з боку їх внутрішньої поверхні в скронево-тім`яно-потиличну ділянку зліва; лінійного перелому кісток склепіння -та основи черепу зліва; забоїв речовини головного мозку; субарахноідальних крововиливів в ділянці півкуль головного мозку та мигдаликів мозочка; субдурального крововиливу в проекції передньої, середньої та задньої черепних ямок зліва; конструкційних переломів 3-5-го ребер по передній пахвовій лінії зліва з ледь помітними блідо-червоного кольору крововиливами в навколишні м' які тканини.

Всі вищевказані тілесні пошкодження у гр. ОСОБА_14 окрім конструкційних переломів 3-5-го ребер по передній пахвовій лінії зліва з ледь помітними блідо-червоного кольору крововиливами в навколишні м`які тканини утворилися від дії тупих твердих предметів та є прижиттєвими на що вказують наявність крововиливів у м`які тканини в місцях їх виникнення, та могли утворитись при дорожньо-транспортній пригоді в результаті зіткнення транспортного засобу з пішоходом у строк та при обставинах вказаних у постанові.

Беручи до уваги локалізацію та характер тілесних пошкоджень механізм їх утворення у гр. ОСОБА_14 можливо уявити наступним чином. Первинний удар прийшовся по передньо-внутрішній поверхні лівої гомілки, коли потерпіла знаходилась у вертикальному положенні та була обернена до рухаючогося транспортного засобу правою боковою поверхнею тіла в результаті чого утворився синець по передньо-внутрішній поверхні в верхній третині лівої гомілки, розповсюджуючись на проекцію колінного суглобу, розташований в 33см від підошви ступні. В подальшому виникло відкидання тіла з ударом о тверду поверхню землі чи дорожнього покриття з виникненням пошкоджень в ділянці голови зліва та лівої верхньої кінцівки.

За ступенем тяжкості вищевказані тілесні пошкодження у своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних пошкоджень в наслідок яких настала смерть гр. ОСОБА_14 .

Тілесні пошкодження у вигляді конструкційних переломів 3-5-го ребер по передній пахвовій лінії зліва з ледь помітними блідо-червоного кольору крововиливами в навколишні м`які тканини також утворилися від дії тупого твердого предмету посмертно в_ результаті проведення медичних маніпуляцій (непрямий масаж серця) та судово-медичній оцінці не підлягають і в причинно- слідчому зв`язку з настанням смерті не перебувають.

Локалізація та морфологічні властивості тілесних пошкоджень у гр. ОСОБА_14 вказують на те, що в момент наїзду на неї транспортного засобу потерпіла рухалась (йшла, бігла).

Смерть гр. ОСОБА_14 настала внаслідок черепно-мозкової травми у вигляді лінійного перелому кісток склепіння та основи черепу, забоїв речовини головного мозку, крововиливів під тверду та м`яку мозкову оболонку півкуль головного мозку та мигдаликів мозочка, яка ускладнилася набряком, набуханням та стисненням головного мозку, підтвердженого даними судово-гістологічного дослідження шматочків внутрішніх органів.

Судом при дослідженні вказаного доказу встановлено, що допитаний в ході судового засідання експерт ОСОБА_17 детально розповів, що у зв`язку з виявленням тілесних ушкоджень при дослідженні трупу, додаткові розтини не проводились, так як експерту були зрозумілі механізми нанесення тілесних ушкоджень. Синець, який було виявлено у потерпілої на передній внутрішній поверхні лівої гомілки потерпілої утворився від дії тупого твердого предмету, яким міг бути бампер рухаючогося транспортного засобу, в результаті удару передньою частиною бамперу автомобіля на відстані 33 см. від підошви поверхі ступні потерпілої.

Експерту для проведення експертизи, окрім трупу та медичної карти хворого ніяких інших даних надано не було. Про наявність свідків експерту відомо не було. Параметри транспортного засобу на дослідження не надавались.

Також експерт пояснив, що утворений синець на лівій гомілці був спричинений коли потерпіла знаходилась у вертикальному положенні, ліва нога була виступаючою, у зв`язку з цим права нога була позаду та не зазнала пошкоджень. Якщо були б на правій нозі потерпілої ушкодження, вони були б зафіксовані у висновку експерта. Синець утворився під час дорожньо-транспортної пригоди, малоймовірне утворення даного синця до та після ДТП, у зв`язку з тим, що у потерпілої наявні інші тілесні ушкодження, які за своїм морфологічними ознаками вказують, на те, що вони утворились в один проміжок часу. Тому експерт стверджує про наявність контактування потерпілої з транспортним засобом.

Всі пошкодження могли утворитись в строк, який вказаний у постанові слідчого.

Будь-яких пошкоджень, які характерні при переїзді колесом автомобіля через тіло потерпілої, не було виявлено.

Тілесні ушкодження виявлені у потерпілої могли утворитись від падіння з положення стоячи, але при наданні тілу прискорення. Як би потерпіла бігла та зачепившись впала, вона впала б лицем до низу та не отримала таких пошкоджень, на момент дослідження трупу, пошкодження були виявлені на скоринево-тім`яно-потилочній ділянці.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.01.2017 року о 14-00 год. за участю свідка ОСОБА_16 та схеми до нього, в ході якого свідком було вказано, як саме він рухався на перехресті вул. Чигрина та вул. Московської 02.11.2016 року разом з транспортним засобом«SUZUKI SХ-4». Після чого було встановлено місце наїзду транспортним засобом «SUZUKI SХ-4» на пішохода, та встановлено швидкість автмобіля «SUZUKI SХ-4» з якою він рухався виїжджаючи з перехрестя.

- висновком експерта №13 від 24.01.2017 року, відповідно до якого у вказаній дорожній ситуації водій автомобіля «SUZUKI SХ-4», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_10 повинна була діяти у відповідності до вимог п. 12.3 та п. 16.2 Правил дорожнього руху України.

В дорожній ситуації обставини якої розглядаються в діях водія автомобіля «SUZUKI SХ-4», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_10 вбачаються невідповідності технічним вимогам п. 12.3 та п. 16.2 Правил дорожнього руху України.

Проведеним дослідженням встановлено, що в наведеній дорожній ситуації водій автомобіля «SUZUKI SХ-4», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_10 мала технічну можливість запобігти виникненню дорожньо-транспортної пригоди.

В дорожній ситуації обставини якої викладені у вихідних даних постанови про призначення експертизи, невідповідність дій водія автомобіля «SUZUKI SХ-4», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_10 технічним вимогам п. 12.3 та п. 16.2 Правил дорожнього руху України з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди

- висновком експерта № 38-К від 12.04.2016 за результатами комісійної судово-медичної експертизи, яким встановлено, що відповідно з п.2.2.18 та п.2.2.17 «Правил проведення судово-медичної експертизи (досліджень) трупів у бюро судово-медичної експертизи» Приказа №6 от 17.01.1995 года при експертизі трупів з підозрою на ДТП до звичайного обсягу розтину додається розтин м`яких тканин спини і сідниць, верхніх і нижніх кінцівок, включно з ліктьовими і колінними суглобами, підошви стоп та ін.

З урахуванням того що в даному випадку додаткове дослідження нижніх кінцівок в області зовнішніх пошкоджень не проводилося - достовірно говорити про те, що синець на передньо-внутрішній поверхні лівої гомілки ОСОБА_14 є наслідком первинного удару - не єможливим.

Морфологічні властивості синця відповідають давності його утворення не більше 4 діб до смерті, тобто даний синець міг утворитися як до, так і після ДТП.

Характер і локалізація ушкоджень, виявлених при дослідженні група ОСОБА_14 , а також відсутність пошкоджень правої нижньої кінцівки не дозволяють достовірно говорити про те, що місцем можливого первинного контакту транспортного засобу була виступаюча передня частина автомобіля.

Судом при дослідженні вказаного доказу встановлено, що допитаний в ході судового засідання експерт ОСОБА_18 детально розповів про те, що при проведенні експертизи №3037 від 21.12.2016 року додатковий розтин лівої гомілки не проводився. Для проведення комісійної судово-медичної експертизи було надано завірені копії висновку транспортно-трасологічної експертизи №09-1-918 від 12.12.2016 року, протокол допиту свідка ОСОБА_16 , протокол слідчого експерименту зі схемою, висновок судово-медичної експертизи №3073 від 07.11.2016 року.

Крововилив утворюється від дії твердого тупого предмету, у зв`язку з тим, що бампер транспортного засобу володіє властивостями тупого твердого предмету, дані ушкодження могли утворитись внаслідок контактування бамперу транспортного засобу з потерпілою.

У зв`язку з тим, що локалізація крововиливу була на передньо-внутрішній поверхні лівої гомілки, а потерпіла була повернута правою стороною до рухаючогося транспорту, то утворення крововиливу можливо було лише, при нанесенні удару лівим краєм бамперу транспортного засобу, не центральною його чстиною. Якщо б удар був здійснений центральною передньою частиною бампера транспортного засобу, то пошкоджена була б права гомілка потерпілої.

Тілесні ушкодження виявлені у потерпілої могли утворитись від падіння з положення стоячи, але при наданні тілу прискорення. Від вільного падіння дані ушкодження не утворились би. У звязку з цим, можливо зробити висновок, що дані ушкодження утворились внаслідок контактування потерпілої з транспортним засобом.

Аналіз досліджених доказів, які суд вважає належними, допустимими, достовірними і в сукупності достатніми для ухвалення вироку, дозволяє дійти висновку про те, що вина ОСОБА_10 доведена у повному обсязі, а її дії суд кваліфікує за ч.2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_10 , суд визнає щире каяття, часткове визнання провини, повне відшкодування завданих матеріальних збитків.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_10 судом не встановлено.
При обранні виду та міри покарання ОСОБА_10 , суд також враховує данні про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку Миколаївській обласній психіатричній лікарні №1 не перебуває, на обліку Миколаївському обласному наркологічному диспансері не перебуває.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_10 суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які віднесено законом до категорії тяжких злочинів.
Таким чином, виходячи з загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд приходить до висновку, що обвинуваченій повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, передбачене санкцією статті ч.2 ст.286, у вигляді позбавлення волі з застосування положень ст. 75 КК України.

В той же час врахувавши обставини вчиненого кримінального правопорушення, його тяжкі наслідки та ступінь вини обвинуваченого, а також те, що професійна діяльність обвинуваченої не пов`язана з керуванням транспортними засобами, суд вважає необхідним призначити їй додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на 2 роки.

На думку суду застосування саме таких видів та міри основного та додаткового покарання відповідатиме меті кримінального покарання, сприятиме виправленню обвинуваченої та запобігатиме вчиненню нових злочинів, як обвинуваченою, так і іншими особами.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_10 заявила клопотання про застосування до неї амністії, звільнивши її від відбування покарання, оскільки вона має на утриманні одного з батьків ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому на час вчинення злочину виповнилось 90 років, повністю визнає свою вину, з наслідками застосування амністії ознайомлена.
Прокурор та потерпілі в судовому засіданні не заперечували проти звільнення обвинуваченої від відбування покарання на підставі п.«є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07.09.2016 р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Відповідно до п."Є"ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно дост. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70 річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умов, що у цих батьків немає інших працездатних дітей
З долучених до матеріалів кримінального провадження копії паспорту та довідки ЖКП ММР "Південь" ЖЕК №11, вбачається, що обвинувачена ОСОБА_10 , має на утриманні батька ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України.
Вказане кримінальне правопорушення вона вчинила 02.11.2016 року, тобто до дня набрання чинності (07 вересня 2017р.) Закону України «Про амністію у 2016 році».
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_10 амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено.
За таких обставин суд вважає, що на обвинувачену ОСОБА_10 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому вона підлягає звільненню від відбування покарання.
Суд роз`яснює обвинуваченій ОСОБА_10 наслідки застосування амністії, а саме: застосування амністіїв подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.
В задоволенні цивільного позову ОСОБА_12 щодо відшкодування матеріальної шкоди внаслідок ДТП в сумі 25530,00 грн., відмовити у звязку з повним відшкодуванням ОСОБА_10 матеріальних збитків.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_11 щодо відшкодування матеріальної шкоди внаслідок ДТП в сумі 25530,00 грн., відмовити у звязку з повним відшкодуванням ОСОБА_10 матеріальних збитків.

Питання, заявлені потерпілими ОСОБА_12 та ОСОБА_11 до обвинуваченої ОСОБА_10 цивільних позовів про відшкодування моральної шкоди, суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 129 КПК України та правилами цивільного судочинства, вважаючи, що всі позови підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як слідує із змісту п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п.п. 1-2 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.4 ст. 23 ЦК).

Таким чином, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди потерпілим внаслідок ДТП, суд бере до уваги характер та обсяг фізичних і душевних страждань потерпілих, їх тривалість, зменшення реалізації звичок, обсяг додаткових зусиль для організації життя, непоправність втрати, негативні наслідки і вважає, що розмір моральної (немайнової) шкоди яку потрібно стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_12 складає 75000,00 гривень, на користь ОСОБА_11 складає 75000,00 гривень, яка підлягає стягненню відповідно до вимог ст. 23, 1167 ЦК України.

З обвинуваченої ОСОБА_10 підлягають стягненню судові витрати понесені на залучення експерта в сумі 3521,60 грн.

Долю речових доказів вирішити на підставі 100 КК України.
Керуючись ст.ст.374-376 КПК України, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_10 визнати винною у вчиненні крмінального правопорушення передбаченого ч.2 ст .286 КК України та призначити їй покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_10 від відбуття покарання звільнити з випробовувальним терміном строком на 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Застосувати до обвинуваченої ОСОБА_10 вимоги п.1,2 ч.1 та п.2 ч.2 ст. 76 КК України.
На підставі ст. 1 п.«в`Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 № 1810-У111звільнити ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання.
В задоволенні цивільного позову ОСОБА_12 про стягнення з ОСОБА_10 матеріальної шкоди у розмірі 25530,00 грн. відмовити.
В задоволенні цивільного позову ОСОБА_11 про стягнення з ОСОБА_10 матеріальної шкоди у розмірі 25530,00 грн. відмовити.
Цивільний позов ОСОБА_12 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_12 75000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_11 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 75000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь державни витрати на проведення експертизи №09-1-917 від 06.12.2016в розмірі 1320,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь державни витрати на проведення експертизи №09-1-918 від 12.12.2016в розмірі 880,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь державни витрати на проведення експертизи №13 від 24.01.2017 в розмірі 1320,60 грн.

Речовий доказ, а саме автомобіль марки «SUZUKI SХ-4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_10 - повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1