Провадження №: 1-кп/752/204/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2017 року м. Київ Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_4 ,
представника потерпілого - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000767 по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
встановив:
ОСОБА_7 , 31.05.2016 року, приблизно о 17:29, керуючи технічно справним автомобілем марки «Mitsubisi Outlander» д.н.з. НОМЕР_1 , від`їжджав з тротуару біля будинку № 59-Б просп. Голосіївського в м. Києві, маючи на меті виконати розворот заборонений у даному місці у напрямку пл. Голосіївської, проявивши неуважність до дорожньої обстановки, перед початком руху і виконання відповідного маневру, не переконався, що цей його маневр буде безпечним і не створить перешкоди іншим учасникам руху, не надав дорогу мотоциклу який рухався в попутному напрямку, займаючи другу смугу, виїхав спочатку у праву, а потім середню смугу, де скоїв зіткнення із зазначеним мотоциклом «BMW R 1100R», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 .
У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді закритих травм лівої верхньої кінцівки, тазу та органів паху.
Порушення вимог пунктів 1.5, 2.1«а», 2.3«б», 10.1, 10.3 і 10.4 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_7 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному та вироку суду визнав повністю та пояснив, що стояв на тротуарі та почав рух по пр. Голосіївському в м. Києві, через подвійну суцільну лінію, проїхавши подвійну суцільну лінію, почув удар, після чого вийшов із автомобіля, побачив потерпілого без свідомості та побіг до лікарні за допомогою. Одночасно, обвинувачений перепросив у потерпілого за завдану шкоду та просив суворо його не карати. Цивільні позов визнав, частково посилаючись на те, що сума сильно завищена та він відшкодував частину завданих збитків.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 , пояснив, що рухався по пр. Голосіївському між станціями метрополітену «Голосіївська» та «Деміївська» автомобіль «Mitsubisi Outlander» здійснив непередбачуваний маневр, перетнув 6 смуг руху проїхав через подвійну суцільну смугу та здійснив зіткнення з його мотоциклом, після чого втратив свідомість та прийшов до тями через 12 годин у лікарні. Одночасно просив задовольнити цивільний позов у повному обсязі та зазначив, що ОСОБА_7 відшкодував йому шкоду на суму 7400 доларів США, яку в рахунок часткового погашення суми цивільного позову просив не враховувати.
Додатково на підтвердження вини обвинуваченого стороною обвинувачення надано такі документи.
- Протокол огляду дорожньо-транспортної пригоди від 31.05.2016 року, відповідно до якого проведено огляд та фіксацію ДТП та складено відповідну схему ДТП із фототаблицею до нього;
- протокол додаткового огляду місця події від 18.07.2016 року, відповідно до якого оглянуто місце вчинення ДТП із фототаблицею до нього;
- висновок експерта від 25.07.2016 року № 544ат, відповідно до якого ОСОБА_7 мав керуватись п.п. 10.1, 10.3 ПДР України та мав технічну можливість уникнути зіткнення, шляхом виконання вказаних пунктів. Одночасно, ОСОБА_4 не мав технічної змоги уникнути зіткнення. Враховуючи порушення ОСОБА_7 п.п. 10.1, 10.3 ПДР України - це стало причиною зіткнення;
- висновоки експертів від 21.07.2016 року № 1335/Е та від 23.08.2016 року № 1491/Е, відповідно до яких встановлено отримання потерпілим, серед інших, середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Перелічені докази судом визнаються належними та допустимими, які у своїй сукупності доводять вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.
Дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості кваліфіковані вірно.
При призначенні ОСОБА_7 покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини вчинення неумисного злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, під наркологічним чи психіатричним наглядом не перебуває, має постійне місце проживання, характеризується позитивно, обставини, що пом`якшують покарання є щире каяття, часткове відшкодування завданих збитків на суму 7400 доларів США що (згідно довідки розпорядження № 203.0/1.0К2А1 від 22.07.2016 року курс купівлі продажу долару США за гривню згідно довідки НБУ становив 24.816117000 за 1 американський долар США.) становить «183 639 грн. 14 коп.» відсутність обставин, що обтяжують покарання та вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 286 КК України.
Разом з тим, враховуючи дані про особу обвинуваченого, обставини справи, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і його можна звільнити від відбування покарання із випробуванням, із покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Крім того, суд, враховуючи обставини ДТП, думку прокурора, потерпілого, також вважає за необхідне застосовувати до обвинуваченого додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
На думку суду, призначене обвинуваченому покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України є необхідним та достатнім для його виправлення і запобігання вчинення нових злочинів.
Одночасно, у судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він має неповнолітню дитину на утриманні та надав свідоцтво про народження.
Відповідно до п."в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи, які на момент вчинення злочину не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Досліджуючи матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, судом було встановлено, що обвинувачений має на утриманні неповнолітню дитину: 2001 року народження та самостійно займається вихованням. Крім того, ОСОБА_7 скоїв необережний злочин, який відповідно до ст.12 КК України не є особливо тяжким. Кримінальне правопорушення вчинено 31.05.2016 року, тобто до дня набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році».
Оскільки обмежень щодо застосування амністії до ОСОБА_7 судом не встановлено, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_7 амністію та враховуючи приписи ст. 15 цього Закону звільнити останнього від призначеного основного та додаткового покарання.
При вирішенні цивільного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_7 та співвідповідача ПАТ СК «Галицька» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, яка була завдана кримінальним правопорушенням (злочином), суд виходить з наступного.
Цивільний позивач та його представник, у судовому засіданні, просили задовольнити цивільний позов у повному обсязі, пояснили суду, що матеріальна шкода складається із витрат понесених потерпілими на лікування від ДТП та пошкодження транспортного засобу, моральна ж шкода полягає у пережитих ними стражданнях після вказаних подій, та з урахуванням тривалої втрати працездатності, одночасно зазначили, що обвинувачений відшкодував шкоду на суму 7400 доларів США, та понесені витрати зазначені у цивільному позові вказані з урахуванням отриманих коштів.
7400 доларів США відповідно до курсу Національного банку України станом на 22.07.2016 року складали 183 639 гривень 14 копійок.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 заявлений цивільний позов визнав частково, а саме зауважив, що частково визнає позов, пояснив, що сума за завдання ним матеріальної шкоди стосовно мотоцикла ОСОБА_4 є завищеною та він не згоден з такою сумою.
Представник ПАТ СК «Галицька» подав письмове заперечення до цивільного позову у якому у задоволені цивільного позову вважав за необхідне відмовити з підстав викладених у запереченнях, зокрема тому, що між сторонами відсутні спірні правовідносини та предмет спору, а вказане питання має вирішуватись в порядку цивільного судочинства.
Тож, суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши надані ними доказами з точки зору належності і допустимості, та розглянувши сам спір у кримінальному провадженні, на підставі ч. 5 ст. 128 КПК України, за правилами, встановленими цим Кодексом та в частині процесуальних відносин, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, які цим Кодексом не врегульовані, застосувавши норми Цивільного процесуального кодексу України в частині, що не суперечать засадам кримінального судочинства, вважає за необхідне зазначити про таке.
У судовому засіданні встановлено, що між ОСОБА_7 та ПАТ СК «Галицька» укладений поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб під час експлуатації забезпеченого транспортного засобу «Mitsubisi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1
Згідно ж до п. 3 ч. 2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Відповідно ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, а шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).
Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року №4 роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України при розгляді справи N 6-183цс14 від 03.12.2014 року, законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Поряд з цим, суд враховує, що в даних правовідносинах обов`язковим є застосування положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).
Так, в силу статті 4 Закону відповідач ОСОБА_7 є суб`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а його відповідальність перед третіми особами (потерпілими) застрахована, оскільки ця відповідальність є об`єктом страхування згідно ст. 5 Закону.
При цьому, суд звертає увагу на те, що постановою ВСУ від 20.01.2016 року зроблено правовий висновок у справі № 6-2808цс15, де визначено, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Таким чином, оскільки позивачами заявлений позов до ОСОБА_7 та ПАТ СК «Галицька» що є правом позивача, суд приходить до висновку про часткове задоволення цивільного позову.
Суд, з урахуванням наданих йому у судовому засіданні сторонами кримінального провадження доказів, вважає доведеним наявність матеріальної шкоди у ОСОБА_4 у вигляді фактично понесених витрат останніми за пошкодження транспортного засобу BMW R 1100R а саме витрати у розмірі - 110320 грн. 00 коп. вважаються підтвердженою та беруться судом до уваги. Вказана вище сума підтверджуються наданим до суду висновком експертизи № 15С/07/16 від 21.07.2016 року.
Одночасно, розрахунок наданий із сервісу БМВ судом до уваги не береться, оскільки відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, про повне компенсування обвинуваченим суми, яку потерпілий просить з нього стягнути, як майнову та моральну шкоду, у зв"язку із чим приходить до висновку про необхідність відмови в задоволені позову в цій частині, оскількі він документально не підтверджений.
Одночасно, суд вважає за необхідне стягнути з ПАТ СК «Галицька» згідно полісу № АЕ/6085337 на користь ОСОБА_4 страхову суму в розмірі 50 000 грн. за відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП.
Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішити у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 та ч. 2 ст. 124 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,-
ухвалив:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_7 звільнити від відбування основного та додаткового призначеного покарання.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково, стягнути з ПАТ СК «Галицька» згідно полісу № АЕ/6085337 на користь ОСОБА_4 страхову суму в розмірі 50 000 грн. за відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, в задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Речові докази а саме: автомобіль «Mitsubisi Outlander» д.н.з. НОМЕР_1 та мотоцикл «BMW R 1100R», д.н.з. НОМЕР_2 , які передані на відповідальне зберіганням власникам автомобілів залишити за належністю.
Стягнути з ОСОБА_7 процесуальні витрати вартість проведеної авто-технічної експертизи № 544ат від 25.07.2016 року в розмірі 1210 гривень 55 копійок на користь держави.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту проголошення.
Суддя ОСОБА_1