Справа № 191/4172/17
Провадження № 1-в/191/1361/17
У Х В А Л А
іменем України
28 листопада 2017 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
представника Синельниківської ВК № 94 ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області клопотання ОСОБА_5 про застосування до нього ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, суд
ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Засуджений в судовому засіданні своє клопотання підтримав та просив суд його задовольнити.
Представник адміністрації СВК № 94 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, з тих підстав, що ОСОБА_6 не став на шлях виправлення, оскільки не працює, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, заохочень немає.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання ОСОБА_5 , вважав, що немає підстав для його задоволення.
Суд, заслухавши пояснення засудженого, представника адміністрації СВК №94, з урахуванням думки прокурора, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04.06.2015 року, за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. Вироком Краматорського міськрайонного суду Донецької області від 03.02.2016 року засуджений за ч.2 ст15, ч.2 ст. 185,71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі. Початок строку відбування покарання 30.09.2015 року, кінець строку відбування покарання 30.11.2018 року.
Засуджений ОСОБА_5 підлягає умовно-достроковому звільненню на підставі ст. 81 КК України по відбуттю 2/3 строку з 10.11.2017 року.
Засуджений ОСОБА_5 прибув до СВК №94 02.12.2015 року. З характеристики на засудженого ОСОБА_5 наданої представником Синельниківської ВК № 94 вбачається, що останній за час відбування покарання характеризується, як особа, в поведінці якої не відбулося змін, які б свідчили про її виправлення. Стягнень та заохочень не має. Не працевлаштований, бажання працювати не висловлює. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, з метою отримання поблажливого ставлення. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується у побуті не здійснює за ними належного догляду, не завжди, використовує за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи, ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, але достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі не приймає. Зарахований до програми диференційованого виховного впливу. До підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне. Вину у скоєному злочині визнає, з метою отримання поблажливого сплавлення.
Суд приходить до висновку, що немає законних підстав для застосування умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 , оскільки періодичність його залучення до виконання робіт, а також відсутність заохочень відносно останнього, не підтверджують його виправлення.
Суд зазначає, що бажання отримати пільгу та достроково звільнитись від відбування покарання, не виправдовує мети призначеного покарання, встановленої ч.2 ст.50 КК України.
У відповідності до ч. 7 ст. 539 КПК України, - у разі набрання законної сили ухвалою суду про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання розгляд повторного клопотання з цього самого питання щодо осіб, засуджених за тяжкі та особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може мати місце не раніше як через рік з дня винесення ухвали суду про відмову.
Керуючись ст.81 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення відмовити.
Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суду протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1