Справа № 604/878/17
провадження № 1-кп/598/136/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" листопада 2017 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі кримінальну справу за №604/878/17 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ярке Поле Кіровського району АР Крим, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

- 02.02.1996р. Тернопільським міськрайонним судом за ч.2 ст. 140 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 25.10.1997 р. Збаразьким районним судом Тернопільської області за ч.2 ст.140 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 25.10.1999 р. Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.2 ст.140 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 27.01.2003р. Підволочиським районним судом Тернопільської області за ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 357, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 27.04.2006 р. Підволочиським районним судом Тернопільської області ч.2, ч.3 ст. 185, ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 18.02.2011р. Підволочиським районним судом Тернопільської області ч.3 ст. 263 КК України до 680 грн. штрафу;

- 12.04.2012р. Підволочиським районним судом Тернопільської області за ч.3 ст. 263 КК України до 3 місяців арешту;

- 24.06.2014р. Підволочиським районним судом Тернопільської області ч.1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі;

- 11.02.2015р. апеляційним судом Тернопільської області ч.2 ст.185, ст.198, ст.70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 30.06.2016р. умовно-достроково на 5 місяців 9 днів,

за ч.2 ст.307, ч.1 ст. 263, ст. 395 КК України,-

встановив:
Згідно обвинувачення 16 червня 2017 року, близько 12 год., ОСОБА_4 , знаходячись на території Підволочиськоїго залізничного вокзалу, що в смт. Підволочиськ Тернопільської області, в порушення вимог ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» від 22.12.2006 року, за гроші в сумі 150 гривень, умисно збув громадянину ОСОБА_6 , (анкетні дані змінено), суху подрібнену речовину рослинного походження, яка є особливо-небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 2,14 грама, яку ОСОБА_6 в подальшому добровільно видав працівникам поліції.
Крім цього, 7 вересня 2017 року, близько 17:30 год., ОСОБА_4 , знаходячись на території Підволочиського залізничного вокзалу, що в смт. Підволочиськ Тернопільської області, в порушення вимог ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» від 22.12.2006 року, за гроші в сумі 150 гривень, умисно збув громадянину ОСОБА_6 , (анкетні дані змінено), суху подрібнену речовину рослинного походження, яка є особливо-небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 1,63 грама, яку ОСОБА_6 в подальшому добровільно видав працівникам поліції.
Крім цього, в один із днів червня 2017 року, ОСОБА_4 , перебуваючи в смт.Підволочиськ Тернопільської області, на березі річки Збруч, виявив пістолет марки «de Poche» взірця 1906 року, калібру 6,35 мм., промислового виготовлення, виробництва компанії «Browning», який являється вогнепальною зброєю придатною для стрільби та не маючи відповідного дозволу на придбання та зберігання вогнепальної зброї, вчинив придбання пістолета марки «de Poche» взірця 1906 року, калібру 6,35 мм.. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 виявлений ним пістолет марки «de Poche», не маючи відповідного дозволу, умисно переніс до місця свого проживання, що в АДРЕСА_1 , де умисно незаконно зберігав його до 15 вересня 2017 року, тобто до моменту, коли він був виявлений працівниками поліції під час обшуку місця його проживання.
Крім того, ОСОБА_4 умисно, розуміючи протиправний характер та значення своїх дій, з метою ухилення від адміністративного нагляду порушив передбачені законом та постановою Підволочиського районного суду від 22.09.2016 року обмеження, які були встановлені йому з метою запобігання вчиненню злочинів і здійснення виховного впливу, як особі звільненій з місць позбавлення волі, без відповідного повідомлення органу внутрішніх справ, належного дозволу та поважних причин самовільно залишив з 16 серпня по 6 вересня 2017 року, місце свого проживання та здійснив виїзд за межі району до інших населених пунктів Тернопільської області.
Суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 є винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, за ознаками незаконного збуту особливо-небезпечного наркотичного засобу, вчиненого повторно, за ч.1 ст. 263 КК України за ознаками незаконного придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу та за ст.395 КК України за ознаками самовільного залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

10 листопада 2017 року, між обвинуваченим та прокурором, в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди, обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень. Також, сторони узгодили покарання, яке слід призначити ОСОБА_4 за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст. 307, ч.1 ст.263, ст.395 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. При цьому ОСОБА_4 погоджується з таким видом і мірою покарання. В даній угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, які роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_4 ..

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши вищевказану угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону, суд приходить до висновку, що вищевказана угода може бути затверджена з таких мотивів.

Відповідно до положень ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора, підозрюваного або обвинуваченого. Угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо тяжких злочинів, внаслідок яких завдана шкода лише державним чи суспільним інтересам.

Частиною 5 ст.469 КПК України передбачено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що злочини у вчинення яких обвинувачується ОСОБА_4 передбачені ч.2 ст.307 та ч.1 ст. 263 КК України є тяжкими, а злочин передбачений ст.395 КК України є злочином невеликої тяжкості, внаслідок яких шкоду завдано державним інтересам, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень органами досудового розслідування здійснено правильно, узгоджена сторонами міра покарання відповідає вимогам КК України, зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України, а її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, судом встановлено не було, що не заперечував в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник.

Умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

З огляду на вказане суд приходить до висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для затвердження вищевказаної угоди про визнання винуватості і призначення узгодженої сторонами міри покарання.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 94, 369-371, 314, 373-374, 471, 473-475 КПК України, суд,-

засудив:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 10 листопада 2017 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за №604/878/17.

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст. 263, ст. 395 КК України, призначивши йому узгоджене сторонами покарання:

- за ч.2 ст. 307 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- за ч.1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

- за ст.395 КК України у виді 2 місяців арешту.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 6 (шість) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На даний вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Збаразький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1