У х в а л а
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2018 року сел. Підволочиськ

Слідчий суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув клопотання сторони кримінального провадження т.в.о. заступника начальника СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 про арешт майна.

Клопотання надійшло до суду 13 березня 2018 року.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя,
В С Т А Н О В И В:
У клопотанні т.в.о. заступника начальника СВ вказано, що 18 лютого 2018 року, близько обіднього часу, ОСОБА_4 , мешканець с. Клебанівка Підволочиського району Тернопільської області, спільно із ОСОБА_5 , жителем АДРЕСА_1 , проникли в приміщення ферми, розташоване в с. Клебанівка Підволочиського району Тернопільської області, належне ОСОБА_6 , звідки намагалися викрасти металобрухт загальною вагою 218 кг, зокрема металеві швелера, однак були затримані, про що внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000045 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України.

Т.в.о. заступника начальника СВ зазначає, що в ході розслідування встановлено, що під час вчинення вищевказаних крадіжок металобрухту з території ферми ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 користувалися автомобілем останнього, марки Gelly СК1 р.н. НОМЕР_1 , з допомогою якого перевозили викрадений металобрухт.

З огляду на те, що вказаний автомобіль був використаний як знаряддя вчинення даного кримінального правопорушення, оскільки наявні усі підстави вважати, що дане майно, а саме автомобіль марки Gelly СК1 р.н. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_5 , просить накласти арешт на вказаний транспортний засіб.

В судове засідання т.в.о. заступника начальника СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області та володілець майна не з`явилися, що відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання. Т.в.о. заступника начальника СВ подав заяву в якій підтримав подане клопотання.

Слідчим суддею встановлено, що 18 лютого 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України внесено відомості до ЄРДР за №0000045, за фактом проникнення гр. гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в приміщення тваринницького комплексу, розташованого в с. Клебанівка Підволочиського району, належного ОСОБА_6 , звідки вони намагалися викрасти металобрухт загальною вагою близько 218 кг, однак були виявлені знайомими власника.

Згідно матеріалів провадження 24 лютого 2018 року, під час огляду території, прилеглої до житлового багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_5 - ОСОБА_7 , розташованого біля житлового будинку, виявлено металобрухт, зокрема металеві швелера, які ОСОБА_5 та ОСОБА_4 викрали з приміщення ферми ОСОБА_6 17 лютого 2018 року, ідентичні тим, які ОСОБА_5 та ОСОБА_4 намагалися викрасти з приміщення ферми 18 лютого 2018 року.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цьогоКодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З показів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 18 лютого 2018 року, вбачається, що під час вчинення крадіжок металобрухту з території ферми ОСОБА_6 , останні користувалися автомобілем ОСОБА_5 марки Gelly СК1 р.н. НОМЕР_1 , з допомогою якого перевозили викрадений металобрухт.

Згідно інформації СОЗ РСЦ МВС України в Тернопільській області №31/19-654 від 13 березня 2018 року, власником автомобіля марки Gelly СК1 р.н. НОМЕР_1 являється ОСОБА_5 , мешканець АДРЕСА_3 .

Постановою т.в.о. заступника начальника СВ Підволочиського ВП від 12 березня 2018 р. вказаний автомобіль визнано речовим доказом кримінальному провадженні №0000045, так як він являється речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки є знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другоїстатті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першоїстатті 170 цього Кодексу(ч. 1 ст. 173 КПК України).

Т.в.о. заступника начальника СВ доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки Gelly СК1 р.н. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_5 , який визнано речовим доказом по кримінальному провадженні №0000045, та який зберігається на території арешт майданчика Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області, що в смт. Підволочиськ, по вул. Д. Галицького, 112, Тернопільської області.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1