Справа № 676/2067/17
Провадження № 1-кп/676/173/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 лютого 2018 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янці-Подільському кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000403, про обвинувачення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Рафалівка Володимирецького району Рівненської області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, учасника бойових дій, жителя АДРЕСА_1 , згідно із ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_8 5 березня 2017 року близько 16 год. 30 хв. в м. Кам`янці-Подільському, знаходячись в приміщенні магазину «Живе пиво», що по проспекту Грушевського, 56, під час конфлікту, який виник між ним та потерпілим ОСОБА_5 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс один удар по голові останнього невстановленим предметом зовні схожим на дерев`яну биту, в результаті чого заподіяв ОСОБА_5 тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, перелому кісток склепіння (правої тім`яної кістки), правобічного епідурального крововиливу, забою тканин головного мозку правої і лівої півкуль, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент спричинення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні інкримінованого правопорушення визнав повністю, розкаявся у скоєному та дав показання, що в день події на ґрунті неприязних відносин, через те, що йому зробили зауваження про наявний борг перед потерпілим, а також після сварки в автомобілі із дружиною, взявши із автомобіля невелику дерев`яну биту, підійшов до ОСОБА_5 та наніс один удар в область голови останнього, чим спричинив йому тілесні ушкодження.

Незважаючи на визнання вини у вчиненні правопорушення, винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується іншими, дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, із показань в суді потерпілого ОСОБА_5 встановлено, що ОСОБА_8 був винен 15 гривень у касу магазину його дружини, через що в день події йому нагадала остання. Коли він перебував у магазині, ОСОБА_8 віддав 15 гривень дружині та підійшовши до нього, наніс один удар дерев`яною битою йому у голову та вийшов із магазину. Він відразу вийшов з магазину на вулицю, де втратив свідомість. Прийшов до тями у місцевій лікарні. Зазначив, що обвинувачений повністю відшкодував майнову та моральну шкоду та просив його суворо не карати.

За даними висновку експерта №127 від 4 квітня 2017 року в ході судово-медтичної експертизи у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, перелому кісток склепіння (правої тім`яної кістки), правобічного епідурального крововиливу, забою тканини головного мозку правої і лівої півкуль, які могли утворитися, як від дії тупого твердого предмету, так і при ударі об такий за різних обставин, з прикладанням значної сили, можливо за умов і в термін, вказаних в обставинах справи, тобто 5 березня 2017 року, і по степені тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення (а.м.к.п.25-27).

Із дослідженого в суді висновку додаткової судово-медичної експертизи №200 від 13 квітня 2017 року встановлено, що тілесні ушкодження у ОСОБА_5 могли утворитися внаслідок удару тупим твердим предметом з продовгуватою травмуючою поверхнею, можливо дерев`яною битою, тільки за умов, на які вказують свідки під час проведення відтворення (взаємне розташування лице в лице і дещо нахилені до переду тулуб та голова потерпілого (а.м.к.п. 29-31).

Відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №11 від 11 січня 2018 року ОСОБА_8 психічним захворюванням не страждає, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними при інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, в момент вчинення у хворобливому стані не знаходився (а.м.к.п.208-210).

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 мало місце, а його дії, які виразились спричиненні умисних тяжких тілесних ушкоджень, тобто умисних тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, судом кваліфікуються за ч.1 ст.121 КК України. Обвинувачений ОСОБА_8 винен у вчиненні цього кримінального правопорушення і підлягає покаранню.

При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, судом враховується, що ОСОБА_8 вчинив тяжкий злочин, за місцем проживання характеризується позитивно, не судимий в силу ст.89 КК України, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, є учасником бойових дій в зоні АТО. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.121 КК України, оскільки таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Разом із тим, відповідно до ч.2 ст.86 КК України законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільненні від відбування покарання.

За приписами ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Статтею 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено, що підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також особи, визнані винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).

Згідно із ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році» виконання цього Закону покладається на суди. Застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений (підсудний) або засуджений заперечує проти цього.

Як встановлено із ст.13 цього ж Закону його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України, 5 березня 2017 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 7 вересня 2017 року, є особою, яка брала безпосередню участь в антитерористичній операції, отримала статус учасника бойових дій, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні даними військового квитка серії НОМЕР_1 , згідно із яким ОСОБА_8 прибув для виконання завдань антитерористичної операції (АТО) у складі 12 окремого мотопіхотного батальону в/ч п/п НОМЕР_2 згідно із наказами №182 від 29.06.2015 року, а також даними посвідчення серії НОМЕР_3 від 14.07.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_8 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій. ОСОБА_8 не є особою, зазначеною у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», просив суд застосувати щодо нього амністію та звільнити його від покарання.

Таким чином, вищенаведене свідчить про наявність підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_8 положень Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнення його від відбування призначеного судом покарання.

Цивільний позов за заявою потерпілого ухвалою суду від 21 лютого 2018 року залишено без розгляду. Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 2 ст. 86 КК України, ч.2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», ст.ст.2, 10,13 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст.368-371, 373-375 КПК України суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році», ч.2 ст.86 КК України, ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» ОСОБА_8 звільнити повністю від відбування покарання у виді п`яти років позбавлення волі у зв`язку з амністією.

Скасувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою та звільнити його негайно з-під варти в залі суду.

Зарахувати в строк відбуття покарання час тримання ОСОБА_8 під вартою з 12 лютого 2018 року по 21 лютого 2018 року включно.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Хмельницької області через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження. Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя Кам`янець-Подільського
міськрайонного суду
Хмельницької області ОСОБА_1 .