Справа № 372/2252/17
Провадження № 1-кп-182/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 вересня 2017 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0001541 від 03.11.2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Долина Обухівського району Київської області, громадянина України, українця, з середньо-технічною освітою, працюючого електромонтером у ДСО в м. Обухів Київської області, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
03 листопада 2016 року, близько 07 години 30 хвилин, за сприятливих погодних умов, слизькому асфальтному покритті (ожеледиця), водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався автодорогою С101619 Н01 Узин-Трипілля через с. Красне, с. Долина, від села Долина в бік до міста Обухова.

Проїжджаючи відрізок на 0+742 км вказаної автодороги, в порушення вимог пунктів 2.3. б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року та введених в дію з 01.01.2002 року (далі - Правила дорожнього руху), відповідно до якого, «для забезпечення безпеки порожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі» та п. 12.1. Правил дорожнього руху, згідно з яким «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху керованого ним транспортного засобу, у результаті чого, на слизькому відрізку дороги, втратив керованість своїм автомобілем, допустив виїзд на смугу зустрічного руху, де відбулося зіткнення з автомобілем «ВАЗ-2109» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався у зустрічному напрямку до села Красне Обухівського району Київської області.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді забитої рани голови, забою лівої половини грудної клітки, закритого перелому медіальної кісточки правого гомілково-ступневого суглобу із зміщенням відламків.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 97/Е від 22.06.2017 року встановлено, що у ОСОБА_4 , 1973 року народження, мали місце тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому медіальної кісточки правого гомілково-ступневого суглобу із зміщенням відламків, що відповідає середньому ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог пунктів 2.3. б), 12.1. правил дорожнього руху, які перебувають у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді отримання потерпілим ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини вчиненого ним злочину, які викладені в обвинувальному акті. Надав покази, що він 03 листопада 2016 року, близько 07 години 30 хвилин керував автомобілем «ВАЗ-2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухався автодорогою через с. Красне. Не впорався із керуванням через ожеледицю, після чого його автомобіль спочатку занесло на обочину , а потім на зустрічну смугу, де і відбулось зіткнення з автомобілем, в якому був потерпілий. У вчиненому він щиро кається, відшкодував потерпілому спричинену шкоду та просив суворо його не карати та не застосовувати додаткове покарання у вигляді позбавлення спеціального права керування транспортним засобом.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу (за заявою обвинуваченого), судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає і їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому розгляд провадження провадився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні вищезазначеного злочину в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_7 , які виразились в порушенні правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесні ушкодження, правильно кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди потерпілому.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , згідно зі ст. 67 КК України не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи думку прокурора та потерпілого, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягугався, одружений, офіційно працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є інвалідом 2-ї групи та інвалідом війни, відношення самого ОСОБА_7 до вчиненого, позитивну характеристику за місцем проживання, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, зміст досудової доповіді органу пробації (відповідно до якої виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі можливе, а ризик вчинення повторного кримінального правопорушення є низьким), суд дійшов висновку, про необхідність та можливість обрання ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу. Саме таке покарання, на думку суду та учасників процесу, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Згідно зі ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", згідно з яким суди повинні призначати покарання менш суворе особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає можливим не застосувати щодо ОСОБА_7 додаткове покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами з врахуванням думки потерпілого.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_7 не обиралась.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Суд також вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 370, 374, 377 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3400,00 грн.) без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_7 не обиралась.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 4318 грн. 40 коп.

Речові докази у кримінальному провадженні: автомобіль ВАЗ 2101, реєсстраційний номер НОМЕР_1 - відданий під зберігальну розписку ОСОБА_7 та автомобіль ВАЗ 2109 реєстраційний номер НОМЕР_2 - відданий під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_4 - залишити за належністю власникам.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1