ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №766/21446/17

10.04.2018 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні кримінальне провадження №0000190 від 06 листопада 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новотроїцьке Херсонської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за контрактом, комірника складу роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат»,

- у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,

встановив:

Солдата ОСОБА_4 , наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 125 від 28.05.2016 року зараховано до списків особового складу та призначено на посаду навідника зенітного артилерійського взводу роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення. В подальшому солдата ОСОБА_4 на підставі наказу командира цієї ж військової частини № НОМЕР_2 від 01.09.2017року призначено на посаду комірника складу роти матеріального забезпечення.
З часу видання ВО Президента України, Головою Верховної ради України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014 року, до цього часу на території України, згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та ст. 1 Закону України «Про оборону України», почав діяти особливий період, тобто період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Всупереч зазначених вимог, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи статутні обов`язки, передбачені законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.
Так, проходячи військову службу та будучи забезпеченим речовим, грошовим, продовольчим та іншими видами забезпечення, 23 жовтня 2017 року солдат ОСОБА_4 вирішив тимчасово ухилитися від військової служби, мотивуючи свої дії хворобою батька та необхідністю догляду за ним.
Реалізуючи свій умисел, солдат ОСОБА_4 , в умовах особливого періоду, в порушення зазначених вище статутних вимог та законодавства, що регламентує порядок проходження військової служби, 23 жовтня 2017 року не з`явився вчасно без поважних причин на службу до військової частини НОМЕР_1 , що фактично розташована на землях ІНФОРМАЦІЯ_2 (юридична адреса: АДРЕСА_2 ).
В період з 23 жовтня по 06 листопада 2017 року військовослужбовець ОСОБА_4 обов`язки військової служби без поважних причин не виконував, перебуваючи за місцем свого проживання, де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління, за наявності реальної можливості для цього.
У подальшому, солдат ОСОБА_4 06 листопада 2017 року добровільно з`явився до військової прокуратури Херсонського гарнізону із зізнанням, вказавши про викладені вище обставини.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою визнав повністю, пояснив, що 28.05.2016 року наказом №125 командира військової частини НОМЕР_1 його зараховано до списків особового складу. 01.09.2017 року наказом №212 командира цієї ж частини його було призначено на посаду комірника складу роти матеріального забезпечення. Проходячи військову службу, він 23 жовтня 2017 року не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин. Добровільно повернувся до військової частини лише 06 листопада 2017 року із зізнанням. Весь період, його відсутності у військовій частині НОМЕР_1 він проводив за місцем свого проживання, де проводив час на власний розсуд.
Приймаючи до уваги, що обвинувачений повністю визнає свою вину в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, його показання послідовні, логічні і не викликають у суду сумнівів в правильності розуміння ним обвинувачення і всіх обставин справи, добровільності та щирості його позиції, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, дії ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати по ч. 4 ст. 407 КК України як нез`явлення військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану..

При обранні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , що характеризується задовільно, обставини, що пом`якшують відповідальність - визнання своєї вини і щиросердне каяття, відсутність обтяжуючих обставин, і вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції статті, не пов`язане з позбавленням волі.

Керуючись ст. 373-376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Визнати винуватим ОСОБА_4 в пред`явленому обвинуваченні по ч.4 ст. 407 КК України та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти обов`язки на ОСОБА_4 : не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу командира частини НОМЕР_1 ; повідомляти командира частини НОМЕР_1 про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до командира частини НОМЕР_1 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Херсонської області в 30-денний строк з дня його проголошення через Херсонський міський суд Херсонської області.

СуддяОСОБА_1