Справа №639/6345/17
Провадження №1-кс/639/2238/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2017 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання слідчого Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 , яке погоджене з прокурором Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 та заступником керівника Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 про арешт майна за матеріалами кримінального провадження, внесеного 07.10.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002003 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Мотивоване клопотання тим, що 07.10.2017 надійшла заява, про те, що громадянин ОСОБА_6 , збуває наркотичні засоби на території Новобаварського району.

За даним фактом 07 жовтня 2017 року було розпочато розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України за № 0002003.

Під час досудового розслідування встановлено, що до вказаного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України, яке вчиняє ОСОБА_7 відноситься до категорії тяжких злочинів.

07.11.2017 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 307, ч.1 ст. 309 КК України, а саме за фактом незаконного придбання, зберігання та збут особливо небезпечного наркотичного засобу, санкції цієї статі передбачає позбавлення волі на строк від 6 до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Згідно інформаційної довідки про реєстрацію право власності на кв. АДРЕСА_2 проведено КП ХМБТІ Харківської міської ради на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 18.02.1999 Центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету ХМР, р. № 6-99-135986-Ш.

Слідчий зазначає, що в разі не накладення арешту на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_2 , може призвести до втрати нерухомого майна та відчуження його третім особам, до винесення остаточного рішення по кримінальному провадженню.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Слідчий ОСОБА_4 та власники майна у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що відповідно до ст. 172 КПК України не є перешкодою для розгляду клопотання.

Заслухавши думку прокурора, перевіривши доводи поданого клопотання, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Судовим розглядом встановлено, що в провадженні Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 07.10.2017 року за №0002003 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 307 КК України.

07.11.2017 року у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.1 ст. 309 КК України

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.

Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст. 171 КПК України, то слідчий повинен неухильно їх дотримуватися.

Так, згідно зі ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначені підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

З матеріалів справи вбачається, що згідно довідки про реєстрацію право власності на кв. АДРЕСА_2 проведено КП ХМБТІ Харківської міської ради на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 18.02.1999 Центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету ХМР, р. № 6-99-135986-Ш.

Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.
Разом з тим, згідно абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.
Аналізуючи наведені норми чинного законодавства, слідчий суддя приходить до висновку про неможливість на даний час виділити частину квартири, що належить підозрюваному ОСОБА_7 , оскільки вказана квартира перебуває у спільній сумісній власності.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Однак, ані з матеріалів кримінального провадження, ані з клопотання слідчого не вбачається правової підстави для накладення арешту на квартиру, що належить ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 на праві спільної сумісної власності, крім того у клопотанні слідчого, останнім не зазначено саме мету накладення такого арешту.

Враховуючи, що у кримінальному провадженні №0002003 підозрюваним є лише ОСОБА_7 , який є суб`єктом ст. 170 КПК України та з огляду на неможливість встановити частку майна, належного підозрюваному ОСОБА_7 , слідчий суддя приходить до висновку, що арешт майна в даному кримінальному провадженні явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власників, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження, в зв`язку з чим у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна необхідно відмовити.
Керуючись ст.ст. 132, 167-175 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання слідчого Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 про арешт майна відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1