В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/823/17

Провадження № 1-кп/348/178/17

01 листопада 2017 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

потерпілої: ОСОБА_4

обвинуваченої: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Надвірна кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000135 за обвинувальним актом від 10,04. 2017р. щодо обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , розлученої, з базовою сереньою освітою, інваліда 2 групи загального захворювання, несудимої, громадянки України, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачена ОСОБА_5 умисно спричинила легкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_4 .

Злочин нею вчинено при наступних обставинах.

03 березня 2017року біля 13 год.30хв. між обвинуваченою ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 , які знаходилсь на межі своїх гоподарств, що по вул.Шевченка в смт.Битків Надвірнянського району Івано-Франківської області на грунті тривалих неприязних відносин з приводу користування загальною дорогою виник словесний конфлікт. Під час якого обвинувачена ОСОБА_5 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, нанесла удар дерев`яним держаком вил по правій руці ОСОБА_4 . Внаслідок чого спричинила останній тілесні ушкодження у вигляді синця та набряку правої руки, що згідно висновку експерта № 39 від 10.03.2017 р. відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитана в судовому засіданні в якості обвинуваченої ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину не визнала, вказавши, що проживає з потерпілою по сусідстві навпроти та перебуває у тривалих неприязних відносинах з приводу користування дорогою. 03 березня 2017 року біля 13 год.30 хв. потерпіла стала забирати каміння, яке вона заготовила для встановлення паркану та виносити його. На її прохання припинити викидати каміння, остання розпочала з нею словесний конфлікт, висловлювала образи, провокуючи її. Стверджує, що будь- яких умисних тілесних ушкоджень потерпілій не наносила.

Якщо суд прийде до переконання про її винуватість, просила застосувати відносно неї амністію, наслідки застосування якої їй відомі.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченою ОСОБА_5 її винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, доведена показаннями потерпілої, свідків, письмовими доказами:

- показаннями потерпілої ОСОБА_4 яка в судовому засіданні вказала, що між нею та обвинуваченою ОСОБА_5 існують неприязні відносини з приводу користування дорогою, обвинувачена чинить перешкоди у користуванні даною дорогою, створює конфліктні ситуації. З приводу чого вона неодноразово зверталась в сільську раду для вирішення даного конфлікту. 03 березня 2017року біля 13 год.30 хв. вона прибирала каміння яке було залишено обвинуваченою на дорозі, та перешкоджало під`їзду до її господарства. В цей час прибігла Обвинувачена та розпочала конфлікт висловлюючи образи, вимагаючи, щоб вона поставила каміння на місце. Потім забігла до свого господарства, взяла вила та продовживши конфлікт нанесла їй удар держаком. Намагаючись захиститись від удару вона підняла руки і удар прийшовся по правій руці.

Внаслідок умисного удару обвинувачена спричинила їй тілесні ушкодження у вигляді синця та набряку правої руки .

Просить обрати покарання згідно закону.

- показаннями свідка ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні вказала, що вона разом з чоловіком проживають по сусідстві з потерпілою та обвинуваченою. 03 березня 2017 року в обіднй час вони поралися по господарству, висаджували саджанці дерев. З свого подвір`я вона бачила та чула конфлікт між потерпілою та обвинуваченою. А також бачила як обвинувачена направилася до потерпілої та нанесла удар дерев`яним держаком. При цьому потерпіла захищаючись підняла руки та удар прийшовся по руці.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні дав аналогічні показання про обставини вчинення злочину обвинуваченою ОСОБА_5 , як і ОСОБА_6

- показаннями свідка ОСОБА_8 , який вказав в судовому засіданні, що в перебуває у неприязних відносинах з обвинуваченою з приводу користування дорогою. Обвинувачена постійно створює конфлікті ситуації.

03 березня 2017року біля 13 год.30 хв. його дружина прибирала з дороги каміння, яке обвинувачена залишила, так як в них не було можливості під`їхати до свого господарства. Він знаходився на подвір`ї з дитиною та побачив, як обвинувачена побігла в сторону його дружини маючи в руках вила, висловлюючи образи та лайку, нанесла дружині удар дерев`яним держаком. Дружина, захищаючись, підняла руки і тому удар прийшовся по руці.

Вина обвинуваченої ОСОБА_5 також доводиться письмовими доказами.

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 08.04.2017 р. та доданими до нього фототаблицями, в якому зазначено, що під час проведення слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_4 деталізувала обставини вчинення злочину обвинуваченою ОСОБА_5 , та вказала місце вчинення злочину, деталізувала механізм спричинення тілесних ушкоджень обвинуваченою ОСОБА_5 , утворення в неї тілесних ушкоджень (а.с.71-81).

- даними висновку експерта за № 39 від 10.03.2017 р., згідно якого у потерпілої ОСОБА_4 виявлено забій м`яких тканин правої руки у вигляді синця та набряку, який отриманий від дії тупого твердого предмету та можуть відповідати терміну утворення та відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с.70).

Зазначені докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінально - процесуального закону, вони є допустимими, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченою ОСОБА_5 злочину, інкримінованого їй стороною обвинувачення, відповідають показанням потерпіої, свідків, письмовим доказам по справі.

Таким чином, оцінюючи в сукупності здобуті докази, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України суд прийшов висновку, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена повністю.

Дії обвинуваченої ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, оскільки вона умисно спричинили легкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_4 .

При цьому суд зазначає, що показання обвинуваченої не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовані вищенаведеними доказами, показаннями потерпілої ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які послідовні і логічні і не викликають сумнівів у суда в їх правдивості, свідки чітко вказують на обвинувачену, як на особу, яка нанесла удар потерпілій, а також вказують механізм утворення тілесних ушкоджень, що узгоджується з даними висновку експерта.

Потерпіла в судовому засіданні дала суду послідовні показання, які відповідають фактичним обставинам справи, конкретизувала їх, наполягає на них.

Показання потерпілої про характер, локалізацію та механізм утворення тілесних ушкоджень час і місце спричинення тілесних ушкоджень узгоджуються із висновком судово-медичних експертиз.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який відповідно до норм КПК є невеликої тяжкості, особу винної, зокрема те, що обвинувачена вперше притягується до кримінальної відповідальності, є інвалідом 2 групи загального захворювання, на обліку в психоневрологічному та наркологічному кабінетах Надвірнянської ЦРЛ не перебуває (а.с.84, 85, 86).

По місцю проживання обвинувачена ОСОБА_5 характеризується позитивно.

Згідно висновку органу пробації виправлення ОСОБА_5 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (в т.ч. для окремих осіб). На думку органу пробації, виконання покарання в громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень (а.с.26-28).

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 судом не встановлено.

Враховуючи наведене, беручи до уваги думку потерпілої відносно покарання, яка просить покарати обвинувачену по закону, особу винної, суд прийшов до висновку, що обвинуваченій слід обрати покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів в межах санкції статті за цей вид злочину, передбаченого Особливою частиною КК України у виді штрафу.

На думку суду дане покарання є необхідним і достатнім для можливого перевиховання обвинуваченої та попередження вчинення нових злочинів і що цілком відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченої.

Крім того, як встановлено ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст.86 КК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1 Закону України "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

У ст. 3 вказаного Закону зазначено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIIІ. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст.13 названого Закону).

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Відповідно до п. г ст.1 ЗУ «Про амністію в 2016 році», звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не повязаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоровя України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572.

Як вбачається із копії пенсійного посвідчення за № НОМЕР_1 , долученого до матеріалів справи обвинувачена ОСОБА_5 на день набрання чинності Закону України «Про амністію в 2016 році» визнана інвалідом другої групи загального захворювання (а.с.85).

Обвинувачена ОСОБА_5 раніше не судима, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України належить до злочинів, невеликої тяжкості. Вказане кримінальне правопорушення вона вчинила 08.04.2017 року, тобто до дня набрання чинності (07.09.2017 р.) Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_5 амністії, передбачених ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до неї не застосовувалась.

За таких обставин, суд вважає, що на обвинувачену ОСОБА_5 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», остання письмовою заявою від 31.10.2017 року підтвердила, що не заперечує проти застосування щодо неї Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р., наслідки застосування цього закону їй зрозумілі (а.с.91), а тому вона підлягає звільненню від відбування покарання.

Керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, ст.1 ЗУ «Про амністію в 2016 році», суд -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання на підставі п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1