Справа № 309/1237/17
Провадження № 1-кп/309/248/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2017 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

його захисника ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст кримінальне провадження № 0000182 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Березово Хустського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 23 жовтня 2016 року приблизно о 15 год. 30 хв., керуючи технічно-справним автомобілем марки «Wolkswagen Caddy», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Нанківська у с. Іза Хустського району Закарпатської області у напрямку центра вказаного населеного пункту, діючи всупереч вимогам п.п. 2.3 «б», 12.3, 12.4 та 12.4 «б» Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася, не забезпечив безпеку дорожнього руху та здійснив наїзд на малолітнього велосипедиста ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по правому краю проїзної частини дороги в попутному з автомобілем напрямку, при цьому неодноразово маневруючи ліворуч на смугу руху автомобіля. У результаті дорожньо-транспортної пригоди малолітній велосипедист ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть потерпілого.

За вказане кримінальне правопорушення кримінальна відповідальність передбачена ст. 286 ч. 2 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та погодився з обставинами викладеними у обвинувальному акті.

Відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ст. 286 ч. 2 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує обставини, які пом`якшують покарання визнав вину та щиро розкаявся, має на утриманні одну неповнолітню дитину.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Суд також враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного і приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому основного покарання у вигляді позбавлення волі з призначенням додаткового покарання, які є необхідними і достатніми для його виправлення та попередження нових злочинів.

Разом з тим, обвинувачений підлягає звільненню від покарання, виходячи з наступного.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_5 подано до суду клопотання про застосування до ОСОБА_4 акту амністії, оскільки злочин вчинений ним з необережності є тяжким злочином, а обвинувачений має на утриманні одну неповнолітню дитину, щодо якої не позбавлений батьківських прав.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання захисника та подав заяву, у якій також просив суд звільнити його від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, особи не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

З матеріалів справи слідує, що на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_4 має на утриманні неповнолітню дитину сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо якого він не позбавлений батьківських прав.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення (злочин), у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 відноситься до тяжкого злочину вчиненого з необережності.

Враховуючи те, що на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_4 має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не позбавлений відносно дитини батьківських прав, заявив клопотання про застосування до нього акту амністії, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 підлягає звільненню від покарання за амністією.

Цивільного позову по справі не заявлено.

Питання речових доказів, наявних у справі, слід вирішити за правилами ст. 100 КПК України.

Судові витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз в сумі 2840,20 гривень слід стягнути з ОСОБА_4 на корить держави.

У судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_5 заявлено клопотання про скасування арешту на автомобіль марки «Wolkswagen Caddy», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.03.2017 року (т. 1 а.п. 66-68).

Враховуючи, що автомобіль, на який накладено арешт, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (т. 2 а.п. 14) належить третій особі ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_4 лише користувався вказаним автомобілем, потерпілі у даному кримінальному провадженні цивільного позову не заявили та згідно наявної у матеріалах кримінального провадження нотаріально посвідченої зави (т.3 а.п. 69) жодних моральних та матеріальних претензій до обвинуваченого не мають та у майбутньому не будуть мати, суд приходить до висновку, що в подальшому у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, а тому його слід скасувати.

На підставі наведенного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом основного та додаткового покарання.

Речові докази: автомобіль марки «Wolkswagen Caddy», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 - повернути у користування ОСОБА_4 ; велосипед марки «HARO» - повернути потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 2840,20 гривень процесуальних витрат за проведення судово-автотехнічних та транспортно-трасологічної експертиз.

Арешт на автомобіль марки «Wolkswagen Caddy», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , накладений за ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 березня 2017 року (справа № 308/2676/17) скасувати.

На вирок може бути подано апеляцію протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Хустський районний суд Закарпатської області.

Головуючий суддя

Хустського районного суду підпис ОСОБА_1

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_1 .