АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/2493/17 Номер провадження 11-кп/786/324/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: в порядку КПК
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5 ,

за участю : прокурора ОСОБА_6

засудженої ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції),

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали справи за апеляцією з доповненням засудженої

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України , раніше судимої :

21.11.2006 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 342, ч.3 ст. 185, ст. 394, 75 КК України до 3 років 6 місяців з іспитовим строком 2 роки, 11.04.2007 повернена в місця позбавлення волі;

- 11.12.2007 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. 27.07.2010 року звільнена умовно-достроково, невідбутий строк 8 місяців 22 дня;

- 18.11.2015 Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185,75 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

- 05.02.2016 Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185,75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;

Засудженої: 15.09.2016 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України до трьох років трьох місяців позбавлення волі,-

на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 18 жовтня 2017 року ,-

в с т а н о в и л а:
Вказаною ухвалою в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_7 про застосування Закону України «Про амністію в 2016 році» відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні клопотання місцевий суд послався на те , що засуджена не підпадає під дію Закону України «Про амністію у 2016 році» (далі Закон) як особа, яка має дві та більше судимостей за вчинення умисних тяжких злочинів, а також як особа, яка після ухвалення вироку, але до повного відбування покарання знову вчинила умисний злочин.

Не погоджуючись з таким рішенням місцевого суду засудженою подано апеляційну скаргу, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати та постановити нову, якою клопотання задовольнити та застосувати до неї Закон України «Про амністію в 2016 році».

Апеляцію з доповненням обґрунтовує тим, що місцевим судом не в повній мірі вивчено матеріали її особової справи та не враховано, що вона хворіє на ряд хронічних захворювань, до відбуття призначеного строку покарання залишилося менше року, має малолітню дитину батьківських прав стосовно якої не позбавлена, а тому підпадає під дію Закону України «Про амністію в 2016 році».

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, засуджену ОСОБА_7 в режимі відеоконференції та в її інтересах захисника адвоката ОСОБА_8 , які просили апеляцію задовольнити з наведених у ній підстав, прокурора, який заперечував з приводу задоволення апеляції, перевіривши матеріали особової справи засудженої , обговоривши доводи апеляції , колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку , що апеляційна скарга засудженої не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає , що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Відмовляючи в задоволенні клопотання місцевий суд дійшов до висновку, що засуджена не підпадає під дію Закону України «Про амністію в 2016 році».

Із вказаним висновком погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Так, перевіряючи оскаржену ухвалу, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 засуджена 15.09.2016 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України до трьох років трьох місяців позбавлення волі. З вироку суду вбачається, що засудженою скоювалися кримінальні правопорушення 15.02.16, 17.02.16, 01.03.16, 20.03.16 року, тобто після ухвалення вироку Ленінським районним судом м. Харкова від 05.02.16 року.

Також встановлено, що ОСОБА_7 має дві непогашені та незняті в установленому законом порядку судимості за вчинення умисних тяжких злочинів.

Відповідно до вимог ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Підстави застосування амністії та перелік осіб, які повністю або частково звільняються від відбування покарання згідно амністії, визначаються законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та Закону України «Про застосування амністії в Україні».

Стаття 9 Закону України «Про амністію в 2016 році» містить перелік осіб, до яких амністія не може бути застосована в будь-якому випадку, навіть за умови наявності інших пільгових умов, передбачених цим Законом.

Так, зокрема, згідно з пунктом «а» - амністія не застосовується до осіб, які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин.

Крім того, згідно з ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія також не застосовується до осіб, зазначених у ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні».

Відповідно до статті 4 вказаного Закону амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

Таким чином, суд першої інстанції, розглядаючи в ході судового розгляду клопотання ОСОБА_7 про застосування до неї Закону України «Про амністію у 2016 році», дійшов правильного висновку про відмову у його задоволенні через заборону положень, викладених у статті 9 Закону про амністію, а саме: оскільки вона має 2 незняті та непогашені судимості за вчинення умисних тяжких злочинів та після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинила умисний злочин.

Інші доводи апеляції засудженої не заслуговують на увагу та висновків суду першої інстанції не спростовують.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, яке ухвалене відповідно до вимог чинного законодавства, а тому апеляційну скаргу засудженої необхідно залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу стосовно неї без змін.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про застосування амністії в Україні», Законом України « Про амністію в 2016 році», ст. 86 КК України, ст.ст. 404, 405, 407, 539 КПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 18 жовтня 2017 року стосовно неї без змін;

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції, а особою , яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

____________ _________________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4