Справа № 216/174/18
Провадження № 1-кс/216/562/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
про застосування запобіжного заходу
у вигляді тримання під вартою
15.01.2018 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 клопотання слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_7 , про застосування до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000104 від 14.01.2018 року,

В С Т А Н О В И В:
15.01.2018 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Дане клопотання мотивоване наступним.

13.01.2018 року впродовж дня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись за місцем свого проживання в приміщенні квартири АДРЕСА_1 , вживав спиртні напої.

13.01.2018 року приблизно о 18.30 год. ОСОБА_4 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вийшли зі своєї квартири до під`їзду на другому поверсі, де зустріли свого сусіда мешканця квартири АДРЕСА_2 - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_4 почав докоряти ОСОБА_9 у веденні аморального образу життя, на що останній грубо відповів ОСОБА_4 .

Вказана відповідь обурила ОСОБА_4 , унаслідок чого він змусив ОСОБА_9 прослідувати з ним на третій поверх будинку АДРЕСА_3 , де продовжив докоряти ОСОБА_9 .

В процесі спілкування у ОСОБА_4 виникла гостра неприязнь до ОСОБА_9 та умисел на спричинення йому тяжких тілесних ушкоджень за вказаних мотивів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 13.01.2018 року приблизно о 18.40 год., знаходячись в під`їзді на третьому поверсі будинку малосімейного типу за адресою: АДРЕСА_3 , діючи з умислом на спричинення ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, з мотивів гострої неприязні до нього, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та бажаючи його настання, умисно, зі значною силою завдав потерпілому, який стояв звернутим до нього обличчям, не менше двох ударів правим кулаком в обличчя. Від отриманих ударів потерпілий ОСОБА_9 не устояв на ногах та впав спиною на підлогу.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 схватив ОСОБА_9 руками за одяг і підвів його на ноги та, утримуючи потерпілого лівою рукою за куртку, умисно, зі значною силою завдав йому правим кулаком не менше трьох ударів в область обличчя, від яких потерпілий ОСОБА_9 знову впав на підлогу.

Діючи з метою доведення до кінця свого злочинного умислу, з мотивів гострої неприязні до ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , проявляючи агресію, посилену станом алкогольного сп`яніння, завдав лежачому на підлозі потерпілому ОСОБА_9 не менше трьох ударів зі значною силою ногами, взутими в кросівки, в область голови та тулубу, після цього на прохання ОСОБА_8 , яка стала очевидцем злочину, припинив свої злочинні дії та разом з останньою повернувся за місцем свого мешкання, звідки ОСОБА_8 по мобільному телефону подзвонила в поліцію та викликала потерпілому бригаду швидкої медичної допомоги.

Прибувші на виклик працівники швидкої медичної допомоги констатували біологічну смерть потерпілого ОСОБА_9 , що настала в короткий проміжок часу внаслідок отриманих тілесних ушкоджень в області голови та тулубу.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення викрито:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новолазарівка Казанківського району Миколаївської області, громадянина України, українця, який має середньо-спеціальну освіту, не одружений, дітей на утриманні не має, офіційно не працює, раніше судимий у 2009 році апеляційним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 121 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 27.11.2013 року з виправної колонії № 31 Хмельницької області умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 12 днів, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_5 .

14.01.2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Вина ОСОБА_4 підтверджується матеріалами кримінального провадження, а саме:

- протоколом огляду місця події під`їзду третього поверху будинку АДРЕСА_3 ;

- протоколом огляду трупу ОСОБА_9 , в результаті якого в останнього виявлено тілесні ушкодження в області голови та грудної клітини;

- показаннями свідка ОСОБА_8 ;

- протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України, під час якого було вилучено верхній одяг та кросівки із слідами нашаруванням речовини бурого кольору, схожої на кров;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину проти життя та здоров`я людини, за який законом передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, враховуючи, що відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України під час досудового слідства встановлена наявність ризиків, передбачених у п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_4 є запобігання спробам підозрюваного:

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що передбачено п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчинені кримінального правопорушення, відсутність його тісних соціальних зв`язків, а також те, що підозрюваний ОСОБА_4 не проживає за місцем своєї реєстрації, останній зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

2. Незаконно впливати на свідка або потерпілого, що передбачено п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив умисний насильницький злочин проти життя та здоров`я людини, є реальні підстави вважати, що останній, залишаючись на свободі, матиме змогу незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні.

3. Вчинити інше кримінальне правопорушення, що передбачено п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше судимий за вчинення умисного тяжкого злочину проти здоров`я людини, та знову вчинив умисний тяжкий злочин проти життя і здоров`я людини, місця роботи та коштів на існування не має, є реальні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 , залишаючись на свободі, матиме змогу вичинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років. За злочин, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 кримінальним законом передбачено покарання від 7 до 10 років позбавлення волі.

Всі вищезазначені обставини свідчать про неможливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, тому керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176 178, 183, 184, 194 КПК України, слідчий просив клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 , кожен окремо, заперечували проти задоволення клопотання й просили суд обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі. При цьому підозрюваний ОСОБА_4 категорично заперечував свою причетність до вчинення вказаного злочину. Також підозрюваний пояснив, що незаконних методів досудового розслідування щодо нього не застосовувалось.

Заслухавши учасників судового засідання, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Загальним правилом, яке випливає із рішень ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. «Вемгофф проти Німеччини», від 24 липня 2003 р. у справі «Смірнови проти Росії», є те, що особа, обвинувачена у правопорушенні, має перебувати на волі до початку судового розгляду її справи, якщо держава не наведе відповідних і достатніх підстав для тримання під вартою цієї особи. Тобто держава має довести необхідність тримання під вартою особи, а суди, виходячи із презумпції на користь свободи, вирішити, на основі принципу змагальності, чи є достатні підстави для тримання особи під вартою.

У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

ЄСПЛ робить висновок, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (п. 31 рішення ЄСПЛ у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).

Слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Підозрюваний свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнає. Разом з тим підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовується такими доказами: протоколом огляду місця події під`їзду третього поверху будинку АДРЕСА_3 ; протоколом огляду трупу ОСОБА_9 , в результаті якого в останнього виявлено тілесні ушкодження в області голови та грудної клітини; показаннями свідка-очевидця ОСОБА_8 ; протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України, під час якого було вилучено його верхній одяг та кросівки.

Підозрюваний ОСОБА_4 раніше судимий за вчинення умисного тяжкого злочину проти здоров`я людини, не працює, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не проживає за місцем своєї реєстрації, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків та дає достатні підстави вважати, що, перебуваючи на волі, він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідка та потерпілого, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ураховуючи вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу підозрюваного, а також характер вчиненого злочину, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками в справі, слідчий суддя вважає, що є достатні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя погоджується з наведеними слідчим підставами для застосування такого запобіжного заходу, оскільки встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Інші більш м`які запобіжні заходи у даних фактичних обставинах не є достатніми, тому що існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, тому слідчий суддя не вбачає підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що недостатні для запобігання ризиків та виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя вважає за необхідне скористатись правом не визначати розмір застави, оскільки злочин вчинено із застосуванням насильства (п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193-196, 369-372 КПК України,
У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 20 години 30 хвилин 13.03.2018 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення копії ухвали.
Слідчий суддя ОСОБА_1