АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 616/720/17 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/833/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,
секретар - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 616/720/17 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1 КК України
за апеляційною скаргою прокурора на вирок Великобурлуцького районного суду Харківської області від 2 листопада 2017 року,

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Великобурлуцького районного суду Харківської області від 2 листопада 2017 року,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Казанка Золотухінського району Курської області, громадянина України, росіянина, безпартійного, освіта професійно-технічна, одруженого, який не працює, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винним і засуджено за ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1 КК України, з призначенням покарання: за ч.1 ст.263 КК України 3 роки позбавлення волі; за ч.1 ст.263-1 КК України 3 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 3(трьох) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнено з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік, поклавши на засудженого обов`язки відповідно до ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Контроль за поведінкою ОСОБА_7 покладено на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 , на користь держави процесуальні витрати за проведення комплексної судової вибухотехнічної експертизи, експертизи дослідження вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу № НОМЕР_1 від 18.09.2017 у сумі 4950 грн. 00 коп. в дохід держави. Запобіжний захід не обирався. Вирішено долю речових доказів.
З цим вироком не погодився прокурор, який подав апеляційну скаргу. Просить вирок Великобурлуцького районного суду Харківської області від 2 листопада 2017 року у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню та застосуванню закону, який підлягає застосуванню, а також невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити свій вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання: за ч.1 ст.263 КК України 4роки позбавлення волі; за ч.1 ст.263-1 КК України 3роки позбавлення волі. Відповідно до ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнено з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік. Відповідно до ст.76 КК України, зобов`язати його періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вислухавши доповідь судді, думки прокурора, обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:
Як встановив суд першої інстанції, в 2012 році невстановлена особа на ім`я ОСОБА_9 , подарувала ОСОБА_7 полімерний пакет з набоями калібру 7,62 мм часів Великої Вітчизняної війни в приблизній кількості близько 100 одиниць (деякі з них знаходилися в деформованому часом стані та мали наявні сліди корозії, пошкодження цілісності основи гільзи набою).
У 2014 році ОСОБА_7 на власному подвір`ї за адресою: АДРЕСА_1 за допомогою підручних засобів розрядив вищевказані набої та висипав наявний в них пороховий заряд до полімерної пляшки, ємкістю 2 літри. Розрядивши набої калібру 7,62 мм та отримавши пороховий заряд з них, тим самим ОСОБА_7 незаконно виготовив вибухову речовину без передбаченого законом дозволу, яку залишив в своєму гаражному приміщенні, яке розташоване на території його домоволодіння. Гільзи та кулі за відсутності потреби, викинув на смітник.
Таким чином, з 2014 до 08 вересня 2017 року ОСОБА_7 в приміщенні гаражу свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , без передбаченого законом дозволу, незаконно придбав та зберігав сипучу речовину гранульованої форми чорного кольору в полімерній пляшці, ємкістю 2 л, до моменту її виявлення та вилучення співробітниками поліції в присутності понятих, під час проведення обшуку 08 вересня 2017 року, на підставі ухвали Великобурлуцького районного суду Харківської області від 08 вересня 2017 року, яка згідно висновку комплексної судової вибухотехнічної експертизи, експертизи дослідження вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу № НОМЕР_1 від 18 вересня 2017 року, масою 498 г. є бездимним радянським піроксиліновим гвинтівковим порохом марки ВЛ (ВТ), який належить до вибухових речовин метальної дії; порох виготовлений промисловим способом. Наданий на дослідження порох придатний для здійснення вибуху при знаходженні його в замкнутому просторі.
Зазначені дії ОСОБА_7 суд кваліфікував за ч.1 ст.263 КК України, а саме: придбання, зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу та за ч.1 ст.263-1 КК України, а саме: незаконне виготовлення вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 за сукупністю злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1 КК України, суд послався на застосування принципу поглинання менш суворого покарання більш суворим. З урахуванням того, що за обома цими нормами було призначено по 3 роки позбавлення волі, це посилання суду є алогічним, оскільки жодне з покарань ані менш суворе, ані більш суворе щодо одне одного.
Виправити недоліки судового розгляду шляхом ухвалення вироку апеляційним судом не надається можливим, оскільки згідно ч.1 ст.420 КК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: 1) необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; 2) необхідності застосування більш суворого покарання; 3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; 4)неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання. У даному випадку неправильно призначено покарання за сукупністю злочинів, а тому відсутні підстави для ухвалення вироку апеляційним судом. Усунути цей недолік шляхом зміни вироку також процесуально неможливо, оскільки при застосуванні іншого принципу призначення покарання за сукупністю злочинів буде погіршено становище обвинуваченого.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Вирок Великобурлуцького районного суду Харківської області від 2 листопада 2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати.
Призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя суддя
_________________ __________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4