Справа № 192/2216/17
Провадження № 1-кп/192/86/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.03.2018 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ, який зареєстрований та мешкав до затримання в АДРЕСА_1 , не працює, має неповну середню освіту, не одружений, не військовозобов`язаний, на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України, раніше судимий:
-18.05.2011 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.186, ч.2 ст.289, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі; звільнений в 2014 році згідно ЗУ «Про амністію»;
-06.07.2016 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.187 КК України до 5 років позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого (в режимі відео конференції) ОСОБА_3 ,
06 липня 2016 року ОСОБА_3 вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська був засуджений за ч.1 ст.187 КК України до 5 років позбавлення волі та 15 грудня 2016 року прибув для відбування покарання до Державної установи «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України, що розташована с. Аполонівка, Солонянського району, Дніпропетровської області, Військове містечко, буд.37. В період відбування покарання, ОСОБА_3 систематично порушував встановлений режим відбування покарання, не підкорявся законним вимогам представників адміністрації установи, на виховні заходи не реагував і знову вчинив новий умисний злочин за наступних обставин.
04 жовтня 2017 року приблизно о 09 годині 35 хвилин виконуючий обов`язків начальника відділення №18 соціально-психологічної служби Державної установи «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України капітан внутрішньої служби ОСОБА_6 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті, розташованому на території Державної установи «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України, розташованої за адресою: с.Аполонівка, Військове містечко, буд. №37, ознайомившись з Графіком двогодинного залучення засуджених відділення №18 до робіт відповідно до п.5 ст.118 Кримінально-виконавчого кодексу України встановив, що черговим 04 жовтня 2017 року є засуджений ОСОБА_3 , після чого викликав останнього до свого службового кабінету та приблизно о 09 годині 45 хвилин цього ж дня повідомив йому, що останній є черговим згідно з Графіком двогодинного залучення засуджених відділення №18 до робіт, вказав засудженому територію для прибирання, а саме: коридор відділення №18 соціально-психологічної служби та забезпечив його усім необхідним інвентарем (віником, совком, шваброю, ганчіркою та відром з водою).
Проте, засуджений ОСОБА_3 , маючи умисел на злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, достовірно усвідомлюючи, що 13 липня 2017 року до нього було застосовано стягнення у виді поміщення до приміщення камерного типу строком на 2 місяці, приступити до прибирання вказаної йому території відкрито відмовився в категоричній формі, хоча стан здоров`я дозволяв йому це зробити, тобто вчинив злісну непокору законним вимогам адміністрації ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)».
Після цього, 04 жовтня 2017 року виконуючим обов`язки начальника відділення №18 соціально-психологічної служби Державної установи «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України капітан внутрішньої служби ОСОБА_6 засудженому ОСОБА_3 було роз`яснено положення кримінально-виконавчого законодавства, а саме: п.5 ст.118 Кримінально-виконавчого кодексу України, та попередив про кримінальну відповідальність, передбачену ст.391 КК України за злісну непокору законним вимогам адміністрації установи особою, яка відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери). Після цього повторно запропонував засудженому ОСОБА_3 приступити до прибирання коридору відділення №18 соціально-психологічної служби ДУ «Солонянська виправна колонія№21», але засуджений ОСОБА_3 продовжуючи свої злочинні дії, належних висновків для себе не зробив та відкрито, умисно в присутності інших представників адміністрації Державна установа «Солонянська виправна колонія №21» без поважних причин, вдруге відмовився виконувати законні вимоги адміністрації Державної установи «Солонянська виправна колонія №21», яка є місцем відбування покарання останнього у виді позбавлення волі.
Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ст.391 КК України, тобто злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання, була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночну камеру).
Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив вказані обставини вчиненого ним злочину.
В судовому засіданні пояснив, що він дійсно 04 жовтня 2017 року відкрито в присутності декількох офіцерів відмовився від виконання вимог адміністрації щодо прибирання коридору відділення №18 соціально-психологічної служби державної установи «Солонянська виправна колонія №21», оскільки це на його думку принижує його честь та гідність. Свою вину визнав повністю, просив суворо не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений, його захисник та прокурор не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.
Крім того це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Суд, оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.
Вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення в судовому засіданні доказана повністю.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який вчинив новий злочин в період відбуття покарання у виді позбавлення волі за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2016 року за ч.1 ст.187 КК України, за місцем відбування покарання характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом встановлено - щире каяття.
Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 рецидив злочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
З урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, його відношення до вчиненого, суд вважає за необхідне й доцільне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст.391 КК України,вважаючи, що дане покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також для попередження вчинення ним нових злочинів.
Оскільки ОСОБА_3 на даний час відбуває покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2016 року за яким невідбута частина покарання становить 7 місяців 23 дні, тому призначаючи остаточне покарання за сукупністю вироків в порядку передбаченому ч. 1 ст. 71 КК України, суд вважає, що до покарання призначеного за цим вироком слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2016 року.
При цьому строк покарання обвинуваченому слід визначити з дня ухвалення даного вироку.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2016 року до покарання за цим вироком та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 30 березня 2018 року.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.
Головуючий: суддя ОСОБА_1