УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника кримінально-виконавчої інспекції ОСОБА_4 , засудженої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженої 03.08.2016 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до одного року обмеження волі з випробуванням на один рік, -

ВСТАНОВИВ:
Начальник Вознесенівського РВ м. Запоріжжя підрозділу КВІ управління ДПтС України в Запорізькій області ОСОБА_6 звернулася до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_5 , засудженої вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03.08.2016 року, в якому зазначено, що засуджена, ОСОБА_5 , систематично не виконує покладені на неї обов`язки щодо явки до органів кримінально-виконавчої інспекції, що свідчить про її небажання стати на шлях виправлення, чим унеможливлює здійснення контролю за її поведінкою.

В судовому засіданні представник органу пробації ОСОБА_4 подання підтримала та наполягала на скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_5 за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03.08.2016 року з підстав, викладених в поданні.

Прокурор підтримав та вважає за необхідне скасувати засудженій звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Під час розгляду справи ОСОБА_5 заперечувала проти скасування відносно неї з випробуванням за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03.08.2016 року, пояснила що не з`являвся на реєстрацію оскільки за місцем реєстрації не мешкала, виклики про необхідність явки не отримувала.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та особову справу засудженого, вважає, що подання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів доданих до подання вбачається, що вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03.08.2016 року ОСОБА_5 визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та їй призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік. На підставі ст. 76 КК України засудженій було встановлено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію за місцем мешкання..

На підставі вироку Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03.08.2016 року відносно ОСОБА_5 було заведено особову справу №65/2016 року.

12.09.2016 року та 19.09 2016 року за адресою проживання ОСОБА_5 : АДРЕСА_1 , були направлені виклики про необхідність явки до підрозділу кримінально-виконавчої інспекції. ОСОБА_5 за викликом не з`явилася, причини неявки не повідомила.

26.09.2016 року ОСОБА_5 піддана приводу, однак привід виконаний не був.

З метою явки ОСОБА_5 до кримінально-виконавчої інспекції виклики були направлені за всіма можливими адресами проживання ОСОБА_5 , які зазначені в довідці «АРМОР». За викликами ОСОБА_5 не з`явилася.

05.10.2016 року, працівниками інспекції, з метою встановлення можливого місця знаходження ОСОБА_5 , здійснений вихід за адресою проживання останньої - АДРЕСА_1 , однак двері даної квартири ніхто не відчинив, місце знаходження засудженої не встановлено, у зв`язку з чим були розпочаті початкові розшукові заходи. Вжитими заходами місце знаходження ОСОБА_5 не встановлено.

Згідно положень ст. 408-2 КПК України, скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком суду, відповідно до статті 75 КК України, здійснюється суддею районного суду за місцем проживання засудженого за поданням органу виконання покарання, за наявності підстав, передбачених ч. 2 ст. 78 КК України.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання. Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Положеннями ст. 166 КВК України визначено, що подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання направляється до суду за невиконання засудженим покладених обов`язків або систематичне вчинення правопорушень, тобто невиконання хоч одного з обов`язків, покладених на засудженого судом, або вчинення засудженим трьох і більше правопорушень.

Виходячи з системного аналізу вищезазначених правових норм, направлення засудженого для відбування призначеного покарання настає в двох випадках. Перший - коли засуджений в період проходження іспитового строку не виконує покладених на нього судом одного чи кількох обов`язків. Другий-якщо засуджений протягом іспитового строку систематично (три і більше рази) вчиняв правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення, види яких передбачені у ст. 24 КУпАП і це свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

З матеріалів клопотання та особової справи №65/2016 р. засудженої ОСОБА_5 вбачається, що остання обов`язки, покладені на неї вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03.08.2016 року, а саме: періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію (на теперішній час уповноважений орган з питань пробації) за місцем мешкання, не виконую, оскільки жодного разу не з`явилася для реєстрації.

Враховуючи, що засуджена, ОСОБА_5 , не виконує обов`язки, покладені на неї обов`язки за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03.08.2016 року, що вказує на її небажання стати на шлях виправлення, суд приходить до висновку, що виправлення засудженої можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим подання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 78 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Подання начальника Вознесенівського РВ м. Запоріжжя підрозділу КВІ управління УДПтС України в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання відносно ОСОБА_5 , - задовольнити.

Скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_5 і направити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для відбування покарання, призначеного 03.08.2016 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

Доставити ОСОБА_5 в місця відбування покарання в порядку визначеному для засуджених до обмеження волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з дати її затримання.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1