В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"21" березня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження унесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0005283 від 14.04.2017 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не працюючого, неодруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 14.04.2017 приблизно 01 годині 10 хвилин, знаходячись в квартирі за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , разом з невстановленою особою, вступили у попередню змову спрямовану на таємне викрадення чужого майна, а саме майна громадян з салонів автомобілів, розподіливши при цьому свої злочинні ролі, та заздалегідь приготувавшись до скоєння злочину, ОСОБА_5 , взяв з собою рюкзак чорного кольору, що знаходився у нього вдома, та разом з невстановленою особою вийшли з будинку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, 14.04.2017 приблизно о 02 годині 20 хвилин, ОСОБА_5 та невстановлена особа, підійшли до будинку АДРЕСА_3 , де помітили біля вищевказаного житлового будинку автомобіль марки «ФОЛЬКСВАГЕН ТРАНСПОРТЕР», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 .

Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, з метою власного незаконного збагачення, ОСОБА_5 та невстановлена в ході досудового слідства особа, діючи згідно розподілених ролей зупинився поряд з автомобілем марки «ФОЛЬКСВАГЕН ТРАНСПОРТЕР», д.н.з. НОМЕР_1 , де невстановлена досудовим слідством особа за допомогою каменю розбила скло та проникла в салон вищевказаного автомобіля. ОСОБА_5 в цей момент знаходився поряд з автомобіля та спостерігав за навколишнью обстановкою, з метою попередження свого спільника, а саме невстановленої особи, про виникнення будь-якої небезпеки.

Після чого, ОСОБА_5 , разом з невстановленою особою, продовжуючи свій злочинний намір на незаконне заволодіння чужого майна з метою власного збагачення з салону автомобіля марки «ФОЛЬКСВАГЕН-ТРАНСПОРТЕР», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , діючи згідно заздалегідь розподілених ролей, впевнившись в тому, що їх дії не помічені з боку сторонніх осіб, скориставшись тим, що в дворі будинку нікого не було, таємно від оточуючих з автомобіля викрали майно ОСОБА_6 , а саме: дві зв*язки ключів, що матеріальної цінності для потерпілого не представляють, пульт від воріт, що матеріальної цінності для потерпілого не представляє, пакет з двома пляшками віскі, вартістю 500 гривень кожна, сервісну книжку, на автомобіль з іншими документами, що матеріальної цінності для потерпілого не представляють, домкрат вартістю 300 гривень, чохол з радіаторної сітки, вартістю 200 гривень, пластикову пляшку ємкістю 1 л, наполовину заповнену вином, що матеріальної цінності для потерпілого не представляють та грошові кошти в розмірі 42000 гривень.

В подальшому, ОСОБА_5 діючи заздалегідь розподілених ролей, склав частину викрадених речей, в рюкзак, який заздалегідь брав з собою та разом з невстановленою особою з викраденим майном з місця вчинення злочину зникли, та розпорядилися майном на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 43500 гривень.

Крім цього, ОСОБА_5 29.11.2017 приблизно 04 годині 45 хвилин, не маючи постійного місця проживання, проходив по АДРЕСА_3 , де біля будинку 17а, побачив автомобіль марки «Шевроле Авео» д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_7 та у нього виник намір проникнути до даного автомобіля та викрасти майно, що там знаходиться.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, 29.11.2017 приблизно о 04 годині 45 хвилин, ОСОБА_5 впевнившись що за ним ніхто не спостерігає, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, з метою власного незаконного збагачення, за допомогою уламку металокерамічної частини свічки запалення для автомобілей розбив заднє праве скло та проник в салон вищевказаного автомобіля. Після чого, через розбите скло до половини заліз в середину автомобіля, де побачив акустичну систему, встановлену в автомобілі, та інше майно, що знаходилося в салоні автомобіля та належить потерпілому.

Продовжуючи свій злочинний намір на незаконне заволодіння чужим майном з метою власного збагачення, а саме акустичної колонки, ОСОБА_5 став від`єднувати кабелі, та в цей час на місці скоєння кримінального правопорушення був застигнутий власником автомобіля, але виліз з автомобіля та намагався втекти, тобто не довів свій злочинний намір до кінця, за обставин, що не залежали від його волі.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого, який будучи допитаним в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінальних правопорушень, викладених в установочній частині вироку, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.
Останній виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.
Також, крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення цих злочинів, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.
Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.
За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку,приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, за вище встановлених обставин.

З урахуванням наведеного суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену за попередньою змовою групою осіб та за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, так як він скоїв незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не виявлено.

Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації, спосіб життя (неодружений, не судимий раніше в силу ст. 89 КК України, здобув середню освіту), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає допустимі соціальні зв`язки; ступінь тяжкості вчинених злочинів, а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ст. 185 КК України, у виді арешту, із визначенням остаточного покарання у порядку ст. 70 того ж Кодексу, з огляду на те, що суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому у вигляді утримання під вартою, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, та даних про його особу слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Питання судових витрат у провадженні суд вирішує відповідно до ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред"явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання:

? за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді арешту на строк 6 (шість) місяців;

? за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України - у виді арешту на строк 5 (п`ять) місяців.

В силу ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді арешту на строк 6 (шість) місяців.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою вважати продовженим до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання відраховувати з 29.11.2017.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на залучення експертадля проведення експертиз у сумі 865 гривень 90 копійок.

Речові докази пердані згідно постанови слідчого на зберігання ОСОБА_6 , залишити у його володінні.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С у д д я : ОСОБА_1