У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 жовтня 2017 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , розглянувши представника заявника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування постанови слідчого,-

ВСТАНОВИВ:
До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла скарга представника заявника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування постанови слідчого, згідно з якою останній просить визнати незаконною та скасувати постанову від 25 вересня 2017 року старшого слідчого слідчого відділу Ужгородського відділу поліції ГУНП у Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 , якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 , заявника, від 22 вересня 2017 року про надання можливості ознайомитись з матеріалами досудового розслідування та надання копій процесуальних документів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000194 від 01 серпня 2017 року за ознаками кримінального порушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України.

Вивчивши скаргу слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Статтею 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна;

2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Із змісту ст. 221 КПК України вбачається, що слідчий, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення до його завершення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Заявлена вимога щодо скасування постанови слідчого, якою відмовлено у задоволенні клопотання про надання можливості ознайомитись з матеріалами досудового розслідування та надання копій процесуальних документів у кримінальному провадженні, переліком ст. 303 КПК України, не визначено.

Так, зі змісту скарги та його прохання не слідує, що ним оскаржується саме бездіяльність слідчого, яка пов`язана з не розглядом у визначений кримінальним процесуальним законом строк клопотання, поданого в порядку ст. 220 КПК України або невиконання вимог ст..221 КПК України. Обгрунтовуючи вимоги скарги скаржник посилається саме на п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, якою передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Відмова у задоволенні клопотання захисника на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та зобов`язання вчинити такі дії, за своїм змістом не є слідчою (розшуковою) дією або негласною слідчою (розшуковою) дією у розумінні Глави 20 і 21 КПК України, тому не підпадають під дію п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.

До того ж процесуальне рішення у формі постанови, яке він просив скасувати до матеріалів скарги не надано.

Крім того, слідчий суддя враховує, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 10.10.2017 року Справа № 308/9992/17 у відкритті провадження за скаргою представника заявника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування постанови слідчого від 25 вересня 2017 року старшого слідчого слідчого відділу Ужгородського відділу поліції ГУНП у Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 , якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_5 , заявника, від 22 вересня 2017 року про надання можливості ознайомитись з матеріалами досудового розслідування та надання копій процесуальних документів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000194 від 01 серпня 2017 року за ознаками кримінального порушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України було відмовлено.

Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється. Процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

За приписами ч. 4 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

Згідно зі ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Виходячи з наведеного, оцінюючи обґрунтованість поданої скарги та беручи до уваги, що клопотання про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування не є клопотанням про проведення слідчих дій, слідчий суддя приходить до висновку, що вимоги даної скарги не є предметом судового розгляду у відповідності до положень п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відтак, слідчий суддя вважає, що у відкритті провадження за поданою скаргою слід відмовити.

Водночас слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що дана ухвала не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді або в іншому судовому порядку і не перешкоджає захисту прав особи, яка подала скаргу, в порядку, передбаченому КПК України.

Керуючись ст. ст. 9, 303, 304, 309, 392, 393, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
У відкритті провадження за скаргою представника заявника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування постанови слідчого відмовити.

На ухвалу протягом п`яти днів з дня отримання її копії може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1 .