Справа № 755/9967/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"05" лютого 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.06.2017 за № 0008176 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, із середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 13.06.2017 приблизно об 11:10 год. знаходячись за адресою: м. Київ, бульвар Я. Гашека, 18, помітив раніше незнайому йому ОСОБА_5 , яка йшла зі стоматологічної клініки, що адресою: м. Київ, вул. Я. Гашека, 16, та в цей час у нього виник злочинний умисел направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, а саме золотого ланцюжка, який знаходився на шиї у потерпілої.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, підійшов зі спини до потерпілої ОСОБА_5 та із застосуванням насильства, що виразилось у поштовху останньої у спину, своєю правою рукою зірвав золотий ланцюжок, вартістю 30000 гривень, з шиї останньої.

Після цього, ОСОБА_4 з викраденим майном зник з місця вчинення кримінального правопорушення, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на суму 30000 гривень, та, відповідно до висновку експерта № 1499 від 15.06.2017, тілесні ушкодження, які відносять до легких тілесних ушкоджень.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого, який будучи допитаним в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.
Останній виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.
Також, будучи допитаною у судовому засіданні, потерпіла ОСОБА_5 надала суду показання в яких зазначила обставини, що і в установочній частині вироку, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення дій щодо неї.
Крім того зауважила, що завдана їй шкода не відшкодована, а тому нею заявлено відповідний позов з цього питання.
В свою чергу, з досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо відомостей, а саме, даних відображених у протоколах огляду місця події від 13.06.2017 та 14.06.2017, протоколі затримання від 13.06.2017, висновку експерта № 1499 від 15.06.2017, судовим слідством було встановлено їх відповідность нормам КПК України в частині оформлення, та звертає увагу на те, що ними в їх сукупності підтверджуються, як дата, час, місце, так і спосіб вчинення злочину, тобто обставини визначені ст. 91 КПК України.

За таких обставин, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу, дослідивши зібрані досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за вище встановлених обставин.

Адже, докази, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інші, указують в своїй сукупності на те, що є правильною кваліфікація дій обвинуваченого у відповідності до положень Кримінального Кодексу України.

З урахуванням наведеного суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він своїми умисними діями скоїв відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої, повторно.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не виявлено.

Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, стан здоров`я, невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (не працює, раніше судимий, неодружений), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає прийнятні соціальні зв`язки; позицію прокурора у справі, щодо необхідної міри покарання; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 186 КК України у виді позбавлення волі з визначенням остаточного покарання на підставі ч.ч. 1, 4 ст. 70 цього Кодексу, з урахуванням наявності у нього вироку Деснянського районного суду м. Києва від 25.09.2017.
Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

При вирішенні цивільного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, суд виходить з наступного.
У судовому засіданні потерпіла/цивільний позивач пояснила, що матеріальна шкода складається з вартості викраденого майна, а саме 30000 грн. та моральної шкоди, що слідує з пережитих нею страждань у сумі 20000 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, частиною 1 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
У цьому випадку, в судовому засіданні цивільний відповідач/обвинувачений зазначені вимоги визнав повністю, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення зазначених вимог, так як вони цивільним позивачем підтверджені відповідними доказами, а тому суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин, як і щодо питання добровільності їх визнання відповідачем.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому термін його попереднього ув`язнення, а саме з 13.06.2017 до 15.06.2017.

Також, є доречним, з огляду на положення ч. 4 ст. 70 КК України, яка передбачає, що за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, та у цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу, у строк відбування покарання за цим вироком зарахувати покарання відбуте частково за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 25.09.2017 за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред"явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Києва від 25.09.2017, більш суворим, призначеним за цим вироком остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відраховувати з моменту приведення цього вироку до виконання із зарахуванням у нього терміну його попереднього ув`язнення, а саме з 13.06.2017 до 15.06.2017 у порядку ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року та згідно ст.ст. 70, 72 КК України, відбуте частково покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 25.09.2017 за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду у сумі 30000, 00 грн.. та матеріальну шкоду 20000, 00 грн., а всього 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривня 00 копійок.
Речові докази: носій знятої інформації залишити у матеріалах кримінального провадження; кепку (капелюх) чорного кольору, яка знаходиться на зберігання в камері схову, - повернути володільцю (власнику).
Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С у д д я : ОСОБА_1