Справа № 541/2397/17
Провадження № 1-кп/541/43/2018
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
У Х В А Л А
13 лютого 2018 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Миргороді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України,
в с т а н о в и в :
В провадженні Миргородського міськрайонного суду Полтавської області знаходиться вищевказане кримінальне провадження. Ухвалою слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжений ухвалою суду від 15 грудня 2017 року до 15 лютого 2018 року.

В зв`язку з тим, що закінчити судовий розгляд до вказаної дати виявилося неможливим, прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, в зв`язку з тим, що продовжують існувати ризики, які були підставою для його обрання, а саме переховування від суду та продовження злочинної діяльності.

Згідно з ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з підстав відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК Україна, вважала можливим змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_4 також заперечував проти продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підтримав думку захисника, при цьому повідомив, що під час досудового розслідування був вимушений залишити місце проживання в зв`язку з погрозами на його адресу.

Згідно з ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Крім того, суд бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року згідно з яким суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, та у справі «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, про те, що тримання під вартою є виправданим у тому випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Суд вбачає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою на два місяці, оскільки він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що містить ознаки тяжкого злочину, підозра щодо вчинення якого є обгрунтованою а висновок щодо винуватості обвинуваченого може бути зроблений судом тільки за результатами судового розгляду, який ще не завершений, вчиненому під час умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання за попередній злочин, переховувався від органів досудового розслідування, в зв`язку з чим був оголошений у міжнародний розшук, тому суд вважає, що на даний час ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу обвинуваченому, а також ті, на які послався прокурор у своєму клопотанні, існують. Крім того, обвинувачений не має на території м.Миргорода та Миргородського району власного житла чи зареєстрованого місця проживання та міцних соціальних зв`язків.

Отже, відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою суду, та його належну поведінку. Залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4 , опинившись на волі, зможе ухилитися від суду та не виконати його процесуальних рішень (ризик переховування), а також продовжити злочинну діяльність.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 331, 176, 194 КПК України,суд,-
УХВАЛИВ:
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін у виді тримання під вартою, продовживши строк дії цього запобіжного заходу на два місяці - до 13 квітня 2018 року .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1