Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 1-15-547/2010р.
ВИРОК

Іменем України

13 липня 2010 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Чернієнка С.А.

при секретарі Вакулі А.Є.,

за участю прокурора Толстої I.JL,

потерпілих,

підсудного та його захисника - адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_2, який народився 01 березня 1947 року в м. Ратенов Німеччини, є громадянином України, має повну вищу освіту, є одруженим, раніше не судимим, пенсіонером, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

12 березня 2010 року, близько 22 год. 00 хв., ОСОБА_2, знаходячись за місцем свого проживання - у квартирі АДРЕСА_1, почув голоси невідомих йому осіб, які, як він зрозумів, кликали його вийти на вулицю. Вирішивши налякати цих осіб, ОСОБА_2 взяв гладкоствольну мисливську рушницю - самозарядний карабін «Сайга», що йому належала, та вийшов на подвіря, де, діючи умисно з хуліганських мотивів, порушуючи громадський порядок, безпричинно здійснив один постріл з вказаної рушниці у повітря. У цей час ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які знаходилися у дворі зазначеного вище будинку, побачивши ОСОБА_2 з рушницею та почувши постріл, злякавшись за своє життя та здоровя, почали тікати з вказаного двору вздовж жилого будинку. Знаходячись у громадському місці та продовжуючи свої хуліганські дії, грубо порушуючи громадський порядок і спокій громадян, виявляючи особливу зухвалість ОСОБА_2 почав переслідувати потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5, які втікали з місця події, та здійснив іще один постріл в їх напрямку, внаслідок чого заподіяв ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження у вигляді саден у тьмяно- потиличній області за середньою лінією та у потиличній області справа і синця у правій надлопатковій області, що утворилися від влучення в останнього дробі. Після повторного пострілу ОСОБА_2, не припинивши своїх хуліганських дій, продовжив зі зброєю переслідувати потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5, і лише в районі перехрестя вулиць Адміральської та Артилерійської в м. Миколаєві його хуліганські дії були припиненні викликаним потерпілими на допомогу ОСОБА_6, які відібрав в ОСОБА_2 рушницю.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 у предявленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, винним себе визнав частково та повідомив, що 11 березня 2010 року, у нічну пору доби, неподалік від його будинку трьома невідомими особами було здійснено напад на нього та заподіяно тілесні ушкодження. 12 березня 2010 року, близько 22 год. 00 хв., знаходячись у своїй квартирі, він почув, як його по імені хтось кличе і кидає камінці у вікно. Виглянувши у вікно, він побачив у дворі трьох осіб і спитав, що їм потрібно. Останні сказали, щоб він вийшов на подвіря поговорити. Під впливом події, що відбулася напередодні, він взяв належну йому мисливську гладкоствольну

рушницю «Сайга», в магазині якої було 5 патронів, та вийшов у двір з метою налякати цих осіб. У дворі знаходилися троє молодих хлопців, їх обличчя він не роздивився, оскільки вони стояли на відстані близько 10 метрів від нього біля лавки. Побачивши його з рушницею ці троє хлопців почали уходити. Щоб їх налякати він здійснив один постріл вгору в напрямі хлопців. При цьому він тримав рушницю під кутом близько 45 градусів. Хлопці між собою перемовлялися, як він зрозумів вони його провокували. Потім хлопці зайшли за його будинок. Він прослідував за ними щоб дізнатися, де ті мешкають. Після того як він пройшов за потерпілими деяку відстань, його зупинив незнайомий і відібрав рушницю.

Крім власних показань ОСОБА_2 вина підсудного в інкримінованому йому злочині повністю знайшла своє підтвердження під час судового слідства у досліджених судом доказах.

Так, потерпілі суду повідомили, що 12 березня 2010 року, близько 22 год. 00 хв., вони втрьох прийшли у двір будинку № 2-А по вул. Адміральській, щоб зустрітися зі своїм знайомим на імя ОСОБА_6, який мешкає у вказаному будинку на другому поверсі. Коли вони позвали ОСОБА_6, з сусіднього підїзду вийшов підсудний зі зброєю, схожою на автоматі перезарядив її, і вони сховалися за дерево. До цього випадку будь-яких конфліктів між ними та ОСОБА_2 ніколи не було. Потім підсудний без будь-яких пояснень здійснив постріл угору. Після пострілу вони почали тікати. ОСОБА_2 кричав їм, щоб вони зупинилися, і коли добігли до кінця будинку здійснив другий постріл та почав їх переслідувати. Після цього, ОСОБА_7 зателефонував своєму знайомому працівникові міліції ОСОБА_8. Останній прийшов та відібрав у ОСОБА_2 рушницю.

Крім цього, потерпілий ОСОБА_7 повідомив, що дріб від другого пострілу влучила йому у голову та під лопатку, заподіявши при цьому пошкодження куртки, що була на ньому, і тілесні ушкодження.

Показання потерпілих щодо кількості пострілів та їх спрямованості обєктивно підтверджується показаннями свідка ОСОБА_9, якій під час досудового слідства повідомив, що 12 березня 2010 року, близько 22 год. 00 хв., знаходячись у своїй квартирі АДРЕСА_2, він чув два постріли, заряд від останнього з яких влучив у скло його вікна, розбивши останнє (а.с. 103).

Показання потерпілого ОСОБА_7 в частині пошкодження внаслідок останнього пострілу його куртки підтверджуються висновком судової медико-криміналістичної експертизи № 59 від 13.05.2010р., згідно якого задня поверхня його куртки має 13 пошкоджень лінійної, Г-образної та П-образної форми, що є вхідними вогнепальними пошкодженнями, які спричиненні снарядами з достатньою кінетичною енергією, до складу яких входив свинець (а.с. 69-71).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 794/508-10 від 20.04.2010р., при обстеженні потерпілого ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді саден у тьмяно-потиличній області за середньою лінією та у потиличній області справа і синця у правій надлопатковій області, що за ступенем тяжкості належать до категорії легких та могли утворилися від влучення в потерпілого дробі (а.с. 76-77).

Допитані у судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтвердили, що удень 12 березня 2010 року підсудний ОСОБА_2 повідомляв їм про обставини нападу, що був на нього здійснений 11 березня 2010 року вночі та вони бачили в нього пошкодження голови. Крім цього, свідок ОСОБА_10 суду повідомив про те, що підсудний, розповідаючи йому пізніше обставини конфлікту з потерпілими, повідомив про здійснення ним двох пострілів з рушниці.

Свідок ОСОБА_8 підтвердив у судовому засіданні, що вночі у березні 2010 року, точної дати він не памятає, на його мобільний телефон, зателефонував потерпілий ОСОБА_5, був дуже схвильований і повідомив, що якийсь чоловік зі зброєю переслідує ОСОБА_5 та його товаришів. На прохання ОСОБА_7 він прийшов в район перехрестя вулиць Адміральської та Артилерійської, де відібрав у підсудного рушницю і затримав його, але останній знову утік. При цьому від останнього виходив запах перегару, і поводив він себе неадекватно.

Наведені више докази узгоджуються між собою, доповнюють один одного та у сукупності доводять вину ОСОБА_2 у скоєнні інкримінованого йому злочину за викладених вище обставин.

Показання підсудного щодо кількості здійснених ним пострілів та їх напрямку, суд вважає неправдивими, оскільки вони спростовуються наведеними вище доказами, та - відповідно не бере ці показання до уваги.

Дії підсудного досудовим слідством правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 296 КК України як хуліганство - грубе порушення громадського порядку з мотивів явної зневаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яка полягала у заподіянні тілесних ушкоджень, - вчиненому із застосуванням вогнепальної зброї.

При призначенні покарання підсудному суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує, що він вчинив тяжкий умисний злочин, його особу, а саме те, що він є раніше не судимим та вперше вчинив злочин, є особою похилого віку, пенсіонером, має постійне місце проживання, характеризуються позитивно, відсутність обставин, що обтяжують та помякшують покарання.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_2 за вчинений злочин покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 4 ст. 296 КК України, яке вважає таким, що відповідає особі підсудного та тяжкості вчиненого ним злочину.

Разом з цим, враховуючи те, що ОСОБА_2 вперше вчинив злочин, є особою похилого віку, має певне місця проживання, характеризується позитивно, суд вважає можливим виправлення підсудного без ізоляції від суспільства, а тому й можливим, на підставі ст. 75 КК України, звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на один рік, з покладенням обовязків, передбачених п.п. 2, 3 ч.1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_12 в частині стягнення в рахунок матеріальної шкоди, завданої злочином, 3 000 грн. суд вважає недоведеним та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки потерпілим не надано судом доказів на підтвердження розміру завдання цієї шкоди у такому розмірі.

Цивільні позови ОСОБА_3, ОСОБА_13 та ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, суд вважає такими, що підлягають частковому задоволенню на підставі ст. ст. 23, 1167 ЦК України.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої потерпілим зазначеним вище злочином, суд відповідно до ч. З ст. 23 ЦК України враховує характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань кожного з потерпілих, ступеня вини підсудного, його майновий стан, вимоги розумності і справедливості.

З урахування цього, суд вважає стягнення з підсудного на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_13 по 1 000 грн. і на користь, ОСОБА_5 2 500 грн. розумною та справедливою компенсацією моральної шкоди, завданої їм злочином.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 321-324, 328, 330, 332-335, 343 КПК У країни,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України, засудженого ОСОБА_2 від відбування покарання звільнити, якщо він протягом одного року від дня проголошення вироку не вчинить нового злочину та виконуватиме покладені на нього судом обовязком.

На підставі п.п. 2, 3 ч.1 ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_2 наступні обовязки:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої системи;

-повідомляти ці органи про зміну місця проживання.

Цивільні позови ОСОБА_3, ОСОБА_14 та ОСОБА_5 - задовольнити частково. Стягнути з засудженого ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, на користь:

-ОСОБА_3 1 000 (одну тисячу) гривень.

-ОСОБА_15 1 000 (одну тисячу) гривень.

-ОСОБА_5 - 2 500 (дві тисячі пятсот) гривень.

У задоволенні позову ОСОБА_5 в частині відшкодування матеріальної шкоди - відмовити.

Речові докази у справі, що зберігаються у камері збереження речових доказів Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області:

-куртку, вилучену у ОСОБА_5, - повернути останньому;

-мисливську рушницю «Сайга 410К» № 1259868, як знаряддя вчинення злочину, - конфіскувати у дохід держави.

Запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, обраний щодо ОСОБА_2, до набрання вироком законної сили - залишити попереднім.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Головуючий: