Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 14 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 27 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 27 квітня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 14 квітня 2017 року, якою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою до 12 червня 2017 року включно, оскільки апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_8 порушує питання про перегляд вказаних судових рішень щодо ОСОБА_9 у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Свої вимоги обґрунтовує тим, що, на його думку, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити особі в прийняті заяви чи скарги лише з тієї підстави, що її вимоги можуть бути розглянуті в передбаченому законом судовому порядку. При цьому зазначає, що право на судовий захист належить до основних, невідчужуваних прав і свобод людини і громадянина, яке гарантовано Конституцією України й міжнародними нормами. Також захисник звертає увагу на те, що 30 липня 2016 року ОСОБА_9 був затриманий в рамках кримінального провадження №0000628 за вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України й йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Разом з тим, продовження строку тримання під вартою вже відбувалось в рамках іншого кримінального провадження №0003798 від 08.12.2016 року.
Як убачається із наявних у суді касаційної інстанції матеріалів, ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 серпня 2017 року касаційну скаргу захисника на вказані судові рішення щодо ОСОБА_9 залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК України і встановлено строк для усунення зазначених в ній недоліків десять днів з дня її отримання.
На виконання вказаної ухвали від 04 серпня 2017 року, в межах наданого строку, захисником направлено на адресу суду касаційної інстанції заяву на виконання вимог ухвали суду касаційної інстанції в якій ОСОБА_8 порушується питання про перегляд у касаційному порядку судових рішень щодо ОСОБА_9
25 вересня 2017 року, відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, на підставі повторного автоматичного перерозподілу і судовій справі замінено суддю - доповідача ОСОБА_10 (у зв`язку з відставкою) на суддю - доповідача ОСОБА_1 , визначено інший склад суду: ОСОБА_2 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,. У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді ОСОБА_11 , який входив до складу колегії, 28 вересня 2017 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи й у складі колегії замінено відсутнього суддю ОСОБА_11 на суддю ОСОБА_3 .
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до касаційної скарги копії документів та судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, доданих до неї копій документів та судових рішень, ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 14 квітня 2017 року під час розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ст. 341, ч. 5 ст. 27, ст. 341, ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 111 КК України, за клопотанням прокурора продовжено строк застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 днів, тобто до 12 червня 2017 року включно. У задоволенні клопотань захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та обвинуваченого ОСОБА_9 про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою відносно ОСОБА_9 відмовлено.
На вказану ухвалу захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої Апеляційний суд Луганської області ухвалою від 27 квітня 2017 року відмовив у відкритті апеляційного провадження, оскільки апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених КПК України.
Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Така законодавча позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, Європейський Суд у своєму рішенні зазначив, що спосіб, у який ст. 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них (п.24 рішення від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України»).
З огляду на викладене, статтею 392 КПК України визначено вичерпаний перелік судових рішень, які підлягають апеляційному оскарженню. Зокрема, цією нормою не передбачено можливість перегляду в апеляційному порядку ухвал про продовження застосування обвинуваченому запобіжного заходу.
Також, як вбачається з касаційної скарги, захисник, вказуючи про порушення права на судовий захист обвинуваченого ОСОБА_9 , посилається на порушення судами норм Конституції України, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, які, на його думку, передбачають гарантоване право на оскарження судових рішень.
Однак, міжнародні стандарти у галузі судочинства, в тому числі ті, на які є посилання у скарзі, послідовно стверджують про неприпустимість нехтування презумпцією невинуватості та правом на справедливий розгляд.
Відповідно до ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.
Конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.
Що стосується доводів захисника ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 в одному кримінальному провадженні, а продовження строків в рамках іншого, то вони є безпідставними з огляду на таке.
Згідно копій документів наданих захисником до касаційної скарги убачається, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01 серпня 2016 року в кримінальному провадженні №0000628 від 16.07.2014 року за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3 КК України, за клопотанням прокурора застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Постановою прокурора від 08 грудня 2016 року було об`єднано в одне кримінальне провадження за №0003798 матеріали кримінальних проваджень №0003798 від 08.12.2016 року за ч. 3 ст. 110 КК України, №0003799 від 08.12.2016 року за ч. 1 ст. 258-3 КК України, №0003800 від 08.12.2016 року за ч. 5 ст. 27, ст. 341 КК України, №0003802 від 08.12.2016 року за ч. 3 ст. 27, ст. 341 КК України, №0003803 від 08.12.2016 року за ч. 1 ст. 111 КК України, які були раніше виділенні з матеріалів кримінального провадження №0000628 від 16.07.2014 року за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3 КК України.
Підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника в частині скасування ухвали про продовження застосування обвинуваченому запобіжного заходу є оскарження ухвали місцевого суду, яка згідно положень КПК України не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Оскільки апеляційний суд діяв у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги захисника ОСОБА_8 та вважає, що на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд
у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 14 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 27 квітня 2017 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7