№612/644/17
1 кп /612/14/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 року смт. Близнюки
Близнюківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
потерпілого ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Софіївка Перша Близнюківського району Харківської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, із середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Близько 01 год. 30 хв. 03 вересня 2017 року, ОСОБА_4 , перебуваючи на вул. Свободи в смт. Близнюки Харківської області, неподалік кафе «Чернігівське», після словесної сварки з ОСОБА_3 на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, образ, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, наніс йому в ліву частину тулуба чотири удари ножем, чим спричинив ОСОБА_3 , згідно висновку експерта №306-ЛЗ/17, від 21.09. 2017 тілесні ушкодження у вигляді: колото-різана рана на спині зліва в області прекції 8 ребра між задньо-паховою та лопатковою лініями, колото-різана рана в лівій поперековій області, наслідком загоєння яких в теперішній час є рубці, садно з синцем по задньому краю лівої пахової западини, садно по передній поверхні грудної клітини зліва в області проекції 6 го ребра по середньо-ключичній лінії, які утворилися в результаті дії гострого колюче-ріжучого предтету яким міг бути і клинок ножа, можливо в строк і за бставин, вказаних в настановчій частині постанови і потерпілим.
За ступенем тяжкості колото-різані рани це легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, згідно п.2.3.3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу №6 МОЗ України від 17.01. 1995 р.
За ступенем тяжкості садна це легкі тілесні ушкодження, згідно п.2.3.1. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу №6 МОЗ України від 17.01. 1995 р.
У судовому засіданні встановлено, що 21 жовтня 2017 року з її уточненням від 13 лютого 2018 року, між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено угоду про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України.
Згідно даної угоди потерпілий та підозрюваний дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.125 КК України, інших істотних для даного кримінального провадження обставин.
Прокурор, потерпілий та обвинувачений у судовому засіданні заявили клопотання про затвердження цієї угоди.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні, обставини вчинення кримінального правопорушення як вони викладені у обвинувальному акті підтвердив, кваліфікацію злочину не оспорює.
За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.125 КК України тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Також вказаною угодою визначене покарання, яке повинен нести ОСОБА_4 . За ч.2 ст.125 КК України йому має бути призначено покарання у виді одного року обмеження волі із звільненням від покарання на підставі ст. 75 КК України.
Крім того передбачено що ОСОБА_4 зобов`язався сплатити розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушення ОСОБА_3 в загальній сумі 4000 гривень до 31 березня 2018 року.
Після сплати цих грошей будь-яких претензій ОСОБА_3 до ОСОБА_4 мати не буде.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ч.1 ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Зокрема те що відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження угоди про примирення є наступне.
Згідно п.1 ч.1 ст.473 КПК України: для обвинуваченого обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України для потерпілого обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Відповідно до ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.
Відповідно до ч.3 ст.424 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такий вирок можуть бути оскаржені в касаційному порядку:
1) засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою сьомою статті 474 цього Кодексу, у тому числі нероз`яснення засудженому наслідків укладення угоди;
2) потерпілим, його представником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди потерпілого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; нероз`яснення потерпілому наслідків укладення угоди;
3) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.
Згідно ч.1 ст.476 КПК України у разі невиконання угоди про примирення потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 476 КПК України клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, розглядається в судовому засіданні за участю сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для судового розгляду.
Згідно ч. 3 ст. 476 КПК України суд своєю ухвалою скасовує вирок, яким затверджена угода, якщо особа, яка звернулася з відповідним клопотанням, доведе, що засуджений не виконав умови угоди. Наслідком скасування вироку є призначення судового розгляду в загальному порядку або направлення матеріалів провадження для завершення досудового розслідування в загальному порядку, якщо угода була ініційована на стадії досудового розслідування.
Згідно ч. 4 ст. 476 КПК України ухвала про скасування вироку, яким була затверджена угода, або про відмову у скасуванні вироку може бути оскаржена в апеляційному порядку.
Згідно ч. 5 ст. 476 КПК України умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 125 КК України, який згідно ч. 2 ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч.5 ст. 474 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Вищенаведені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення та наслідки її невиконання потерпілому та обвинуваченому у судовому засіданні роз`яснені.
Суд переконався, що укладена угода сторонами є добровільна, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про необхідність затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він не одружений. На обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває. Має постійне місце проживання де характеризується посередньо. З військового обліку знятий. Раніше в силу ст. 89 КК України не судимий.
Також суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_4 можливе без відбування покарання, звільняючи його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався і відсутні підстави для його обрання.
Цивільний позов не заявлений.
Речові докази відсутні.
Витрати на проведення експертиз відсутні.
Керуючись ст. ст. 314,373, 374, 475 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду від 21 жовтня 2017 року зі змінами від 13 лютого 2018 року про примирення між потерпілим ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Визнати ОСОБА_4 винуватим за ч.2 ст.125 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді одного року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Згідно п.п.1,2 ч.1, ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 не обирати.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Близнюківський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.
Інші учасники судового провадження мають право копію вироку суду отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1