АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 641/4106/17 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/361/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ч.1 ст.185 КК України
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
1 березня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області ОСОБА_8 на вирок Комінтернівського районного суду Харківської області від 17.07.2017 року, стосовно ОСОБА_7 ,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 17 липня 2017 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, українець, з середньою-спеціальною освітою, не працюючий, раніше не судимий, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
затверджено угоду від 23.06.2017 року про примирення, укладену між представником потерпілого ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_7 та його визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді 120 годин громадських робіт.
Вказаним вироком встановлено, що 06 червня 2017 року близько 15 години 00 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись біля філії Харківської гімназії № 46 ім. М.В. Ломоносова Харківської міської ради Харківської області, за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 41-Б, реалізуючи єдиний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме - шести секцій металевого паркану, яким огороджена вищевказана філія, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливого мотиву, з метою особистої наживи, скориставшись відсутністю спостереження за ним з боку третіх осіб, за допомогою заздалегідь підготовлених інструментів від`єднав дві секції вказаного паркану, які відніс до гаражу, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Після цього, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, повернувся до вказаної філії близько 16 години 00 хвилин та від`єднав ще дві секції паркану, які перемістив до вищезазначеного гаражу, після чого з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, повернувся останній раз, близько 17 години 00 хвилин, та, від`єднавши дві секції паркану, остаточно покинув місце вчинення правопорушення, розпорядившись викраденими секціями на власний розсуд, спричинивши Харківській гімназії №46 ім. М.В. Ломоносова Харківської міської ради Харківської області матеріальну шкоду на загальну суму 495 грн. 00 коп..

Не погодившись з рішенням районного суду заступник прокурора Харківської області подав на нього апеляційну скаргу в якій просить вирок Комінтернівського районного суду м.Харкова від 17.07.2017 року скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону України. Кримінальне проовадження направити до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування в загальному порядку.

Не оспорюючи доведеності винуватості і правильності кваліфікації дій обвинуваченого, в обґрунтування вимог вказує на те, що угода про примирення відповідно до ч.3 ст. 469 КПК України може бути укладена тільки у випадках, коли крмінальне правопорушення завдає шкоди приватним інтересам, інтересам фізичної особи, тощо та не зачепає публічні інтереси. Оскільки філія Харківської гімназії №46 ім. М.В. Ломоносова Харківської міської ради Харківської області є державним закладом, укладання між представником потерпілого та обвинуваченим угоди про примирення не можливе.

Прокурор мотивує апеляцію , посилаючись на зміст п.3 та п. 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11.12.2015р. «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод»

Заслухавши доповідь судді; пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; пояснення обвинуваченого, який заперечував проти її задоволення; перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків , злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Частиною 1 ст. 55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа , якій кримінальним правопорушенням завдано моральної фізичної або майнової шкоди , а також юридична особа , якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
У пункті 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованог7о суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11 грудня 2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» роз`яснено, що угода про примирення може бути укладеною з юридичною особою (потерпілим) , незалежно від її організаційно-правової форми та форми власності , за умови заподіяння останній кримінальним правопорушенням майнової шкоди.
За змістом пункту 19 цієї ж постанови, у разі, якщо до суду надійшла угода про примирення , однією зі сторін якої ( потерпілим) є юридична особа публічного права та в змісті якої , незважаючи на визнання факту заподіяння винним юридичній особі майнової шкоди і визначення її розміру , замість встановлення строку її відшкодування наведено перелік дій , не пов`язаних із відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язаний вчинити на користь потерпілого , або якщо розмір шкоди взагалі не визначено , суд має відмовити у затвердженні угоди про примирення на підставі ч.2 ч.7 ст. 474 КПК (умови угоди не відповідають інтересам суспільства). Аналогічне правило слід застосовувати і тоді, коли однією зі сторін угоди про примирення (потерпілим) є юридична особа приватного права , створена державою (ч.3 ст. 167 ЦК), Автономною Республікою Крим (ч.3 ст. 168 ЦК) чи територіальною громадою (ч.3 ст. 169 ЦК), а також якщо одним із засновників юридичної особи приватного права є фізична чи (та ) юридична особа , а іншим держава , Автономна Республіка Крим чи територіальна громада.
Прокурором неправильно тлумачиться п.19 Постанови Пленуму, адже в ньому вказано, що суд має відмовити у затвердженні угоди про примирення на підставі п.2 ч.7 ст. 474 КПК України у разі , якщо в угоді наведено перелік дій , не пов`язаних із відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого , або якщо розмір шкоди взагалі не визначений.
Як вбачається з матеріалів провадження, в угоді визначено розмір шкоди завданий підозрюваним ОСОБА_7 (495грн.) та зазначено, що в ході досудового слідства викрадені 6 секцій паркану були повернуті , в зв`язку з чим претензій матеріального характеру до підозрюваного представник потерпілого не має. (а.с.10,25,26,27)
Тобто, на момент ухвалення вироку на підставі угоди між потерпілим та обвинуваченою особою, суд правильно керувався положеннями статей 468, 469,475 КПК України та ухвалив вирок який відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства , а доводи прокурора про протилежне є безпідставними.
Керуючись ст.ст.405,407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області залишити без задоволення , а вирок Комінтернівського районного суду м.Харкова від 17 липня 2017 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді -