Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/2784/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.11.2017 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючого ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі перекладача ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілих: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представників потерпілих: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження (внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань 22.08.2016 за № 0000717) по обвинуваченню ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фехердьормод Угорської республіки, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні злочинів (кримінальних правопорушень), передбачених ч. 3 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_10 22 серпня 2016 року, приблизно о 05 годині 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно - справним автомобілем марки «Мерседес» моделі «Віто» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю близько 100 км/год, (що є більшою за максимально допустиму швидкість поза населеним пунктом 90 км/год) рухаючись на ділянці автодороги зі сторони с. Нове Село у напрямку смт.Вилок Виноградівського району, проїжджаючи вищевказану ділянку, не забезпечив безпеку дорожнього руху та грубо порушуючи вимоги п.п. 1.3, 1.4, 1.5, 1.10, 2.3 «б», 2.9 «а», 2.10, 10.1, 12.1, 12.2, 12.3, 12.6 «г» 13.3 Правил дорожнього руху України, якими передбачено:

п.1.3 ПДР - Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

п.1.4 ПДР - Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила;

п.1.5 ПДР - Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити всіх можливих заходів для їх усунення або попередити про них інших учасників дорожнього руху, орган міліції, власника дороги або уповноважених ним осіб;

п.1.10 ПДР - Терміни й визначення в ПДР України в яких зазначено і вимагається від водіїв їх дотримуватись та враховувати під час руху а саме:

автомобільна дорога, вулиця (дорога) - частина території, в тому числі в населеному пункті, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, і обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу. Цей термін включає також спеціально побудовані тимчасові дороги, крім довільно накатаних доріг (колій);

безпечна швидкість - швидкість за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом у конкретних умовах;

дорожні умови - сукупність факторів, що характеризують (з урахуванням пори року, періоду доби і атмосферних явищ) стан проїзної частини га дорожню розмітку;

дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризують до рожні умови, наявність перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивність і рівень організації дорожнього руху, які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом;

небезпека для руху - зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку;

узбіччя виділений конструктивно або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів, крім випадків, передбачених цими Правилами. Узбіччя може використовуватися для зупинки і стоянки транспортних засобів, руху пішоходів, мопедів, велосипедів (за відсутності тротуарів, пішохідних, велосипедних доріжок або у разі неможливості пересуватися по них), гужових возів (саней);

обмежена оглядовість - видимість дороги в напрямку руху, яка обмежена геометричними параметрами дороги, придорожніми інженерними спорудами, насадженнями та іншими об`єктами, а також транспортним засобами;

оглядовість - об`єктивна можливість бачити дорожню обстановку з місця водія.

п. 2.3 ПДР - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 2.9 «а» ПДР - Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння;

п. 2.10 ПДР - згідно якого водій у разі причетності до дорожньо- транспортної пригоди зобов`язаний:

«а» негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

«б» увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;

«в» не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;

«г» вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу;

«г» у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди;

«д» повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції;

«е» вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди;

«є» до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки;

п.10.1 ПДР - Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п.12.1 ПДР - Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості водій повинен ураховувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух;

п.12.2 ПДР - У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги;

п.12.3 ПДР - У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів ;для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

п.12.6 «г» ПДР - поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю на автомагістралях - не більше 130 км/год, на дорогах для автомобілів не більше 110 км/год., на інших дорогах - не більше 90 км/год;

п.13.3. ПДР- Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Тобто, водій ОСОБА_11 , не впорався з керуванням свого транспортного засобу, де на відстані близько 144 метрів від дорожнього знаку ПДРУ 1.31.3 «Наближення до залізничного переїзду», виїхав на праве узбіччя, де допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які в той час рухалися попереду в попутному напрямку краєм проїжджої частини дороги та правим узбіччям тримаючись за руки один з одним.

В результаті даної дорожньо - транспортної пригоди:

- згідно висновку судово-медичної експертизи № 159 від 28 вересня 2016 року пішохід ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: саден шкірних покровів щоки зліва, ділянки нижньої щелепи та підборіддя зліва, саден-подряпин шкірних покровів черева зліва та ліво-бокової поверхні грудної клітки, правого стегна в верхній третині по поредньо-зовнішній поверхні, правої гомілки в середньо-нижній третині, забійної рани м`яких тканин правої гомілки в верхній третині по задньо-зовнішній поверхні, закритого перелому кісток основи черепа, субархноїдального крововиливу конвекситальної та базальної поверхні обох півкуль з забоєм головного мозку, розриву атланто-окципітального зчленування, закритого подвійного перелому хребта`у грудному відділі з повним розривом спинного мозку, закритого перелому кісток лівої гомілки в нижній третині, розриву легені, забою нирок.

Вказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупого предмету, могли виникнути в пішохода внаслідок зіткнення з автотранспортним засобом, мікроавтобусом, від удару виступаючими частинами його. В момент первинного контакту з транспортним засобом потерпіла знаходилася в вертикальному чи близькому до нього положенні, повернутою задньою поверхнею тіла до травмуючих поверхонь. Тому такі ушкодження є небезпечні для життя в момент їх спричинення і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень і з безпосередньою причиною настання смерті знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку.

- згідно висновку судово-медичної експертизи № 158 від 28 вересня 2016 року пішохід ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: поєднана тупа травма голови, грудної клітки та хребта у вигляді закритого перелому кісток черепа, субархноїдального крововиливу та забою мозку, розриву атланто-окципітального зчленування, перелому грудного відділу хребта з розривом міжхребцевого диску та пошкодженням спинного мозку, забоєм та розривом легенів, супроводжувалося внутрішньою кровотечею і виникненням гемотораксу (близько 1800 мл.), травматичний шок.

Вказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупого предмету, могли виникнути в пішохода внаслідок зіткнення з автотранспортним засобом, мікроавтобусом, від удару виступаючими частинами його. В момент первинного контакту з транспортним засобом потерпілий знаходилася в вертикальному чи близькому до нього положенні, повернутою задньою дещо правою боковою поверхнею тіла до травмуючих поверхонь. Тому такі ушкодження є небезпечні для життя в момент їх спричинення і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень і з безпосередньою причиною настання смерті знаходяться в прямому причинно- наслідковому зв`язку.

Невиконання водієм ОСОБА_10 вказаних вимог п.п. 1.3, 1.4, 1.5, 1.10,, 2.3 «б», 2.9 «а», 2.10, 10.1, 12.1, 12.2, 12.3, 12.6 «г» 13.3 Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, зокрема отриманням потерпілими ОСОБА_12 та ОСОБА_13 тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до їх смерті.

За вказаних обставин ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286 Кримінального кодексу України, тобто - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили загибель кількох осіб.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 частково підтвердив обставини пред`явленого йому обвинувачення за ч. 3 ст. 286 КК України та частково визнав вину у вчиненні цього злочину (кримінального правопорушення). Пояснив, що напередодні події знаходився на святкуванні дня села в с. Нове Село. Зустрівся з потерпілою ОСОБА_14 . Вона попросила відвезти її подружку додому. Виконав прохання, підвіз дівчину додому та повернувся продовжувати святкувати зі знайомими. Вживав алкогольні напої. По завершенню святкування, сівши за кермо автомобіля, рухався у напрямку с. Вілок. У машині було ще двоє хлопців. Рухаючись по дорозі, зустрічний транспорт засліпив його, і він не помітив пішоходів. Після наїзду він зупинився, вийшов. Побачив хлопця без ознак життя (відсутні дихання, пульс). Іншого потерпілого не бачив. Тому надати їм допомогу не міг. Дуже налякався. Дівчину, яку збив не бачив. Тому подумав, що збив тільки одну людину. Зателефонувати у поліцію та швидку не міг, оскільки в нього випав телефон. Швидкість руху автомобіля була не більше 100 км/год. Транспортний засіб з місця події він з хлопцям відштовхували, а у подальшому за допомогою підводи з конями. Шкодує, що так сталось. Цивільні позови потерпілих визнає повністю.

Крім часткового визнання обвинуваченим вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 286 КК України, його вина стверджується показаннями свідка та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні ствердив про те, що після святкування дня села в с. Нове Село, він із знайомими сіли у автомобіль ОСОБА_10 . За кермом сидів ОСОБА_10 . Знаходячись на задньому сидіння автомобіля, яким керував ОСОБА_10 по дорозі у сторону с. Вілок у світлі фар машини він побачив 2 пішоходів. Як на них ОСОБА_10 наїхав не знає. Дорога була пряма. Пора доби була темна. Після пригоди людина знаходилась на дорозі за машиною. Після автомобіль тягнули цигани з конями. Потім до будинку машину доштовхали вони з хлопцями. Про неприязні відносини з померлими і обвинуваченого не знає. Перед тим, як ОСОБА_10 сів за кермо він вживав алкогольні напоями на рівні з іншими хлопцями. Випили близько 3 пляшок горілки. Почали вживали алкогольні напої з 8 години вечора та до 2 години ночі. Після сіли у автомобіль і поїхали додому, де по дорозі сталась ця подія.

Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в судовому засіданні цивільні позови підтримали, просили такі задовольнити.

Вина у вчиненні інкримінованого обвинуваченому злочині (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, стверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказами, а саме:

- протоколами огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22.07.2016 року, схемою до огляду місця ДТП з фототаблицею, в яких зафіксовано місце дорожньо-транспортної пригоди, розташування транспортного засобу, трупа, які були учасниками пригоди, уламки, сліди крові (т.1 а.п.14-21, 22-48);

- протоколом огляду предмету та його переогляду від 25.08.2016 року, яким зафіксовано обставини за яких транспортний засіб, яким керував ОСОБА_10 та після дорожньо-транспортної пригоди шляхом штовхання на подвіря будинку в якому мешкає ОСОБА_10 був переміщений з місця пригоди (а.п.59-61 т.1);

- протоколами проведення слідчих експериментів від 22.09.2016 року з ОСОБА_15 та фототаблицями до них, в яких зафіксовано місце та обставини, які мали місце до дорожньо-транспортної пригоди, під час її настання та обставини, які мали місце після події (а.п.110-119, а.п. 120-126 т. 2);

- висновком № 453 від 10.09.2016 року судової автотехнічної експертизи технічного стану автомобіля, за яким несправності системи освітлення та світлової сигналізації автомобіля Мерседес Віто р.н. НОМЕР_2 виникла в результаті ДТП (т. 2 а.п. 73-81);

- висновком № 485 від 26.09.2016 року судової автотехнічної експертизи за яким, ОСОБА_10 керуючи вказаним автомобілем при дотриманні безпечного інтервалу мав технічну можливість уникнути даної пригоди (т. 2 а.п.130-137);

- висновком судово-медичної експертизи № 159 від 28.09.2016 року, згідно якого ОСОБА_13 внаслідок ДТП отримала в тілесні ушкодження у вигляді: саден шкірних покровів щоки зліва, ділянки нижньої щелепи та підборіддя зліва, саден-подряпин шкірних покровів черева зліва та ліво-бокової поверхні грудної клітки, правого стегна в верхній третині по поредньо-зовнішній поверхні, правої гомілки в середньо-нижній третині, забійної рани м`яких тканин правої гомілки в верхній третині по задньо-зовнішній поверхні, закритого перелому кісток основи черепа, субархноїдального крововиливу конвекситальної та базальної поверхні обох півкуль з забоєм головного мозку, розриву атланто-окципітального зчленування, закритого подвійного перелому хребта`у грудному відділі з повним розривом спинного мозку, закритого перелому кісток лівої гомілки в нижній третині, розриву легені, забою нирок. Вказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупого предмету, могли виникнути в пішохода внаслідок зіткнення з автотранспортним засобом, мікроавтобусом, від удару виступаючими частинами його. В момент первинного контакту з транспортним засобом потерпіла знаходилася в вертикальному чи близькому до нього положенні, повернутою задньою поверхнею тіла до травмуючих поверхонь. Тому такі ушкодження є небезпечні для життя в момент їх спричинення і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень і з безпосередньою причиною настання смерті знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку. Врятувати життя ОСОБА_13 наданням своєчасної, кваліфікованої медичної допомоги було неможливо (т.1 а.п.83-87);

- висновком судово-медичної експертизи № 158 від 28.09.2016 року констатовано, що пішохід ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді: поєднана тупа травма голови, грудної клітки та хребта у вигляді закритого перелому кісток черепа, субархноїдального крововиливу та забою мозку, розриву атланто-окципітального зчленування, перелому грудного відділу хребта з розривом міжхребцевого диску та пошкодженням спинного мозку, забоєм та розривом легенів, супроводжувалося внутрішньою кровотечею і виникненням гемотораксу (близько 1800 мл), травматичний шок. Вказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупого предмету, могли виникнути в пішохода внаслідок зіткнення з автотранспортним засобом, мікроавтобусом, від удару виступаючими частинами його. В момент первинного контакту з транспортним засобом потерпілий знаходилася в вертикальному чи близькому до нього положенні, повернутою задньою дещо правою боковою поверхнею тіла до травмуючих поверхонь. Тому такі ушкодження є небезпечні для життя в момент їх спричинення і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень і з безпосередньою причиною настання смерті знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку. Врятувати життя ОСОБА_12 наданням своєчасної, кваліфікованої медичної допомоги вдається малоймовірним (т.1 а.п.92-96);

- речовими доказами: автомобілем Мерседес Віто, реєстраційний номер НОМЕР_2 , волоссям з вітрового скла, змивами крові з кришки капота та правої передньої фари, підтверджується відношенням до дорожньо-транспортної пригоди саме цього автомобіля, яким керував ОСОБА_10 , внаслідок чого загинуло двоє людей (а.п.49-51, 56-57 т.1).

При викладених обставинах, судом встановлено, що мало місце діяння, у вчиненні якого ОСОБА_10 обвинувачується, це діяння містить склад злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб, обвинувачений винний у вчиненні цього злочину та підлягає покаранню за його вчинення, оскільки такий ним вчинено у стані осудності.

При призначенні обвинуваченому покарання за вчинений злочин, передбачений ч. 3 ст. 286 КК України суд враховує, що вчинений ним злочин (кримінальне правопорушення) відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, він є раніше не судимою особою, негативно характеризується за місцем проживання, на Д обліку у лікарів не перебуває, не одружений, особи, які б перебували на його утриманні відсутні (а.п. 146, 147,149,150-151 т.1).

Твердження сторони захисту про неможливість судом враховувати характеристику обвинуваченого, оскільки викладені у ній обставини є субєктивним твердженням сільського голови, на переконання суду є безпідставним, і така позиція захисту жодним чином не підтверджена.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого відсутні.

Як обтяжуючу покарання обставину обвинуваченого суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного спяніння.

Твердження сторони захисту про неврахування судом як обтяжуючу покарання дану обставину, також на переконання суду є безпідставним, оскільки в судовому засіданні безпосередньо сам обвинувачений та допитаний в судовому засіданні свідок стверджували про вживання, зокрема, обвинуваченим алкогольних напоїв, а після керування обвинуваченим транспортним засобом.

Призначаючи покарання обвинуваченому, відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, суд враховує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобіганню вчинення нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, відсутність помякшуючої та наявність обтяжуючої покарання обставин, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, наслідки від вчиненого, які є непоправними для потерпілих внаслідок втрати своїх дітей, особу винного, який негативно характеризується, будучи працездатним суспільно корисною працею не займається, офіційно працевлаштований не був, особи, які б перебували на його утриманні, обставини, що суттєво б знижували суспільну небезпеку вчиненого відсутні, а тому обвинуваченому слід призначити максимальне покарання, передбачене санкцією статті (ч. 3 ст. 286 КК України) за якою кваліфіковано його дії.

Поряд з цим орган досудового розслідування кваліфіковано додатково дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 135 КК України, тобто завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Так, ОСОБА_10 вчинивши за вказаних обставин дорожньо-транспортну подію, нехтуючи моральними і правовими нормами, що зобов`язують надати допомогу людині, яка перебуває у небезпечному для жйтгя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через отримані нею небезпечні для її життя травми, не намагався вжити заходи щодо надання потерпілим медичної допомоги та транспортування їх до медичного закладу, хоча сам поставив потерпілих в небезпечний для життя стан, та з метою уникнення від кримінальної відповідальності, після скоєння даного наїзду завідомо залишив без допомоги у небезпечному для життя стані травмованих ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , не надав їм допомогу, з місця події водій ОСОБА_10 втік та за допомогою невстановлених досудовим розслідуванням осіб, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження, перемістив з місця події свій автомобілем, який сховав по місцю свого проживання, а сам переховувався від працівників Національної поліції України, аж до його встановлення 23 серпня 2016 року.

Як встановлено в судовому засіданні, зокрема показами обвинуваченого ОСОБА_10 , що після дорожньо-транспортної пригоди він зупинив керованим ним транспортний засіб, підійшов до одного з постраждалих, який ознак життя не виявляв (відсутні дихання, пульс). Іншого потерпілого він не бачив. Тому надати їм допомогу не міг.

Крім цього, висновком судово-медичної експертизи № 159 від 28.09.2016 року щодо ОСОБА_13 стверджено про те, що врятувати її життя наданням своєчасної, кваліфікованої медичної допомоги було неможливо. Висновком судово-медичної експертизи № 158 від 28.09.2016 року стверджено, що врятувати життя ОСОБА_12 наданням своєчасної, кваліфікованої медичної допомоги є малоймовірним.

Суд враховує, що субєктивна сторона злочину, передбаченого ст. 135 КК України полягає у прямому умислі. Завідомість, про яку йдеться у диспозиції статті, означає, що винний усвідомлює, що інша особа перебуває у небезпечному для життя стані, а він зобовязаний і має можливість надати їй допомогу, але відмовляє в цьому. Якщо особа не усвідомлює, що інша особа опинилася у небезпечному для життя стані, то відповідальність не настає. Так, водій автомобіля, який збив пішохода, та переконавшись у тому, що той мертвий, залишив його на дорозі, не відповідає за цей злочину.

За вказаних обставин, обвинувачений підлягає виправданню за ч. 1 ст. 135 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у звязку з відсутністю в діянні складу даного кримінального правопорушення.

Потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов, за яким просить стягнути з обвинуваченого 250 000 гривень у відшкодування моральної шкоди, яку він зазнав внаслідок втрати свого сина, моральних та душевних страждань (т.3 а.п.145-148).

Потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов, за яким просить стягнути з обвинуваченого 20 000 гривень у відшкодування матеріальної шкоди, 250 000 гривень у відшкодування моральної шкоди, яку вона зазнав внаслідок втрати своєї доньки, моральних та душевних страждань, а також 5 000 гривень витрат на правову допомогу (т.3 а.п.134-141).

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства (ч.5 ст. 128 КПК).

Ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому (ч. 1 ст. 129 КПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Заявлені позови потерпілими, обвинуваченим визнано у повному обсязі.

Також суд враховує, що згідно ст.1166, 1167, 1168 ЦК України, матеріальна та моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Також, суд враховує правову позицію викладену у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 01.03.2013 року, де у п.п.4, 6 зазначено про те, що при вирішенні позову про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Як встановлено в судовому засіданні обвинувачений на відповідній правовій підставі використовував транспортний засіб 22.08.2016 року, зокрема на підставі посвідчення водія, реєстраційних документів на транспортний засіб (т. 1 а.с. 51-54), у зв`язку саме на нього за встановлених обставин покладається обов`язок відшкодувати завдану потерпілім шкоду, яка обвинуваченим визнається у повному обсязі, а отже така на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Витрати на правову допомогу потерпілої ОСОБА_5 в сумі 5 000 гривень, процесуальні витрати на залучення експерта у відповідності до ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання про речові докази вирішити в порядку, встановленому ст.100 КПК України.

До набрання вироку законної сили, запобіжний захід відносно обвинуваченого слід залишити попередній у виді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 94, 370, 371, 373-376 КПК України, суд,
У Х В А Л И В :

ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 135 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України - виправдати у звязку з відсутністю в його діянні складу цього злочину (кримінального правопорушення).

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_10 залишити тримання під вартою.

Строк відбуття основного покарання ОСОБА_10 обчислювати з дня його затримання - 25.08.2016 року, зарахувавши у строк відбуття покарання період з 25.08.2016 року по 21.06.2017 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_5 у відшкодування матеріальної шкоди 20 000 гривень, у відшкодування моральної шкоди 250 000 гривень та витрати на на правову допомогу в сумі 5 000 гривень (а.п. 134-141 т. 3).

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_6 у відшкодування моральної шкоди 250 000 гривень ( а.п. 145-148 т. 3).

Стягнути із ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати у загальній сумі 2 110,15 гривень (т. 2 а.п. 72, 86, 129).

Речові докази: - автомобіль "Мерседес Віто", реєстраційний номер НОМЕР_2 передати володільцю ОСОБА_16 , або її довірителю ОСОБА_17 (а.п.51,52,56-57 т. 1); волосся з вітрового скла, змиви крові, ДВД-Р диск залишити при матеріалах провадження (а.п. 49-50,62-63 т.1).

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, через районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

ГоловуючийОСОБА_1