Справа № 183/130/18
№ 1-кп/183/555/18
В И Р О К
іменем України
02 лютого 2018 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого ОСОБА_1
за участю
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0000351 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, не судимого, розлученого, не працюючого, проживаючого АДРЕСА_1 ,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
встановив:
наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 16 березня 2015 р. №60 рядового ОСОБА_4 призваного під час часткової мобілізації, який прибув з військової частини польова пошта НОМЕР_2 зараховано до списків особового складу та вважається таким що перебуває у розпорядженні командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 по стройовій частині від 05 травня 2015 року № 106 солдата призваного під час часткової мобілізації ОСОБА_4 , зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 та призначено на посаду - стрілець регулювальник комендантського взводу військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 11,16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України (далі - Статут), бути взірцем виконання службового обов`язку, свято і непорушно додержуватися Конституції України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію», з 20 січня 2015 року в Україні діє особливий період.
Солдат ОСОБА_4 , в період з 23 березня 2016 року по 28 квітня 2016 року лікувався та був виписаний з Національного військово-медичного клінічного центру «ГВКГ» 28 квітня 2016 р., та повинен прибути до пункту постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 , 29 квітня 2016 року. Однак, 29 квітня 2016 р. солдат ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не з`явився вчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини польова пошта НОМЕР_1 про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.
23 червня 2017 р. солдат ОСОБА_4 прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та заявив про себе, внаслідок чого його за вчинене кримінальне правопорушення як військовослужбовця за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваного відповідно до Указу Президента України від 21 липня 2014 року № 607 та під час першої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15», звільнено з лав Збройних Сил України.
Таким чином, з 29 квітня 2016 року солдат ОСОБА_4 , не з`явився вчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, та незаконно перебував за межами військової частини польова пошта НОМЕР_1 до 23 червня 2017 року. 03 січня 2018 р. солдат ОСОБА_4 прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону та заявив про себе.
Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно злочин, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували.
Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють зміст вищенаведених обставин та наслідки такого порядку дослідження доказів, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю підтвердивши, що зазначене в обвинувальному акті повністю відображає обставини скоєного ним злочину та відмовився від надання показань. У скоєному щиро кається. Просить застосувати до нього ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року №1810-VIIІ, оскільки брав безпосередню участь в антитерористичній операції.
Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою та доведеною, його дії підлягають кваліфікації за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого.
Суд вставив пом`якшуючі покарання обставини щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ОСОБА_4 своєї протиправної поведінки, беззаперечному визнані вини обвинуваченим та готовністю підлягати кримінальній відповідальності, обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.
Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд виходячи з поняття покарання та його цілей, керуючись ст. 50 КК України, вважає необхідним ОСОБА_4 призначити покарання у вигляді мінімального позбавлення волі, в межах, передбачених санкцією статті за відповідний злочин.
При призначенні покарання суд дослідивши заяву ОСОБА_4 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 р.» та звільнення його від покарання, вислухавши учасників процесу вважає, що клопотання підлягає задоволенню, а ОСОБА_4 звільненню від покарання.
07 вересня 2017 року набрав чинності закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VIIІ і відповідно до ст. 2 закону ОСОБА_4 є суб`єктом застосування амністії, як такий, що захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення та отримав статус учасника бойових дій.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Враховуючи, що обмежень, передбачених ст. 4 закону України "Про застосування амністії в Україні" та ст. 9 закону України «Про амністію у 2016 році», щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, судом не встановлено, суд вважає, можливим призначивши ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, звільнити від його відбування призначеного покарання.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, закону України «Про амністію у 2016 році», суд,-
ухвалив:
визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення та призначити покарання за ч. 4 ст. 407 КК України три роки позбавлення волі.
На підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копії вироку видати обвинуваченому, прокурорі негайно, після його проголошення.
Суддя ОСОБА_1