Номер провадження: 11-кп/785/476/16
Номер справи місцевого суду: 515/2002/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.04.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора

ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Татарбунарського районного суду Одеської області від 26.01.2016 року, по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за №0000371 від 07.08.2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Орськ Оренбурзької області РСФСР, громадянин України, з неповною середньою освітою, офіційно не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий:

- 25.04.2006року Ренійським районним судом Одеської області за ч.1 ст.185 КК України до 1 року та 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 104 КК звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 18.05.2009року Ренійським районним судом Одеської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.309, ч.2 ст.307 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 26.06.2015року Ренійським районним судом Одеської області за ст.395 КК України до 3 місяців арешту,

засуджений за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України до 3 років позбавлення волі.

Тримається під вартою з 28.09.2015 року, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 засуджений за те, що на початку серпня 2014 року (точну дату встановити не виявилося можливим) отримав пропозицію від невстановленої органом досудового розслідування особи на прізвисько " ОСОБА_8 ", скоїти умисне знищення та пошкодження шляхом підпалу майна, що належить відділенню ЮГРУ ПАТ КБ «Приватбанк», розташованого на першому поверсі чотирьохповерхової будівлі «Укртелекому» по вул. К.Маркса, 25 в м.Татарбунари Одеської області.

07 серпня 2014 року приблизно о 02:00 год. з метою реалізації умислу, направленого на умисне знищення та пошкодження цього майна, ОСОБА_7 за попередньою змовою з не встановленою органом досудового розслідування особою на прізвисько " ОСОБА_8 ", групою осіб, розподіливши між собою ролі, згідно з якими ОСОБА_7 взяв молоток та пластикову каністру з бензином ємністю 7 літрів, а не встановлений органом досудового розслідування чоловік на прізвисько " ОСОБА_8 " взяв другу каністру з бензином ємністю 7 літрів, балончик з фарбою, бинт та запальничку, направилися до відділення ЮГРУ ПАТ КБ «Приватбанк», що розташоване по вул. К.Маркса, 25 у м.Татарбунари Одеської області, на автомобілі марки «BMW». Знаходячись біля вказаного відділення банку, ОСОБА_7 , з метою умисного знищення та пошкодження майна шляхом підпалу, згідно з попередньою домовленістю та розподіленням ролей, передав невстановленій слідством особі на прізвисько " ОСОБА_8 " заздалегідь приготовлений молоток, яким останній розбив віконне скло відділення банку. З метою реалізації та доведення до кінця умислу, направленого на умисне знищення та пошкодження майна відділення ЮГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» шляхом підпалу, усвідомлюючи та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків від скоєного злочину, ОСОБА_7 разом з не встановленою слідством особою, по черзі, через розбите віконне скло, заливали із пластикових пляшок бензин у приміщення банку, після чого невстановлена слідством особа за допомогою запальнички підпалила заздалегідь підготовлений бинт з метою вкинути його в приміщення банку, від якого випадково загорівся його одяг та одяг ОСОБА_7 . Після чого ОСОБА_9 та не встановлена слідством особа зняли з себе охоплений полум`ям одяг та, залишивши його на місці пригоди, зникли у напрямку м.Рені Одеської області. Діями ОСОБА_7 та не встановленої органом досудового розслідування на прізвисько " ОСОБА_8 " ЮГРУ ПАТ КБ "Приватбанк" завдано матеріальний збиток у розмірі 46403грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вирок суду, застосувати відносно ньогост.69 КК України, посилаючись на те, що суд першої інстанції не врахував, що у нього на утриманні хвора мати похилого віку та сестра інвалід, за якими потрібний постійних догляд.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_7 зазначає, що він вину визнав та щиро кається у скоєному злочині.

Заслухавши доповідача, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України, як умисне знищення та пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу за попередньою змовою групою осіб, встановлена судом першої інстанції на підставі показань обвинуваченого ОСОБА_7 , який послідовно, в повному обсязі визнавав пред`явлене обвинувачення, в зв`язку з чим суд першої інстанції визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, та розглянув кримінальне провадження у спрощеному порядку, передбаченому ст. 349 ч. 3 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не оспорює доведеність вини і кваліфікацію його дій у вироку суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд першої інстанції при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував характер та ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який є раніше судимим, негативно характеризується за місцем проживання,

У відповідності до вимог ст.66 КК України, суд 1-ї інстанції визнав обставинами, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

У відповідності до вимог ст.67 КК України, суд 1-ї інстанції визнав обставини, що обтяжують покарання, а саме рецидив злочинів та вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою.

Таким чином, з урахуванням вимог ст.ст. 65- 67 КК України, суд 1-ї інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, у межі санкції ст. 194 ч. 2 КК України, та призначив обвинуваченому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження ним нових злочинів.

Доводи в апеляційній скарзі обвинуваченого про те, що суд першої інстанції при визначенні покарання не врахував обставини, що пом`якшують відповідальність, а також те, що призначене покарання є занадто суровим, не можуть бути прийняті до уваги, так як спростовуються змістом вироку суду, в якому враховані дані про особу обвинуваченого, в тому числі зазначені в апеляційній скарзі, а також визнанні обставини, що пом`якшують покарання, зазначені в апеляційній скарзі, на підставі чого покарання призначено у вигляді нижчої межи санкції ст. 194 ч. 2 КК України.
При цьому, зазначені в апеляційній скарзі обвинуваченим обставини щодо його сімейного стану жодними доказами в ході судового та апеляційного розгляду не підтверджені.

Апеляційний суд вважає, що передбачених законом підстав для застосування ст. 69 КК України не вбачається, з урахуванням даних про особу обвинуваченогоОСОБА_7 , який неодноразово судимий, що свідчить про те, що він на шлях виправлення не став.

На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, оскільки її доводи підтвердження не знайшли, передбачених законом підстав для зміни вироку суду не вбачається.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання попереднє ув`язнення ОСОБА_7 з 28.09.2015 року з розрахунку день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст.376 ч.2,404,405,407,408, 409, 419 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Татарбунарського районного суду Одеської області від 26.01.2016 року, яким ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України до 3 років позбавлення волі залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання попереднє ув`язнення ОСОБА_7 з 28.09.2015 року з розрахунку день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі 3 місяців з моменту набрання ухвалою законної сили.

Повний текст ухвали буде оголошений 15.04.2016 року, о 10.00 год., у залі апеляційного суду Одеської області.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4