Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 3 жовтня 2017 року касаційну скаргу прокурора на вирок Апеляційного суду Херсонської області від 21 грудня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003105.

Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 5 жовтня 2016 року

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,
засуджено за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік та покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Вирішено питання про речові докази.

Вироком Апеляційного суду Херсонської області від 21 грудня 2016 року вирок місцевого суду в частині призначеного покарання скасовано.

Постановлено свій вирок, яким визначено ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України.

В іншій частині вирок залишено без зміни.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
У касаційній прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, просить вирок апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. На думку прокурора, суд апеляційної інстанції, визнавши винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, безпідставно не застосував спеціальну конфіскацію.

За вироком суду, ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він в порушення встановленого порядку поводження з вогнепальною зброєю, без передбаченого законом дозволу, знаходячись за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , за невстановлених слідством обставин придбав предмет, який згідно висновку експерта № 27-Б від 22 серпня 2016 року є вогнепальною зброєю, а саме обрізом двоствольної мисливської рушниці «ТО Б (БМ)» № НОМЕР_1 1964 року випуску, 16 калібру, виготовлений шляхом укорочування стволів до залишкової довжини 314 та 4 набої 16 калібру, які згідно висновку експерта № 26-БЗ від 22 серпня 2016 року є бойовими припасами до гладкоствольної вогнепальної зброї 16 калібру, які згідно вказаного висновку експерта, є бойовими припасами до гладковстовольної вогнепальної зброї 16 калібру, придатні до стрільби, які без передбаченого законом дозволу зберігав за місцем свого проживання до моменту їх виявлення та вилучення з незаконного обігу працівниками поліції 17 серпня 2016 року під час санкціонованого обшуку.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану касаційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційні скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 434 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за наведених у вироку обставин, правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 263 КК України, вид і розмір призначеного покарання у касаційній скарзі не оспорюються.
Що стосується доводів касаційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосування до майна, яке є знаряддям вчинення кримінального правопорушення спеціальної конфіскації, то вони є необґрунтованими з таких підстав.

Відповідно до вимог статей 100, 368, 374 КПК, ухвалюючи вирок суд, серед іншого, вирішує питання щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації, про що зазначається у резолютивній частині вироку.

Згідно приписів ст. 96-1 КК спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150,статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190,статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1,210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1,364-1,365-2цього Кодексу.

ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто за статтею, яка не входить до переліку статей за якими застосовується спеціальна конфіскація.

До того ж, як убачається з матеріалів кримінального провадження та судових рішень, майно, яке фактично є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а саме обріз двоствольної мисливської рушниці «ТОЗ Б (БМ)» 16 калібру та 4 набої до гладкоствольної вогнепальної зброї 16 калібру, постановою органу досудового розслідування визнано речовими доказами.

Згідно ст. 56 Наказу № 51/401/649/471/23/125 від 27 серпня 2010 року «Про затвердження та введення в дію Інструкції про порядок вилучення, обігу, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду» у вироку, постанові судді або ухвалі суду, постанові органу дізнання, слідчого, прокурора про закриття кримінальної справи повинно бути вирішене питання про долю речових доказів, при цьому, речі, вилучені з обігу, підлягають передачі відповідним установам або знищуються.

Рішення про знищення речових доказів по справі - обрізу двоствольної мисливської рушниці «ТОЗ Б (БМ)» 16 калібру та 4 набої до гладко ствольної вогнепальної зброї 16 калібру, судом було прийнято на підставі ст. 100 КПК України.

Крім того, відповідно до висновку експерта № 27-БЗ від 22серпня 2016 року, знаряддя вчинення кримінального правопорушення (речові докази), а саме: - обріз двоствольної мисливської рушниці «ТОЗ Б (БМ)» 16 калібру, в результаті зміни конструкції та властивостей мисливської рушниці, призвели до втрати цільового признання зброї, як мисливської рушниці, а складові частини 4 набої до гладко ствольної вогнепальної зброї 16 калібру, матеріал виготовлення пижів, свідчать про їх саморобний спосіб спорядження та виготовлення. Вказане свідчить про неможливість подальшого використання, як вищевказаного обрізу, так і набоїв до нього за цільовим призначення та їх легальної реалізації, що вказує на недоцільність звернення на них спеціальної конфіскації.

Таким чином, суд першої інстанції відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК прийняв обґрунтоване рішення про знищення вказаного речового доказу.

Зазначені обставини отримали належну оцінку апеляційного суду, який перевірив справу за апеляцією прокурора, доводи якої є аналогічними доводам його касаційної скарги, та з зазначенням докладних мотивів прийнятого рішення правильно залишив вирок суду першої інстанції у відповідній частині без зміни.
Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, касаційна скарга має бути залишена без задоволення, а вирок апеляційного суду - без зміни.

Керуючись ст.ст. 433, 434, 436, 438 КПК України, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року, колегія суддів

постановила:
Вирок Апеляційного суду Херсонської області від 21 грудня 2016 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3