1Справа № 335/9428/17 1-кп/335/536/2017
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
процесуального прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 Кримінального кодексу України,
ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.
Відповідно до Указу Виконуючого обов`язки Президента України від 14 січня 2015 р. № 15/2015 «Про часткову мобілізацію» в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації.
На виконання зазначеного Указу 15 квітня 2015 р. ОСОБА_4 був призваний за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 , та був направлений для подальшого проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 .
30 квітня 2015 р. ОСОБА_4 переведено до військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.05.2015 № 100 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду радіотелефоніста відділення управління 1-го гаубичного самохідно-артилерійського взводу 3-ї гаубичної самохідно- артилерійської батареї гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону, зараховано до списків військової частини та зараховано на всі види забезпечення.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 6 грудня 1991 року № 1932-ХІІ зі змінами, визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст.ст. 3-6, 11, 16, 216 Статуту внутрішньої служби збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути зразком витримки, берегти військову честь, показувати приклад дисциплінованості, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, доповідати своєму безпосередньому начальникові, за дозволом на звільнення з розташування військової частини звертатися до свого безпосереднього начальника, а виїзджати за межі гарнізону лише з дозволу командира військової частини.
7 грудня 2015 р. під час перевірки особового складу було виявлено відсутність у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 , солдата ОСОБА_4 . Отже, 07 грудня 2015 р. ОСОБА_4 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 .
7 серпня 2017 р. солдат ОСОБА_4 самостійно прибув до військової прокуратури Запорізького гарнізону із зізнанням.
В період з 7 грудня 2015 р. по 7 серпня 2017 р. солдат ОСОБА_4 у військовій частині був відсутній, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений визнав себе винним у інкримінованому кримінальному правопорушенні, щиро покаявся у скоєному, пояснив, що дійсно 7 грудня 2015 р. він, знаючи про умови настання особливого періоду, самовільно залишив військову частину, оскільки має трьох дітей, у т.ч. дитину-інваліда, а також дружину-інваліда, які потребували його допомоги та догляду. 7 серпня 2017 р. він, усвідомивши протиправність своєї поведінки, маючи намір повернутись на військову службу, прибув до військової прокуратури із зізнанням. Просив застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році».
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку, провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням даних про особу обвинуваченого, в межах пред`явленого обвинувачення згідно зі зміненим обвинувальним актом.
За таких обставин суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому діяння та кваліфікує дії останнього за ч. 4 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, у відповідності до ст. 12 КК України, віднесено до тяжкого злочину, спричинених наслідків тяжких наслідків не настало, злочин посягає на встановлений порядок несення військової служби.
Також суд враховує дані про особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем, в порядку статті 89 КК України є таким, що не має судимості, офіційно не працевлаштований, станом на час вчинення злочину був військовослужбовцем, за місцем служби під час її проходження характеризувався задовільно, має постійне місце реєстрації та проживання, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за станом здоров`я скарг не має. За сімейним станом ОСОБА_4 одружений, дружина має інвалідність ІІ групи, має на утриманні трьох малолітніх дітей, у т.ч. дитину-інваліда.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, з`явлення із зізнанням.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Враховуючи обставини вчинення злочину, його мету та мотиви, наведену вище сукупність обставин, які пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем, та які суттєво знижують суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_4 злочину, його поведінку після вчинення злочину, а саме, те, що він добровільно з`явився із зізнанням, зрозумів наслідки своєї протиправної поведінки, суд, з урахуванням думки прокурора, вважає за можливе призначити покарання обвинуваченому у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк, визначений санкцією ч. 4 ст. 407 КК України, однак, застосувавши ст. ст. 75, 76 КК України та звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.
Поряд із цим, суд на даному етапі позбавлений можливості застосувати до обвинуваченого положення Закону України «Про амністію у 2016 р.», оскільки суду не надано доказів взяття ним безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримання статусу учасника бойових дій. Проте, обвинувачений не позбавлений права у подальшому звернутися до суду із клопотанням про застосування до нього амністії після отримання відповідних підтверджуючих вказані обставини документів.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1