Справа № 716/1582/17
Провадження №1-кп/716/90/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.10.2017 року Заставнівський районний суд Чернівецької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

з участю сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_3

малолітнього потерпілого ОСОБА_4

законного представника ОСОБА_5

психолога ОСОБА_6

з участю сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Заставна обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР під №0000551 від 21.09.2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_7 20 вересня 2017 року приблизно о 18-00 годині знаходячись в приміщенні шкільного туалету, що розташований поряд з шкільним майданчиком Погорилівської ЗОШ І-ІІІ ступенів в с.Погорилівка Заставнівського району Чернівецької області, діючи умисно, усвідомлюючи протиправне значення своїх дій, вступив в словесну суперечку із малолітнім потерпілим ОСОБА_4 під час якої наніс йому один удар кулаком в область правої щоки, один удар кулаком в ділянку грудної клітини по ребрам з права та декілька ударів кулаком в ділянку голови зверху.

Внаслідок таких дій малолітній потерпілий ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, які в своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, які призвели до короткочасного розладу здоров`я.

В судовому засіданні допитаний обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав, що його онука навчається в одній школі разом із малолітнім потерпілим ОСОБА_4 . Вона повідомила йому, що у них виник конфлікт, саме тому він вирішив самий його врегулювати та розібратися сам. 20 вересня 2017 року близько 18-00 години він проїжджав повз школу на мотоциклі де і побачив на ігровому майданчику малолітнього потерпілого. З метою перевиховання останнього він забрав його в бік та попросив попросити пробачення у своєї онуки. В ході цього він наніс кілька ударів по задній частині голови, по тулубу він не бив його. Коли відпустив, то ОСОБА_4 втік, а він поїхав додому. Вказав, що він приходив додому до малолітнього та просив пробачення, хотів примиритись. Зазначив, що щиро розкаюється у вчиненні даного кримінального правопорушення та просив суворо його не карати.

Малолітній потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні дав показання з яких вбачається, що 20 вересня 2017 року він грався на території шкільного ігрового майданчику з друзями в кількості біля 13 чоловік. Близько 18-00 години на власному мотоциклі приїхав обвинувачений ОСОБА_7 , він схопив його рукою за шию та потягнув в приміщення туалету, який розташований поруч майданчика. Там він його тримав рукою, а іншою почав наносити удари по голові в ділянку обличчя, потилиці. Бив також в ділянку тулуба по ребрам. Сильно штовхнув, від чого він вдарився головою об стіну та впав. Коли він перебував в положенні лежачи, то обвинувачений ОСОБА_7 ще наніс йому кілька ударів. В ході побиття останній виражався на його адресу нецензурними словами та сильно кричав. Потім він втік та розповів про обставини свого побиття друзям, а згодом і своїй бабусі, яка є законним представником. Також додав, що обвинувачений ОСОБА_7 просив у нього пробачення, однак він йому не простив. Просив суворо його покарати.

В судовому засіданні законний представник малолітнього потерпілого, яка є його бабусею ОСОБА_5 , вказала, що на даний момент вони не мають претензій матеріального характеру до обвинуваченого, але просила покарати його суворо, застосувати покарання пов`язане із позбавленням волі.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорює фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності його позиції, тобто визнання ним вини не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, суд в порядку ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, і обмежився допитом обвинуваченого, малолітнього потерпілого та його законного представника, дослідженням матеріалів провадження відносно документів, що характеризують особу та ступінь тілесних ушкоджень.

У обвинувальному акті правильно викладені всі обставини справи.

З висновку експерта №235-Е від 27.09.2017 року (а.с.22-23) вбачається, що у неповнолітнього ОСОБА_4 маються тілесні ушкодження у вигляді синця по боковій поверхні шиї справа; гематом: навколо обох очей, в ділянці лівої щоки, в ділянці правої щоки, по передній поверхні грудної клітини зліва між середньою ключичною і передньою під пахвовою лініями на рівні 6-8 ребер, в ділянці чола зліва; струс головного мозку. Дані тілесні ушкодження виникли від дії твердих тупих предметів, цілком можливо при обставинах, які описані в постанові і на які вказав неповнолітній ОСОБА_4 , внаслідок нанесення йому ударів кулаками сторонньої особи по тілу, можуть відповідати терміну на 20 вересня 2017 року і відноситься в своїй сукупності до розряду легких тілесних ушкоджень, які призвели до короткочасного розладу здоров`я. Кількість нанесених ударів неповнолітньому ОСОБА_4 не менше шести. Аналогічні висновки містяться і в висновку експерта №235-Е (додатково) від 27.09.2017 року (а.с. 34-35).

Аналізуючи та оцінюючи всі зібрані по кримінальному провадженню докази в їх сукупності суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 доведена. Його дії слід кваліфікувати за ст. 125 ч.2 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до ст.65 КК України, п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому у відповідності до ст.67 КК України є вчинення злочину щодо малолітнього. Про вік особи обвинувачений знав достеменно, оскільки його онука навчається в цьому ж навчальному закладі.

Обставин, що пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України обвинуваченому ОСОБА_7 в судовому засіданні не встановлено. Та обставина, яка зазначена органом досудового розслідування як щире каяття не знайшла свого підтвердження в суді, оскільки поведінка обвинуваченого не засвідчила про критичну оцінку вчиненого ним злочину, відсутнє співчуття до малолітнього потерпілого, прагнення зменшити негативні наслідки його протиправної поведінки.

Не знайшла свого підтвердження в суді і така пом`якшуюча покарання обставина як активне сприяння розкриттю злочину, оскільки обвинувачений з метою пом`якшення своєї вини зазначив неправдиву кількість нанесених ним ударів малолітньому потерпілому. Крім того, він приховав ту обставину, що дитина падала, внаслідок чого від удару могла отримати таке ушкодження як струс головного мозку, про що йдеться у висновку експерта. Активне сприяння розкриттю злочину полягає в наданні особою правоохоронним органам інформації, невідомої їм до цього, а також допомозі у отриманні інших доказів у провадженні. Така обставина з боку обвинуваченого на стадії досудового розслідування та в суді на думку суду не знайшла свого прояву.

Суд також враховує те, що обвинувачений ОСОБА_7 по місцю проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, не є особою, що досягла пенсійного віку, вчинив кримінальне правопорушення, що відноситься до категорії невеликої тяжкості, на диспансерному обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Судом береться до уваги також думка малолітнього потерпілого та його законного представника, які вказали, що претензій до нього не мають, однак просили суворо його покарати.

З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_7 , суд вважає, що виправлення останнього можливе без ізоляції від суспільства, йому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень в межах санкції статті. Обраний обвинуваченому такий вид покарання, за переконанням суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 366-376, 395, 532 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_8 визнати винуватим за ст.125 ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на двісті сорок годин.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Чернівецької області через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію вироку негайно вручити засудженому та прокурору.

СУДДЯ ОСОБА_1