УКРАЇНА
Романівський районний суд Житомирської області
282/338/17
У Х В А Л А
смт. Романів 13 березня 2017 року
Вказана заява мотивована тим, що захисник ОСОБА_3 та суддя ОСОБА_4 перебувають у дружніх відносинах, а тому прийняте судом рішення у даному кримінальному провадженні може викликати в учасників справи сумніви щодо забезпечення безсторонності суду.
Дослідивши підстави для відводу судді ОСОБА_4 , суд прийшов до висновку, що заява ОСОБА_3 про відвід судді не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
За змістом статті 80 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) у разі наявності підстав, передбачених статтями 75,76 КПК України, у тому числі за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості, суддя зобовязаний заявити самовідвід.
За цим ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. При цьому, відвід повинен бути вмотивованим.
Правове регулювання підстав відводу судді визначається статтею 75 КПК України, згідно якої суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:
- якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сімї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;
- якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;
- якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сімї заінтересовані в результатах провадження;
- за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;
- у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення судді для розгляду справи.
Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості», є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з"ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.
Згідно практики Європейського суду з прав людини при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб"єктивний та об"єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб"єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб"єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не зявляються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо зявляються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об"єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).
Керуючись статтями 76,80,81 КПК України, суддя, -
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1