Ухвала
Іменем України

30 січня 2018 р.

м. Київ
справа № 127/23265/15-к
провадження № 51-2200 ск 18
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 23 жовтня 2017 року в межах кримінального провадження № 0004797 про обвинувачення:
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вінниця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК.
Суть питання
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 28 квітня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 307 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 09 грудня 2016 року, більш суворим призначеним за цим вироком, ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 23 жовтня 2017 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 залишено без змін.
У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій засудженого ОСОБА_4 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, просить скасувати ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_4 і призначити новий розгляду в суді апеляційної інстанції.

В обґрунтування своїх вимог прокурор вказує, що суд апеляційної інстанції поверхнево дослідивши дані про особу засудженого, не звернув належної уваги на доводи апеляційної скарги прокурора, про те, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, маючи не погашену судимість, вчинив новий злочин, який згідно ст. 12 КК відноситься до категорії тяжких, при цьому свою провину в його вичинені не визнав. Наведене, на думку прокурора, свідчить про підвищену суспільну небезпечність засудженого, а тому він вважає, що апеляційний суд в порушення ст. 419 КПК належним чином не вмотивувавши свої висновки, безпідставно відмовив в задоволенні апеляційної скарги сторони обвинувачення.
Встановлені обставини та мотиви Суду
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Однак, всупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій скарзі прокурор, обмежившись загальними фразами про порушення апеляційним судом, вимог кримінального процесуального закону та формальним посиланням на невідповідність ухвали цього суду вимогам ст. 419 КПК не конкретизував, в чому саме полягали такі порушення, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого щодо ОСОБА_4 судового рішення, і були б безумовною підставою відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК для його скасування касаційним судом, з огляду на положення статей 404, 412, 419 цього Кодексу.
Крім того, прокурор в своїй скарзі, не наводить обґрунтування щодо явної несправедливості призначеного засудженому ОСОБА_4 покарання із тяжкістю вчиненого ним злочину, обставинами його скоєння та даними про особу засудженого в наслідок м`якості, зважаючи на положення ст. 414 КПК та приписи статей 50, 65, КК у їх взаємозв`язку.

Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
У зв`язку з цим, касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, а тому Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
З цих підстав Суд постановив:
Касаційну скаргу прокурора залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків сім днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3