ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1659/18
провадження № 1-кп/753/977/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" лютого 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, на утриманні має доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою- спеціальною освітою, не одруженого, працюючого комірником в ТОВ "Понтем-Експрес" , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
В С Т А Н О В И В: 16.01.2018 приблизно о 02 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Харченка, 39, разом з ОСОБА_4 , помітили двох раніше невідомих осіб, і в цей час з корисливих мотивів, вступили між собою в попередню змову, спрямовану на відкрите викрадення чужого майна. Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_5 разом із ОСОБА_4 керуючись у своїх діях корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення, підійшли до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , та згідно розподілених ролей, ОСОБА_4 із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, наніс удар кулаком в обличчя потерпілого ОСОБА_7 , який від удару впав на землю. Подолавши таким чином можливий опір з боку потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_5 залишився стояти біля нього, а ОСОБА_4 почав відганяти ОСОБА_8 з метою недопущення надання допомоги ОСОБА_7 . Після чого, продовжуючи свої злочинні дії направленні на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 з метою остаточного подолання опору боку потерпілого, який вже на той час лежав на землі, ще раз вдарив ногою по тулубу, і в цей час ОСОБА_5 із лівої кишені штанів, відкрито викрав мобільний телефон Meizu M5s 32 GB silver, імеіі: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , вартістю 3799 гривень, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора Київстар, яка матеріальної цінності не становить, на рахунку якої грошей не було, сім-карта мобільного оператора Vodafone, яка матеріальної цінності не становить, на рахунку якої грошей не було, який був у чохлі чорного кольору, вартістю 149 гривень 50 копійок, в середині якого була скріпка яка входила у комплект до мобільного телефону та сім-картка мобільного оператора Київстар яка матеріальної цінності не становить, на рахунку якої грошей не було, а всього на загальну суму 3948 гривень 50 копійок. Після чого, ОСОБА_5 разом із ОСОБА_4 разом з викраденим майном з місця вчинення злочину зникли та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 3948 гривень 50 копійок. Будучи допитаними в судовому засіданні, обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України визнали у повному обсязі, та зазначили, що вчинили злочин при обставинах зазначених у обвинувальному акті. Також обвинувачені підтвердили, що всі обставини викладені у обвинувальному акті відповідають дійсним обставинам, при досудовому розслідуванні кримінального провадження до них недозволених методів дізнання та проведення розслідування не застосовувалося, у вчиненому щиро каються. Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та не оспорюють фактичні обставини, пояснивши при цьому, що вони правильно розуміють зміст пред`явленого їм обвинувачення та не заперечують про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченим порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження. Дії обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченим згідно ст. 66 КК України є щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченим згідно ст. 67 КК України не встановлено. Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене по карання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання обвинуваченим суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, форму вини вчиненого діяння, щире каяття обвинувачених, дані, що характеризують особу обвинувачених, ставлення до скоєного, позицію прокурора та потерпілого те, що вони давали правдиві та послідовні покази як під час досудового розслідування кримінального провадження, так і під час судового розгляду, свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України визнали у повному обсязі та щиро розкаялися, не перебувають на обліку у лікарів нарколога та психіатра, позитивно характеризуються, тому виправлення їх на думку суду можливе без ізоляції від суспільства, і покарання їм слід призначити у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст. 186 КК України з подальшим звільнення від відбування покарання з випробуванням, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених та для запобігання вчиненню ними нових злочинів у майбутньому. Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлявся. Питання речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України. Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ст. ст.65,66,67,75,76 КК України, ст.ст., 342-380 КПК України,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 ( чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк у два роки. На підставі ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4( чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк у два роки. На підставі ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації Речові докази залишити за належністю. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення. СУДДЯ: ОСОБА_9