Справа № 331/5074/17
Провадження № 1-кп/317/272/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2017 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілих - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
представника потерпілих - ОСОБА_7 ,
обвинуваченої - ОСОБА_8 ,
захисників обвинуваченої - ОСОБА_9 , ОСОБА_10
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000074 від 18 січня 2017 року відносно ОСОБА_8 по обвинуваченню за ч.1 ст. 109, ч.1 ст. 353, ст. 356, ч.1,4 ст. 358, ч.3 ст.15, ч.3 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні до розгляду суддею одноособово. Обвинувальний акт вважає складеним у відповідності з вимогами КПК України. Провадження за обвинувальним актом підсудне Запорізькому районному суду Запорізької області, оскільки підсудність визначена апеляційним судом. Підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту прокурору не вбачає. Обвинувальний акт відповідає вимогам ст..291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті зазначається виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення вірними.

Адвокати обвинуваченої ОСОБА_8 заявили клопотання про повернення обвинувального акту прокурору в зв`язку з тим, що на їх думку обвинувальний акт затверджений та вручений ОСОБА_8 не повноважним прокурором оскільки вона є депутатом сільської ради. Ще однією підставою для повернення обвинувального акту зазначили те, що не вбачають підстав для кваліфікації діянь за ст.109 ч.1 КК України, інші обвинувачення є неконкретними.

Обвинувачена ОСОБА_8 підтримала клопотання своїх захисників, але більш конкретно зазначити, в чому саме неконкретність обвинувального акту - не змогла.

Потерпілі по кримінальному провадженню ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 повністю підтримали думку прокурора про призначення провадження до розгляду, проти повернення обвинувального акту заперечували.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Відповідно до ст. 291 ч. 2, 4 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

До обвинувального акта додається:

1) реєстр матеріалів досудового розслідування;

2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;

3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу);

4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного;

5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;

6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;

7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Однією з основних засад кримінального провадження є законність, яка визначає, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Стаття 6 ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення щонайменше такі права:

a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього;

b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Таким чином, для забезпечення ефективного захисту від предявленого обвинувачення предявлене особі обвинувачення повинно бути детальним, повним, чітким та зрозумілим та містити у собі усі відомості щодо події кримінального правопорушення, виду та розміру шкоди, форми вини, мотиву та мети кримінального правопорушення, тощо.

Згідно із вимогами КПК України в обвинувальному акті, після закінчення слідства, зазначаються: обставини справи, як їх встановлено на досудовому слідстві, у т.ч. мотиви і наслідки злочину, вчиненого обвинуваченим.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення. Проте вказаних вимог закону орган досудового розслідування не виконав.

Однак, вищевказаним вимогам обвинувальний акт не відповідає, а такий висновок виходить з наступного:.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_8 інкримінуються дії, спрямовані на захоплення державної влади, самовільне присвоєння владних повноважень або звання службової особи, самоправство, підроблення офіційного документа, який видається установою і який надає права, з метою використання його підроблювачем та використання завідомо підробленого документа, незакінчений замах на заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах шляхом обману.
Кваліфікуючи дії ОСОБА_8 за ст.109 ч.1 КК України, прокурор в обвинувальному акті зазначив, що вона маючи умисел на захоплення державної влади, а саме, влади наданої селищному голові на території Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, умисно покинула з іншими депутатами приміщення кабінету секретаря сільської ради. Потім зібрала в кабінеті секретаря сільської ради депутатів розпочала таємне голосування. На голосування було поставлено 2 питання про висловлення недовіри чинному сільському голові Наталівської сільської ради ОСОБА_4 та покладення обов`язків і повноважень Наталівського сільського голови на секретаря Наталівської сільської Ради ОСОБА_8 . На підставі прийнятих одностайно рішень підготувала підроблені документи протокол та рішення, які підписала як виконуюча обов`язки Наталівського сільського голови. А тому прокурор вважає, що ОСОБА_8 захопила владу, надану законодавством сільському голові.
Кваліфікуючи дії ОСОБА_8 за ст.353 КК України прокурор зазначив наступне: саме 11.01.2017 року (в час який визначено часом скоєння захоплення державної влади) з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на самовільне присвоєння владних повноважень голови Наталівського сільської Ради Запорізького району Запорізької області - зібрала в кабінеті секретаря сільської ради депутатів розпочала таємне голосування. На голосування було поставлено 2 питання про висловлення недовіри чинному сільському голові Наталівської сільської ради ОСОБА_4 та покладення обов`язків і повноважень Наталівського сільського голови на секретаря Наталівської сільської Ради ОСОБА_8 . На підставі прийнятих одностайно рішень підготувала проекти документів протокол та рішення, які в подальшому використала для вчинення кримінальних правопорушень підроблення офіційних документів та печатки Наталівськогї сільської ради, вчинення шахрайства та самоправства.
В подальшому, з метою надання своїм діям вигляду законних, звернулась з повідомленням до Запорізького ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області з заявою про втрату гербової печатки Наталівської сільської ради Запорізької області. Потім звернулась до фізичної особи-підприємця, який спеціалізується виготовленні печаток та штампів та надала для документи для виготовлення печатки. 12.01.2017 року отримала виготовлений по підробленим документам дублікат гербової печатки.
Після цього, в період з 11.01.2017 по 16.01.2017 року ОСОБА_8 підготувала на комп*ютерній техніці офіційні документи протокол № 1 та рішення № 02 від 11.01.2017 року. При цьому прокурор зазначає, що час та місце скоєння не встановлені досудовим слідством.
Документи особисто підписала та нанесла на них відбитки виготовленої печатки.
16.01.2017 року приватний нотаріус ОСОБА_14 на підставі наданих ОСОБА_8 виготовлених підроблених документів вніс зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб щодо керівника та підписанта Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області.
18.01.2017 року Рябоконь з метою особистого управління та контролю фінансової діяльності прийняла на роботу на посаду бухгалтера ОСОБА_15 , якій надала право другого підпису на фінансових та бухгалтерських документах сільської ради. Того ж дня ОСОБА_8 , використавши завідомо підроблені документи, звернулась до Управління Державної казначейської служби України в Запорізькому районі Запорізької області. Під час проведення обшуку вказані документи були вилучені.
Окрім того, 22.03.2017 року ОСОБА_8 склала, підписала та завірила печаткою довіреність на отримання поштової кореспонденції, яка надходить на адресу Наталівської сільської ради. 31.03.2017 року підписала та завірила печаткою розпорядження про звільнення касира сільської ради ОСОБА_6 та секретаря сільської ради ОСОБА_5 .
16.01.2017 року ОСОБА_8 достовірно знаючи, що на поточних рахунках Наталівської сільської ради знаходяться безготівкові кошти в сумі 557303,75 грн. та маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, прибула до казначейства та надала службовим особам казначейської служби копії підроблених офіційних документів. Але не змогла довести злочинний умисел, оскільки працівниками Запорізького ВП було проведено обшук в казначействі та вказані документи були вилучені у ОСОБА_8 .
Самоправство складється в тому, що дії по наданню довіреності Стрєлці на отримання поштової кореспонденції та звільненні касира та секретаря оспорюються окремими громадянами.
При цьому описова частина обвинувального акту повністю продубльована в мотивувальній частині. Потерпілими від кримінального правопорушення в списку зазначені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . При цьому прізвище потерпілої " ОСОБА_12 " в тексті обвинувального акту зазначається по різному, а тому визначити, чи це є різні особи за змістом обвинувального акту, чи це є орфографічна помилка не можливо.
Описуючи інкриміновані правопорушення як з формальним так і з матеріальним складом, вказуючи кваліфікуючі ознаки, прокурор не визначив, кому саме від кожного правопорушення спричинено шкоду, та взагалі чи було її спричинено. Потерпілими за вказаним кримінальним провадженням визнані три фізичні особи, але кому з них спричинено, та яку шкоду вказаними правопорушеннями взагалі не зазначено.
Прокурор в обвинувальному акті не зазначає, кому спричинено шкоду діями ОСОБА_8 спрямованими на захоплення влади, в чому визначається спричинена шкода, яким інтересам. В обвинувальному акті також відсутнє обґрунтування, чому прокурор вважає, що дії ОСОБА_8 спрямовані саме на захоплення державної влади, адже дії, вчинені з метою захоплення влади на рівні місцевого самоврядування, або змова про вчинення таких дій можуть бути кваліфіковані як перевищення влади чи самоправство. Але таке розмежування та конкретизація відсутні.

За конструкцією диспозиції ч. 1 ст. 109 КК України спосіб вчинення дій, спрямованих на зміну чи повалення конституційного ладу, завжди є насильницьким, а для дій, вчинених з метою захоплення державної влади, такий спосіб не є обов`язковим, але прокурор взагалі це питання не висвітлив, шлях та спосіб захоплення влади не визначив. А тому є неможливим розглядати провадження за таким неконкретним обвинуваченням.

Самовільне присвоєнням владних повноважень або звання службової особи утворює склад злочину, передбаченого ст. 353, лише тоді, коли воно поєднане із вчиненням будь-яких суспільна небезпечних діянь. Об`єктом злочину є нормальна діяльність та авторитет органів державної влади та органів місцевого самоврядування, але в обвинувальному акті цьому взагалі не приділено уваги. А ні в описовій, а ні а ні в мотивувальній частині не визначено, які саме суспільно небезпечні діяння були скоєні ОСОБА_8 на підстави чого кваліфіковано дії за ст.353 КК України. З`ясувати, чому ОСОБА_11 (зі слів прокурора) є потерпілим за вказаними правопорушеннями не можливо.
Згідно кваліфікації за ст. 356 КК України самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.
Об`єкт злочину - встановлений законодавством порядок реалізації громадянами своїх прав та обов`язків, нормальна управлінська діяльність і авторитет органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Оспорюваність правомірності дій особи означає, що інший громадянин або підприємство, установа, організація вважають дії того, хто вчиняє самоправні дії, незаконними, відкрито не погоджуються з ними, оскаржують їх. Але в обвинувальному акті відсутні посилання на те хто саме оспорює дії ОСОБА_8 , кому саме спричинено такими діями шкоду, яким саме інтересам, та в який спосіб дії оспорюються. Питання про те, чи є спричинена самоправством шкода значною. потрібно вирішувати у кожному конкретному випадку, а в обвинувальному акті цьому взагалі не приділено уваги.
Щодо обвинувачення ОСОБА_8 за ч.1,4 ст.358 КК України суд зазначає наступне.
Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується прямим умислом і спеціальною метою - використання підробленого документа, штампа, печатки чи бланка за призначенням як самим підроблювачем, так і іншою особою. Мета використання підробленого документа означає бажання винного набути певних суб`єктивних прав або звільнитися від юридичних обов`язків. Якщо мета інша, склад злочину відсутній.
З об`єктивної сторони використання полягає у наданні підробленого документа підприємствам, установам або організаціям незалежно від форми власності (документ передається уповноваженим особам) або пред`явленні їх, але сам підроблений документ залишається у володінні винного. Дії особи, яка спочатку підробила документ, а згодом його використала, слід кваліфікувати за сукупністю злочинів, передбачених частинами 1 і 3 ст. 358 КК України. Злочин вважається закінченим з моменту пред`явлення (надання) підробленого документа незалежно від того, чи вдалося винному досягти поставленої мети. Суб`єктивна сторона злочину - прямий умисел. Разом із тим, у формулюванні обвинувачення за ч. 1,4 ст. 358 КК України взагалі не зазначено та не розкрито субєктивної сторони інкримінованого ОСОБА_8 злочину за ч.1,4 КК України, не зазначено момент закінчення злочину за ч. 4 ст.358 КК України, а виклад фактичних обставин викладено поверхово, не конкретно та суперечливо.
За ч.3 ст.15, ч.3 ст.190 КК України ОСОБА_8 інкриміновано незакінчений замах на заволодіння чужим майном у великих розмірах шляхом обману.(шахрайство).
В результаті шахрайських дій потерпілий - власник, володілець, особа, у віданні або під охороною якої знаходиться майно, добровільно передає майно або право на майно винній особі. Безпосередня участь потерпілого у передачі майнових благ і добровільність його дій є обов`язковими ознаками шахрайства, які відрізняють його від викрадення майна та інших злочинів проти власності. Але в обвинувальному акті взагалі не вказана потерпіла особа від цього правопорушення. Суб`єктивна сторона шахрайства характеризується прямим умислом і корисливим мотивом. Але в обвинувальному акті не зазначено, на підставі чого прокурор вважає, що мотиви ОСОБА_8 корисливі, а розмір майна великий. Обґрунтування з розрахунком взагалі відсутнє.
Згідно з п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.
З урахування засади змагальності кримінального провадження, суд позбавлений можливості призначити судовий розгляд за цим обвинувальним актом, складеним з грубими порушеннями вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України щодо викладу фактичних обставин кримінальних правопорушень, їх правової кваліфікації та формулювання обвинувачення, оскільки з самого початку судового розгляду не буде зрозуміло від якого обвинувачення обвинувачена ОСОБА_8 має захищатися.
Як передбачено п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.
Системний аналіз норм кримінального та кримінального процесуального законів України регламентують, що виклад фактичних обставин справи - це формулювання фактичного складу діяння, тобто конкретний опис поведінки особи й інших юридичних фактів, які встановлено (процесуально доведено) та мають кримінально-правове значення й у системному поєднанні утворюють фактичний склад злочину. Водночас таке формулювання не повинно містити абстрактних юридичних формулювань, безпосередньо вжитих у кримінальному законі, оскільки це буде не виклад фактичного складу злочину, а юридичне формулювання обвинувачення.
Право на захист не може бути порушеним на будь-якій стадії кримінального провадження, що є завданням кримінального провадження відповідно до положеньст. 2 КПК України. Оскільки вказані відомості обов`язково зазначаються в обвинувальному акті, їх достовірність і є гарантією права обвинуваченого на захист від пред`явленого обвинувачення. Водночас, складений у кримінальному провадженні обвинувальний акт не містить всіх вищевказаних фактичних обставин, що за переконанням суду позбавляє можливості ОСОБА_8 належно усвідомлювати та захищатися від обвинувачення, і це в свою чергу є грубим порушенням права на захист, яке підлягає реалізації на будь-якій стадії кримінального провадження, у тому числі під час підготовчого судового засідання.
Враховуючи, що правильність кваліфікації кримінального правопорушення встановлюється з викладу фактичних обставин справи та формулювання обвинувачення, суд вважає, що зазначені вище недоліки обвинувального акту є суттєвими.
При прийнятті рішення про повернення обвинувального акту прокурору, суд не вирішував питання про доведеність вини обвинуваченого, не вдавався до оцінки доказів, а лише проаналізував викладені фактичні обставини у співставленні із правовою кваліфікацією її дій слідчим.
Враховуючи вищевикладене, суд з урахуванням неконкретності пред`явленого обвинувачення та відсутності викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, наявності суперечностей між фактичними обставинами, які викладені в обвинувальному акті, та правовою кваліфікацією дій обвинуваченого, вбачає підстави для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки зазначені недоліки обвинувального акту, які є суттєвими порушеннями вимог КПК України, перешкоджають суду призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.
Керуючись ст. 314, 392, 395 КПК України, суддя, -
УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000074 від 18 січня 2017 року відносно ОСОБА_8 по обвинуваченню за ч.1 ст. 109, ч.1 ст. 353, ст. 356, ч.1,4 ст. 358, ч.3 ст.15, ч.3 ст. 190 КК України, повернути прокурору відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Запорізької області, раднику юстиції ОСОБА_3 .

Вступна та резолютивна частина ухвали постановлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 12 грудня 2017 року.

Повний текст ухвали буде оголошений 14 грудня 2017 року о 13 год.30 хв.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1