Справа № 363/5055/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1266/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 05.12.2017

УХВАЛА
Іменем України
05 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника - ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 03 серпня 2016 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та виправдано за недоведеністю в його діях складу вказаного кримінального правопорушення,-
В С Т А Н О В И Л А :
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався в тому, що 05 серпня 2015 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, перебуваючи на території домоволодіння, що належить потерпілій ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу зайшов до сараю, звідки таємно викрав: електро-лобзик, електро-болгарку та продовжувач 20/30.
Продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 зайшов до приміщення котельні, що знаходиться за вищевказаною адресою, звідки викрав бензопилу марки «Штіль».
З метою подальшої реалізації викрадених речей, ОСОБА_7 переніс їх до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та наступного дня 06.08.2015 здав до ПТЗТ «Ломбард Скарбниця» електро-лобзик, електро-болгарку та бензопилу марки «Штіль», за що отримав винагородуу сумі 800 грн. Продовжувач 20/30 ОСОБА_7 залишив у ОСОБА_10 , де під час огляду місця події 22.09.2015 його було виявлено та вилучено.
В результаті зазначених дій, ОСОБА_7 заподіяв потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 11 750 грн.
Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 03 серпня 2016 року ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та виправдано за недоведеністю в його діях складу кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України.
Не погоджуючись із вироком, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
На думку прокурора, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду, викладеним у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд в порушення вимог ст. 374 КПК України не виклав у мотивувальній частині формулювання обвинувачення, яке визнав недоведеним. Резолютивна частина, в порушення даної статті, не містить рішення щодо речових доказів і процесуальних витрат, що також є неприпустимо.
Прокурор зазначає, що суд першої інстанції не вказав підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких він відкинув докази обвинувачення, оскільки судом не спростовано жодного доказу, наданого стороною обвинувачення. Крім того, в порушення вимог ст. 85, 86, 94 КПК України, жодний доказ не проаналізовано з точки зору належності та допустимості.
На думку прокурора, обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки ОСОБА_7 не було висунуто обвинувачення у встановленому законом порядку, оскільки воно, всупереч вказаним вимогам, не міститься в самому обвинувальному акті.
Також, зазначає, що судом першої інстанції не надано жодної оцінки доказам щодо вартості викраденого майна, в порушення положень п.3 ч.1 ст.91 КПК України, оскільки вказана обставина підлягає обов`язковому доказуванню у кримінальному провадженні, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Прокурор звертає увагу, що суд першої інстанції не задовольнив клопотання сторони обвинувачення про призначення одночасного допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_7 , проте, в їх показах були наявні розбіжності, які мали істотне значення для встановлення всіх обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення. Разом з тим, судом прийнято покази вказаних осіб лише в частині, що виправдовує дії обвинуваченого, що суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства.
Крім того, судом не надано належної оцінки протоколу проведення слідчого експерименту за участі обвинуваченого ОСОБА_7 та в судовому засіданні не були безпосередньо допитані свідки, які були присутні під час проведення слідчого експерименту 05.11.2015, а саме, свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Необхідність безпосереднього допиту зазначених свідків полягає в тому, що вони були присутні під час проведення слідчого експерименту та за допомогою їх показів можливо усунути розбіжності між показами обвинуваченого, потерпілої та фактичними обставинами пред`явленого обвинувачення.
В запереченнях на апеляційну скаргу захисник обвинуваченого просив залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а вирок Вишгородського районного суду Київської області від 03 серпня 2016 року без змін.
На думку захисника, посилання прокурора як на підставу виправдувального вироку, відсутність висунутого обвинувачення ОСОБА_7 , є незрозумілою, оскільки під час судового засідання в суді першої інстанції прокурор наполягав на відповідності обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України.
Зазначає, що свідок ОСОБА_11 був допитаний в судовому засіданні 22.03.2016 і його покази проаналізовані у вироку суду, а посилання прокурора на покази свідка ОСОБА_11 наданні останнім під час досудового розслідування є неприпустимими та незаконними.
Крім того, звертає увагу на безпідставне ствердження прокурора про відмову суду в задоволенні клопотання про одночасний допит осіб, оскільки 30.03.2016 судом було задоволено клопотання про одночасний допит свідка ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_10 та допиту свідків (понятих) ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , проте, провести допит не виявилось можливим, оскільки стороною обвинувачення не було забезпечено прибуття вказаних свідків в судове засідання.
Захисник вказує на те, що вина ОСОБА_7 у вчиненні крадіжки стороною обвинувачення недоведена, оскільки всі свідки обвинувачення надали показання, згідно яких виключається можливість вчинення останнім протиправних дій щодо потерпілої ОСОБА_9 , а тому, в даному випадку, вартість майна немає ніякого значення, більш того, стороною обвинувачення в ході судового розгляду справи взагалі не доводився розмір шкоди, завданої злочином.
Захисник вважає, що суд першої інстанції, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши та оцінивши докази, надані стороною обвинувачення, в їх сукупності, прийшов до правильного висновку про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано безсумнівних доказів причетності обвинуваченого ОСОБА_7 до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора в підтримку вимог і доводів апеляційної скарги прокурора, заперечення обвинуваченого та його захисника проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи і вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне її задовольнити, виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На думку колегії, Вишгородським районним судом Київської області при постановленні вироку від 03 серпня 2016 року щодо ОСОБА_7 вказаних вимог дотримано не було.
Як убачається з матеріалів провадження, ухвалою Апеляційного суду Київської області від 25 жовтня 2017 року вирок Вишгородського районного суду Київської області від 03 серпня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишено без змін.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду Київської області від 12 жовтня 2017 року вказану ухвалу скасовано та призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції, зазначивши про необхідність дослідження та аналізу обставин викрадення подовжувача, допиту свідків, які були присутні під час проведення слідчого експерименту, проведення одночасного допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та обвинуваченого для усунення розбіжностей.
Під час дослідження матеріалів провадження за вказівками касаційної інстанції, колегією суддів встановлено також неповноту судового розгляду, допущену судом першої інстанції, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.409 КПК України, одними з підстава для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Положенням ст.373 КПК України встановлено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 КПК України.
З резолютивної частини вироку вбачається, що судом першої інстанції ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і виправдано за недоведеністю в його діях складу кримінального правопорушення за ч.3 ст. 185 КК України.
Однак, в мотивувальній частині вироку суд першої інстанції зазначив про те, що за результатами даного судового провадження не надано доказів про причетність ОСОБА_7 до скоєння крадіжки, а вина у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, не доведена.
Таким чином, мотиви прийнятого судом першої інстанції рішення, протирічать підставам, з яких судом виправдано обвинуваченого, і усунути вказані недоліки в апеляційному порядку не надається можливим у зв`язку з наявними апеляційними вимогами прокурора та межами апеляційного розгляду.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок Вишгородського районного суду Київської області від 03 серпня 2016 року щодо ОСОБА_7 та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, під час якого суду першої інстанції необхідно усунути вищевказані порушення вимог кримінального процесуального закону, перевірити доводи апеляційної скарги та ухвалити рішення, яке б відповідало вимогам кримінального процесуального закону.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Вишгородського районного суду Київської області від 03 серпня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Головуючий:

Судді: