Справа № 373/1306/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/348/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 51 15.03.2018

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника адвоката ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001199 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 368 КК України та ОСОБА_8 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, повернуто прокуророві,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2018 року, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001199 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 368 КК України та ОСОБА_8 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 27, ч.3 ст. 368 КК України, повернуто прокуророві, оскільки в обвинувальному акті зазначено про незаконне заволодіння ОСОБА_7 майном КП «Переяслав-Хмельницьке ВУКГ». Тобто, відповідним кримінальним правопорушенням (злочином), передбаченим ч. 2 ст. 191 КК України, інкримінується завдання ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 28826 грн. 50 коп. Разом з тим, в обвинувальному акті вказано, що «потерпілий (особа, на яку поширюються положення ч.ч. 1-3 ст. 55 КПК України) у провадженні відсутній», що свідчить про можливе порушення прав особи, якій інкримінованими ОСОБА_7 діями завдано майнову шкоду на суму 28826 грн. 50 коп. Таким чином, обвинувальний акт не відповідає приписам п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Крім того, відповідно до викладу фактичних обставин кримінальних правопорушень, що інкримінуються ОСОБА_7 за ч. 2 ст.191 КК України, мало місце отримання посадовими особами КП «Переяслав-Хмельницьке ВУКГ» конкретно визначених талонів на пальне у визначений час. При цьому, у формулюванні обвинувачення зазначено, що ОСОБА_7 «заволодів майном КП «Переяслав-Хмельницьке ВУКГ», а саме талонами на пальне, загальна вартість яких на момент постачання до КП «Переяслав-Хмельницьке ВУКГ» складала 28826 грн. 50 коп.» у період часу з 26 грудня 2012 року по 05 червня 2015 року. З зазначеного формулювання обвинувачення неможна визначити чи інкриміновані дії були вчинені одноразово у певний час чи здійснювались кілька разів у різний час (епізодами). Зазначена невизначеність формулювання обвинувачення не дає можливості суду визначити обсяг пред`явленого обвинувачення у контексті положень ст. 32 КК України щодо розмежування повторності злочинів та продовжуваного злочину, зважаючи на те, що у викладі фактичних обставин кримінальних правопорушень, що інкримінуються ОСОБА_7 та формулюванні обвинувачення за ч. 2 ст.191 КК України, не вказано про спрямування умислу ОСОБА_7 у цих діях (чи охоплювались усі інкриміновані дії єдиним злочинним наміром).
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2018 року, у зв`язку з істотним порушенням вимог чинного кримінального процесуального законодавства скасувати та постановити ухвалу, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001199 направити на розгляд Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що відсутність в обвинувальному акті потерпілого за вказаним складом кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 та відсутність відомостей про те, чи були інкриміновані дії вчинені одноразово або кілька разів не можуть бути підставами для повернення прокуророві обвинувального акту з огляду на вимоги ст. 314 КПК України, а є обставинами, які впливають на прийняття судового рішення за наслідками судового розгляду кримінального провадження.
В запереченнях захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 зазначає, що з твердженням прокурора категорично не погоджується, оскільки на думку захисту ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а висновки зазначені в ухвалі ґрунтуються на нормах чинного кримінального законодавства та відповідають практиці Європейського суду з прав людини, а тому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржувану ухвалу залишити без зміни.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, котра підтримала апеляційну скаргу прокурора та просила її задоволити, обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , захисника адвоката ОСОБА_9 , котрі не підтримали апеляційну скаргу прокурора та просили ухвалу суду залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд першої інстанції у підготовчому засіданні має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Таким чином, рішення про повернення обвинувального акта прокурору може бути прийнято лише в разі, якщо при його складанні допущені порушення вимог ч. 2 ст. 291 КПК України, або, якщо відсутні визначені законом додатки до нього.

Згідно ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, повинен містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 368 КК України та ОСОБА_8 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України не відповідає вищезазначеним вимогам.

Як вбачається з обвинувального акту, складеного стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 він повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема в ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а також встановлено розмір матеріальної шкоди, а тому правові підстави для його повернення прокуророві, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у суді першої інстанції були відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задоволити.

Ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001199 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 368 КК України та ОСОБА_8 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, повернуто прокуророві скасувати.
Провадження направити до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст. 314, 315 КПК України.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ: