Справа № 748/610/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/813/2017
Категорія - ч.1 ст.162, ч.1 ст.289 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06 червня 2017 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Олишівка, Чернігівського району та області, громадянин України, українець, тимчасово не працюючий, неодружений, освіта повна загальна середня, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 10.11.2016 Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у вигляді 100 годин громадських робіт,-

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.289 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06 червня 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.289 КК України, призначивши йому покарання: за ч.1 ст.162 КК України у виді штрафу розміром 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1360 гривень, за ч.1 ст.289 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено йому покарання за ці злочини у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 на підставі ст.ст. 23, 1167 Цивільного кодексу України задоволено частково та стягнуто зі ОСОБА_7 на її користь моральну шкоду в розмірі 4000 гривень. В задоволенні іншої частини позову було відмовлено.

Процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 1937,30 грн. стягнуто зі ОСОБА_7 на користь держави.

Як встановлено судом першої інстанції, 10.12.2016, близько «23» год. «00» хв., ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не маючи наперед умислу на заволодіння чужим майном, яке знаходилось у господарстві АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_9 , однак розуміючи протиправність вчинюваних ним дій, перелізши через паркан зі сторони городів, проник на територію вказаного домогосподарства та відкрив хвіртку до вказаного господарства для ОСОБА_10 .

У подальшому, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_10 направились до господарської споруди - сараю, що розташований на території вказаного господарства праворуч від хвірки, через яку ОСОБА_10 та ОСОБА_7 проникли до господарства АДРЕСА_2 , де відкрили дві двері та незаконно проникли до приміщення сараю, чим порушили право потерпілої ОСОБА_9 на недоторканність іншого володіння.

У подальшому, 10.12.2016 близько «23» год. «10» хв., зайшовши до приміщення сараю, що розташований та території господарства АДРЕСА_2 , виявили мотоцикл марки «MUSSTANG МТ125-2», шасі № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 . Після цього, у ОСОБА_7 виник умисел на заволодіння вказаним транспортним засобом з метою використання його у своїх цілях, а саме вирішив взяти вказаний мотоцикл марки «MUSSTANG МТ125-2» та покататися на ньому по території смт. Олишівка, Чернігівського району та області.

Продовжуючи свої злочинні дії та розуміючи їх протиправність, ОСОБА_7 почав витягувати за кермо, а ОСОБА_10 приєднавшись почав штовхати мотоцикл марки «MUSSTANG МТ125-2», шасі № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 в приміщення господарської споруди. У такий спосіб ОСОБА_7 та ОСОБА_10 відбуксирували транспортний засіб з приміщення сараю та території господарства № НОМЕР_3 , що знаходиться за адресою: вул. Чернігівська, смт. Олишівка, Чернігівського району та області, по ґрунтовій дорозі, що проходить через городи, до вул. Нефтяників в смт. Олишівка, Чернігівського району та області, тим самим незаконно всупереч волі власника заволодів транспортним засобом, вартість, якого відповідно до висновку експерта № 134/17/24 від 26.01.2017, становить 11 997 грн. 93 коп., який належить потерпілій ОСОБА_9 .

Не погоджуючись з рішенням суду захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити та застосувати ст.69 КК України, призначити ОСОБА_7 термін покарання нижче найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.1 ст.289 КК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що призначене ОСОБА_7 покарання за своїм видом є суворим і не відповідає особі засудженого. Вважає, що ОСОБА_7 дійсно щиро визнав вину за свої дії, покаявся, однак суд не в повній мірі врахував цей факт при призначенні покарання. Після скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_7 намагався владнати конфлікт, приходив до потерпілої вибачитись але йому не відчинили дверей. Також батько обвинуваченого через свідка передавав кошти в розмірі 100 доларів, однак свідок розпорядився ними на власний розсуд. Вказує, що суддя мав би зарахувати як пом`якшуючу обставину добровільне відшкодування шкоди. На думку захисника покарання у виді 3 років позбавлення волі та подальше перебування у виправній установі в такий тривалий термін не виправлять, а навпаки погіршать ставлення до життя ОСОБА_7 .

Прокурором подано письмове заперечення проти апеляційної скарги захисника, в якому він просить залишити вирок суду першої інстанції без змін, оскільки він є законним і обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, захисника, який просив апеляційну скаргу задовольнити з вказаних у ній обставин, думку прокурора та потерпілої, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить змінити вирок суду першої інстанції та застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 ст.69 КК України.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні злочинів визнав частково та показав, що 10.12.2016 вони гуляли з ОСОБА_10 , випили, а потім, той запропонував залізти у двір до потерпілої. Через городи вони підійшли до двору, перелізли через паркан та відкрили хвіртку. Потім відкрили двері сараю та проникли всередину. ОСОБА_10 у сараї потягнув якесь покривало та знайшов під ним мотоцикл. Тоді ОСОБА_10 відкотив з ним мотоцикл далі від двору. Обвинувачений зламав замок запалювання на мотоциклі та завів його. Потім вони покаталися на мотоциклі та кинули його. Вину не визнає лише щодо того, що ініціатором викрадення мотоцикла був ОСОБА_10 . У скоєному щиро кається. Цивільний позов визнав частково та зазначив, що намагався якось відшкодувати шкоду, але не зміг зустрітися з потерпілою. Його батько передавав потерпілій 100 доларів США.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 надав аналогічні пояснення.

Попри часткове визнання вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення його вина повністю підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема показаннями потерпілої ОСОБА_9 та свідків, протоколом огляду місця події від 10.12.2016 року, висновком експерта №2830 від 23.12.2016 року, згідно якого слід пальця руки на виявленій частині пластикової приборної панелі мотоцикла належить ОСОБА_7 .

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_11 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених у судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення.

Дії ОСОБА_7 судом вірно кваліфіковані за ч.1 ст.162, ч.1 ст.289 КК України, як незаконне проникнення до іншого володіння особи та незаконне заволодіння транспортним засобом.

Обставини вчинення кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого не оспорюються, тому в цій частині вирок суду не переглядається.

Вирішуючи питання стосовно призначення покарання ОСОБА_7 колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги захисника в частині суворості призначеного покарання та його невідповідності особі обвинуваченого не знаходять своє підтвердження.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст. ст. 65, 66, 67 КК України, врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, відомості про особу винного, а також те, що ОСОБА_7 раніше судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, не працює, за місцем проживання негативні характеристики відсутні.

З огляду на вимоги ст.65 КК України, колегія суддів дійшла висновку, що обрана судом першої інстанції міра покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Всі обставини, на які посилається захисник ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі судом першої інстанції при обранні обвинуваченому покарання враховані. Позиція апелянта про відшкодування шкоди потерпілій шляхом передачі їй грошових коштів через свідка є необґрунтованою, оскільки як вказано в апеляційній скарзі свідок грошові кошти потерпілій не передавав і в суді апеляційної інстанції потерпіла зазначила, що шкоду їй не відшкодовано взагалі.

Підстав для призначення менш суворого покарання ОСОБА_7 , як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить.

За таких обставин вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06 червня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4