Справа № 132/240/17
Провадження №11-кп/772/1345/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
Головуючого : ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04.09.2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000678 від 25.10.2016 року по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, на утриманні перебуває неповнолітня дитина, непрацюючого, раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.309 КК України
за участю сторін кримінального провадження
прокурора : ОСОБА_8
обвинуваченого : ОСОБА_7
захисника : ОСОБА_6
В с т а н о в и в :
Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу , просив вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04.09.2017 року змінити в частині призначеного покарання 5 років позбавлення волі у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання яке за своїм розміром є явно несправедливим через суворість. Призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст. 309 КК України, яке є співрозмірним його діянням та особі обвинуваченого.
Вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04.09.2017 року ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Строк відбування міри покарання рахувати, починаючи з 01.11.2016 року
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) час перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою з 01.11.2016 року по день набрання вироком чинності зараховано в строк відбуття міри покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 в прибуток держави процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 13121,96 грн. (тринадцять тисяч сто двадцять одна грн. 96 коп.).
Вирішено долю речових доказів .
Згідно вироку ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за незаконне виготовлення, придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту в особливо великих розмірах .

ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне виготовлення, придбання та зберігання наркотичних засобів в особливо великих розмірах для власного вживання без мети збуту, у серпні 2016 року, перебуваючи за межами населеного пункту с. Глинськ Калинівського району Вінницької області, знайшов на полі між рядками кукурудзи значну кількість дикоростучих рослин коноплі, які зірвав, упакував у мішки та перевіз на велосипеді в 4-х мішках до місця власного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де в подальшому висушив, виготовив шляхом подрібнення та розфасував виготовлені таким чином наркотичні засоби окремо з кожної рослини коноплі у різного роду та вмісту поліетиленові вакуумні пакунки і паперові пакети загальною кількістю 38 штук, з метою подальшого використання для власних потреб без мети збуту, які зберігав в різних місцях підсобного приміщення за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
25.10.2016 року під час проведення обшуку, санкціонованого ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області від 19.10.2016 року у справі № 132/2916/16, за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає обвинувачений ОСОБА_7 , було виявлено та вилучено з підсобного приміщення речовини рослинного походження, які згідно висновків експерта:
- №1686 від 26.10.2016 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, масою (у перерахунку на висушену речовину) 3893,26 г;
- №1685 від 21.12.2016 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, масою (у перерахунку на висушену речовину) 980,57 грами:
- №1687 від 23.12.2016 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом. масою (у перерахунку на висушену речовину) 349,49 грами:
- №1688 від 04.01.2017 року - є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою (у перерахунку на висушену речовину) 2207,83 г.
Всього обвинувачений ОСОБА_7 незаконно придбав, виготовив та зберігав без мети збуту особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс масою (у перерахунку на висушену речовину) 7431,15 г, який згідно наказу МОЗ України №188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» відноситься до особливо великих розмірів.
Крім того, в ході обшуку підсобного приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено належний ОСОБА_7 пристрій для вживання коноплі, який складався із поверхні фрагменту пляшки з відсутньою нижньою частиною, металевого виробу та фрагменту металевої фольги з отворами, на поверхнях якого наявне нашарування речовини темно-коричневого кольору, яка згідно висновку експерта №1683 від 05.12.2016 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - екстрактом канабісу, масою (у перерахунку на висушену речовину) 0,424 г, який ОСОБА_7 зберігав для власних потреб без мети збуту.
Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 мотивовано тим, що суд першої інстанції всупереч вимог ст.65 КК України, роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, призначив покарання, яке є занадто суворим , при цьому не врахував те, що ОСОБА_9 раніше не судимий, вину у вчиненому ним кримінальному злочині визнав повністю, щиро розкаявся, дав суду обіцянку вилікуватись від наркоманії, бути гідним членом суспільства, не порушувати закон; на його утриманні перебуває малолітня дитина; за місцем проживання характеризується з позитивної сторони . Своїм діянням ОСОБА_7 а ні громадянам, а ні державі шкоди не заподіяв.

Санкція статті 309 ч.3 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, а тому навіть мінімальний строк у вигляді позбавлення волі строком на 5 років молоду людину у віці 24 років може вибити з колії життя і пустити його по злочинному шляху після звільнення.

На думку захисника, враховуючи особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, вважає можливо застосувати ст.75 КК України та звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, або ж наявні всі підстави застосувати до ОСОБА_7 ст.69 КК України і призначити йому більш м`яке покарання ніж передбачене ч.3 ст.309 КК України.

До початку апеляційного розгляду прокурор відмовився від апеляційної скарги.
Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який вважає вирок законним, обґрунтованим ; захисника ОСОБА_6 , та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, просили змінити вирок суду в частині призначеного покарання, застосувати ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком; дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 309 КК України у апеляційній скарзі не оспорюється.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, суспільну небезпечність скоєного злочину, та особу обвинуваченого, те, що він раніше несудимий, щиро розкаявся у скоєному, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, наявність обставини, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання - це щире каяття обвинуваченого, обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Суд першої інстанції, оцінюючи наведені обставини в їх сукупності, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що перевиховання та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства неможливе, а тому обрав покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ст. 309 ч.3 КК України.

Відповідно до ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення, та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі встановлені відповідною статтею (частиною статті ) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

Згідно з вимогами ст.69 КК України, за наявності кількох обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) особливої частини цього кодексу за цей злочин .

Приймаючи до уваги вимоги ст.69 КК України, та роз`яснення викладені у постанові Пленуму Верховного Суду України" Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24.10.2003 року №7, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити покарання нижче від найнижчої межі встановленої у санкції статті.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що обвинувачений визнав себе винним, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину. Відповідно до копії свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 виданого відділом ДРАЦ Калинівського районного управління юстиції 16.07.2013 року ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; згідно довідки характеристики, виданої головою вуличного комітету ОСОБА_11 ( АДРЕСА_2 ) ОСОБА_7 опікувався та вчиняв догляд за своїми дідусем ОСОБА_12 , 1938 року народження, який є інвалідом, не здатний до самообслуговування ( лежачий) та бабусею ОСОБА_13 , 1945 року народження, яка потребує постійного підтримуючого лікування та довідок № 426, 427 , виданих 29.11.2017 року КЗ « Калинівський міський центр первинної санітарної допомоги» вбачається, що , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 хворіють, потребують постійного догляду.

Таким чином доводи захисника про наявність підстав для призначення більш м`якого покарання обвинуваченому ОСОБА_7 знайшли своє підтвердження.

На думку апеляційного суду вимоги, щодо застосування ст.75 КК України є необґрунтованими .

У той же час, враховуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги молодий вік обвинуваченого, те що його діями не заподіяно шкоди ні громадянам, ні державі, що на думку суду апеляційної інстанції істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наявні підстави для застосування ст. 69 КК України, тобто призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч.3 ст.309 КК України

Згідно ч.2 ст.409 КПК України підставою для зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 414, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції,-

П о с т а н о в и в:

Прийняти відмову від апеляційної скарги прокурора.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора закрити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задоволити частково.

Вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04.09.2017 року відносно ОСОБА_7 змінити в частині призначення покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання через суворість.

Застосувати ст.69 КК України.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.3 ст.309 КК України з застосуванням ст.69 КК України до 2-х років 4- х місяців позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Запобіжний захід залишити тримання під вартою.

Судове рішення може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 3-х місяців, а засудженим, з дня отримання копії судового рішення.

Відповідно ч.4 ст.532 КПК України судове рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з дня проголошення .

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3 .

Згідно з оригіналом:

Суддя: