АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 766/2651/17 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/791/279/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 3 ст. 15- ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2018 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8
адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Херсонської області ОСОБА_11 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 26 грудня 2017 року відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15- ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Новодмитрівка Білозерського району Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого: АДРЕСА_3 , проживаючого: АДРЕСА_4 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15- ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 26 грудня 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15- ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання
за ч. 3 ст. 15- ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки;
за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладенням на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції (уповноваженого органу з питань пробації); повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію (уповноважений орган з питань пробації) про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції (уповноваженого органу з питань пробації).
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили змінений з тримання під вартою на особисте зобов`язання. ОСОБА_7 зобов`язано прибувати за кожною вимогою до суду.
ОСОБА_7 звільнено з-під варти в залі суду після проголошення вироку.
У разі направлення ОСОБА_7 для реального відбування покарання, зараховано йому у строк відбуття покарання, час перебування під вартою з 03 лютого 2017 року по 26 грудня 2017 року включно, враховуючи при цьому те, що відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 03 лютого 2017 року по 20 червня 2017 року включно має бути зарахований з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15- ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання:
за ч. 3 ст. 15- ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки;
за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки з покладенням на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції (уповноваженого органу з питань пробації); повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію (уповноважений орган з питань пробації) про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції (уповноваженого органу з питань пробації).;
Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено у виді застави у розмірі 41 340 (сорок одна тисяча триста сорок) грн.
Після набрання вироком законної сили заставу у розмірі 41 340 грн. повернути заставодавцю.
У разі направлення ОСОБА_8 для реального відбування покарання, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зараховано йому у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 26 лютого 2016 року по 04 квітня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирішено питання про речові докази та судові витрати.
На підставі ст.ст.96-1, 96-2 КК України застосовано спеціальну конфіскацію майна щодо речових доказів: дві пилки та ніж конфісковано у власність держави, після набрання вироком законної сили.
Стягнено солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи у розмірі 491 грн. 92 коп.
Судом першої інстанції встановлено, що :
1. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за попередньою змовою між собою, 08.12.2014 року близько 23 год., переслідуючи прямий умисел та корисливий мотив, незаконно проникли на територію ПАТ «Херсонського суднобудівного заводу», який розташований за адресою: м. Херсон, вул. Карантинний острів, 1, де шляхом перерізу ножем та пилою демонтували з козлового крану 90 м кабелю КГ 3х25+1х10, звідки викрали вище вказане майно, в результаті чого спричинили ПАТ «Херсонському суднобудівному заводу», матеріальну шкоду у розмірі 14 407 грн. 02 коп.
Дії обвинувачених суд кваліфікував за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище.
2. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 діючи повторно, за попередньою змовою між собою 10.12.2014 року близько 23 год. переслідуючи прямий умисел та корисливий мотив, незаконно проникли на територію ПАТ «Херсонського суднобудівного заводу», який розташований за адресою: м. Херсон, вул. Карантинний острів, 1, де шляхом перерізу ножем та пилою демонтували з козлового крану 108 метрів кабелю КГ 1*70, 18 метрів кабелю КГ 3*2,5, 18 метрів кабелю КГ 4*1,5, 36 метрів кабелю КГ 5*1,5, 18 метрів кабелю КГ 4*6, 36 метрів кабелю РПШ 7*2,5 та 90 метрів кабелю РПШ 12*2,5, звідки викрали вище вказане майно, в результаті чого спричинили ПАТ «Херсонському суднобудівному заводу», матеріальну шкоду у розмірі 17 665 грн. 80 коп.
Дії обвинувачених суд кваліфікував за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, повторно, поєднане з проникненням у сховище.
3. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 діючи повторно, за попередньою змовою між собою 12.12.2014 року близько 23 год. переслідуючи прямий умисел та корисливий мотив, незаконно проникли на територію ПАТ «Херсонського суднобудівного заводу», який розташований за адресою: м. Херсон, вул. Карантинний острів, 1, де шляхом перерізу ножем та пилою демонтували з козлового крану 38 метрів кабелю КГ 1*70, 38 метрів кабелю КГ 4*6 та 38 метрів кабелю РПШ 7*2,5, звідки викрали вище вказане майно, в результаті чого спричинили ПАТ «Херсонському суднобудівному заводу», матеріальну шкоду у розмірі 6 650 грн.
Дії обвинувачених суд кваліфікував за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, повторно, поєднане з проникненням у сховище.
4. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 діючи повторно, за попередньою змовою між собою 15.12.2014 року близько 23:00 год. переслідуючи прямий умисел та корисливий мотив, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, незаконно проникли на територію ПАТ «Херсонського суднобудівного заводу», який розташований за адресою: м. Херсон, вул. Карантинний острів, 1, де намагались шляхом перерізу ножиком та пилою демонтували кабель, однак не довели свій злочинний умисел до кінця, з причин, які не залежали від їх волі.
Дії обвинувачених суд кваліфікував за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, як замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, повторно, поєднане з проникненням у сховище, не доведене до кінця з причин, що не залежали від волі особи, яка не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.
В апеляційній скарзі заступник прокурора Херсонської області просить вирок змінити, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, змінити порядок стягнення з обвинувачених процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта, із солідарного на дольовий, стягнувшиз ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави по 245,96 грн. з кожного. З резолютивної частини виключити посилання суду про застосування спеціальної конфіскації речових доказів на підставі ст.ст.96-1, 96-2 КК України. Вказати, що на підставі п.1 ч.9 ст.100 КПК України конфісковано майно, яке використано як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а саме: дві пилки та ніж.
Правильність кваліфікації дій та доведеність винуватості обвинувачених у вчиненні інкримінованих злочинів не оспорює.
Вказує, що ухвалюючи рішення про солідарне стягнення з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави кошти в сумі 491 грн. 92 коп., суд не врахував, що під час виконання вироку постане питання про те, як між обвинуваченими має розподілитися сума процесуальних витрат, хто з них має сплатити більшу чи меншу суму.
Законом України від 18.02.2016 року №1019-VІІІ, який набрав чинності 28.02.2016 року, ст.96-1 КК України викладено в новій редакції, збільшено кількість складів злочинів, за вчинення яких передбачено застосування спеціальної конфіскації, тобто погіршено становище обвинуваченого. Інкриміновані злочини обвинувачені вчинили з 08 по 15 грудня 2014 року, тобто на той момент коли новий Закон України не набрав чинності та не передбачав спеціальну конфіскацію, а тому суд не мав застосовувати норми вказаного кримінального закону.
Інші учасники судового провадження вирок не оскаржували.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який пітримав вимоги апеляційної скарги, пояснення обвинувачених та захисників, які покладалися на розсуд суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла до наступного висновку.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15- ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, правильність кваліфікації їх дій, вид та міру призначеного судом покарання в апеляційній скарзі заступник прокурора Херсонської області не оспорює, а тому вирок відповідно до положень ст. 404 КПК України в цій частині в апеляційному порядку не переглядається.
Доводи апелянта про неправильне вирішення судом питання про судові витрати заслуговують на увагу.
Відповідно до ст.124 КПК України та п.11 постанови Пленуму ВСУ №11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. При цьому, суд, враховуючи майновий стан обвинуваченого, повинен визначити розмір належних до оплати процесуальних витрат. У справі, в якій засуджено декілька осіб, судові витрати мають визначатися в певних частках з урахуванням ступеня вини та майнового стану кожного із засуджених,
Суд не дотримався вказаних вимог закону і помилково ухвалив рішення про солідарне стягнення з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 процесуальних витрат на залучення експерта у кримінальному провадженні.
Зазначену помилку суд апеляційної інстанції виправляє шляхом зміни вироку суду в цій частині . При цьому колегія суддів враховує, що злочини, у вчиненні яких визнано винуватими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скоєні ними у співучасті , враховує ступінь їх вини, майновий стан та приходить до висновку, що витрати на проведення дактилоскопічної експертизи, які складають 491, 92 грн, належить стягнути із обвинувачених у рівних частинах, а саме по 245, 96 грн з кожного.
Помилковим також слід визнати і висновок суду про спеціальну конфіскацію речових доказів на підставі ст. 96-1, 96-2 КК України, враховуючи , що злочини, за які засуджені обвинувачені, вчинені у 2014 році.
Разом із тим, вимоги апеляційної скарги про те, що речові докази- дві пилки та ніж підлягають конфіскації відповідно до п 1 ч.9 ст. 100 КПК України колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки, як видно із матеріалів провадження, ніж та пилки не можуть бути використані за призначенням та не мають цінності , а тому відповідно до положень п 4 ч 9 ст. 100 КПК України їх належить знищити.
Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування вироку не встановлено.
Керуючись ст. 376 ч 2, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Херсонської області ОСОБА_11 задовольнити частково.
Вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 26 грудня 2017 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 змінити в частині вирішення питання про судові витрати та вирішення питання про речові докази.
В резолютивній частині вироку вказати, що з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави стягнути витрати на проведення експертизи у розмірі 245 грн. 96 коп. з кожного.
Речові докази у кримінальному провадженні: дві пилки та ніж, знищити.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом трьох місяців може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду.
Судді: (три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Копія вірна, ухвала набирає законної сили 27.03.2018 року

Суддя: ОСОБА_2