Справа № 129/2304/17
Провадження по справі № 1-кп/129/354/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" вересня 2017 р.Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гайсині кримінальну справу № 0000054 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, учасника антитерористичної операції, військовослужбовця за контрактом, несудимого,

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

Встановив:
Солдат ОСОБА_5 як військовослужбовець військової служби за контрактом під час мобілізації на особливий період залученої до антитерористичної операції військової частини польова пошта НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 призначений наказом її командира на посаду водія відділення підвозу боєприпасів протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону, всупереч ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з мотиву необхідності вирішити сімейні проблеми та метою ухилення від військової служби, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за контрактом під час мобілізації на особливий період, навмисно незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а саме: 03.01.2017 р. самовільно залишив територію військової частини польова пошта НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд в АДРЕСА_1 до 09.01.2017 р. - дня повернення до цієї військової частини; 05.02.2017 р. знову самовільно залишив територію військової частини польова пошта НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд в АДРЕСА_1 до 14.02.2017 р. - дня повернення до цієї військової частини.

Дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 4 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин тривалістю більше трьох діб, вчинене повторно протягом року, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

З урахуванням позицій прокурора та обвинуваченого, які заявили про спрощений порядок дослідження доказів, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України обмежився допитом лише ОСОБА_5 , оскільки він розуміє зміст обставин, які ніким не оспорюються, немає сумніву в добровільності та істинності його позиції, йому роз`яснено і зрозуміло неможливість оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

ОСОБА_5 вину визнав повністю, щиро каявся і пояснив, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом під час мобілізації на особливий період військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується по АДРЕСА_2 та приймає участь в проведенні антитерористичної операції, призначений наказом її командира на посаду водія відділення підвозу боєприпасів протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за контрактом під час мобілізації на особливий період, через необхідність вирішити сімейні проблеми, вирішив ухилитися від військової служби, 03.01.2017 р. самовільно залишив територію військової частини польова пошта НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд в АДРЕСА_1 до 09.01.2017 р. - дня повернення до цієї військової частини; 05.02.2017 р. знову самовільно залишив територію військової частини польова пошта НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд в АДРЕСА_1 до 14.02.2017 р. - дня повернення до цієї військової частини.

Обираючи покарання, за відсутності обтяжуючих, пом`якшуючими його обставинами суд враховує щире каяття і правдиві показання ОСОБА_5 , сприяння ним встановленню дійсних обставин справи, відсутність судимості.

За таких обставин суд визнає, що виправити ОСОБА_5 і запобігти скоєнню ним нових злочинів можливо в умовах відбування покарання у виді позбавлення волі.

За змістом ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р. підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим ч.ч.2, 3 і 4 ст.408, ст.410, ч.ч.2, 3 і 4 ст.411 КК України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Оскільки ОСОБА_5 вчинив злочин, який не є особливо тяжким стосовно ст.12 КК України злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим ч.ч.2, 3 і 4 ст.408, ст.410, ч.ч.2, 3 і 4 ст.411 КК України, а на день набрання чинності цим Законом України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р. в установленому порядку його визнано особою, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення (копія довідки від 14.10.2016 р. № 3815, виданої Військовою частиною польова пошта НОМЕР_2 на а.с.34) і він не заперечує проти застосування щодо нього ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р., то він підлягає звільненню від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі.

До набуття вироком законної сили суд визнає за можливе відносно обвинуваченого запобіжного заходу не обирати.

Керуючись ст.ст. 369 - 374 КПК України, суд,

Присудив:
ОСОБА_5 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р.

Запобіжного заходу відносно засудженого не обирати.

Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти діб з дня його проголошення до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги через Гайсинський районний суд Вінницької області.

Суддя: