Ухвала
Іменем України
8 лютого 2018 р.

м. Київ
Справа № 296/6759/17
Провадження № 51-3242 впс 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувшив судовому засіданні подання голови Апеляційного суду Житомирської області про направлення кримінального провадження № 0000044 щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 2583, ч. 2 ст. 260 КК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,
в с т а н о в и в:
до Верховного Суду в порядку ст. 34 КПК України надійшло подання голови Апеляційного суду Житомирської області про направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_5 з Корольовського районного суду м. Житомира до іншого суду за територіальною підсудністю.
Подання мотивовано тим, що ОСОБА_5 висунуто обвинувачення за ч. 1 ст. 2583, ч. 2 ст. 260 КК України за вчинення кримінальних правопорушень на території Донецької області, тобто поза межами територіальної юрисдикції Корольовського районного суду м. Житомира. Зазначено, що за загальним правилом, передбаченим ч. 1 ст. 32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення, а тому вказане кримінальне провадження, яке надійшло до Корольовського районного суду м. Житомира, даному суду не підсудне.
Учасникам судового провадження було повідомлено про час та місце розгляду подання, проте в судове засідання вони не з`явилися, що не перешкоджає його розгляду. Заперечень та клопотань про відкладення дати розгляду подання не надійшло.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені у поданні доводи та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що подання задоволенню не підлягає з таких підстав.
Територіальна підсудність це різновид підсудності, за допомогою якої визначають, у суді якої адміністративно-територіальної одиниці буде здійснюватися розгляд по суті кримінального провадження щодо конкретного кримінального правопорушення.
За загальним правилом визначення територіальної підсудності, кримінальне провадження здійснюється в тому суді, в межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. Тобто основною юридичною ознакою для визначення територіальної підсудності є місце вчинення кримінального правопорушення, яке згідно з п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України належить до обставин, що підлягають доказуванню у кожному кримінальному провадженні. Причому «місце вчинення кримінального правопорушення» в контексті ч. 1 ст. 32 КПК України розглядається лише як ознака, що дозволяє визначити підсудність кримінального провадження, це одиниця адміністративно-територіального поділу, на підставі якої побудована судова система в цілому.
Окрім загального правила, положеннями ч. 1 ст. 32 КПК України передбачено також і спеціальні правила щодо визначення територіальної підсудності. Зокрема, за одним із таких правил у випадку, якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування (тобто судом, у межах територіальної юрисдикції якого складено обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності).

Якщо кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності й така обставина була виявлена до початку судового розгляду, це кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду (п. 1 ч. 1 ст. 34 КПК України).
Крім того, ст. 34 КПК України передбачено, що до почату судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції).
З наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що 28 серпня 2017 року до Корольовського районного суду м. Житомира надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000044 щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 2583, ч. 2 ст. 260 КК України. Згідно із зазначеним обвинувальним актом ОСОБА_5 обвинувачується в участі у терористичній організації та участі у діяльності не передбаченого законом збройного формування.
Відповідно до статей 2583 і 260 КК України участь у терористичній організації (терористичній групі) та у діяльності непередбачених законом збройних формувань є одними з форм об`єктивної сторони цих злочинів.
Участь у злочинній організації, в тому числі й терористичній організації як її різновиді, передбачає існування вже створеної злочинної (терористичної) організації, коли особа не брала участі у її створенні, але вступила (увійшла) до такої організації, створеної іншими особами.
Вступ особи до терористичної організації означає надання цією особою згоди на участь у такому об`єднанні за умови, що вона усвідомлювала факт його існування і підтвердила певними діями реальність намірів.
З моменту дачі згоди на вступ (входження) до терористичної організації дії винного розцінюються як закінчений злочин участь у терористичній організації, навіть якщо той, хто вступив у терористичну організацію, і не брав участі у вчинених нею злочинах. Вступ до терористичної організації та членство в ній є закінченим злочиномз тих міркувань, що сам по собі цей факт означає надання терористичній організації можливості використання її учасника згідно з планами цієї організації. Участь у терористичній організації, поряд із вступом до неї, може виявлятися і в інших діях.

Частина 2 ст. 260 КК України передбачає відповідальність за участь у діяльності непередбачених законом воєнізованих або збройних формувань. Участю у діяльності не передбачених законом воєнізованих або збройних формувань вважається членство в таких формуваннях, перебування у їх складі та виконання будь-яких дій для їх успішного функціонування.
Зазначені злочини вважаються закінченими з моменту вчинення хоча б однієї із перелічених у ч. 1ст. 2583 або ч. 2 ст. 260 КК України дій (злочини з формальним складом), безвідносно до того, чи розпочав їх учасник вчинювати конкретні терористичні злочини, або виконав будь-які дії як особа, яка бере участь у діяльності не передбаченого законом воєнізованого або збройного формування.
Як зазначено в обвинувальному акті, з метою участі у «силовому блоці» терористичної організації «ДНР», громадянин України ОСОБА_5 , як особа, яка не сприймає державну владу в Україні, підтримує злочинні наміри діючої на території Донецької області вказаної терористичної організації, будучи обізнаним про її протиправну діяльність, керуючись власними переконаннями, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків від них, у 2014 році (точного часу та обставин досудовим розслідуванням не встановлено) вступив до не передбаченого законом збройного формування «ДНР» «окремого розвідувального батальйону морської піхоти « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 )» (далі «ОРБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), у складі якого діє по даний час на посаді заступника командира по роботі з особовим складом та у псевдо військовому званні «капітан».
Крім того, ОСОБА_5 , будучи членом «ДНР», на виконання вказівок керівників вказаної терористичної організації та командування «ОРБ «Спарта» в період з 2014 року по даний час на території Донецької та Луганської областей відповідно до своїх функціональних обов`язків на посаді заступника командира по роботі з особовим складом здійснював збройний опір та незаконну протидію виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України і військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні АТО; здійснював виїзди на бойові позиції «ОРБ «Спарта» з метою ведення збройних протистоянь силам АТО, тощо.
Однак відомостей про місце вступу ОСОБА_5 до терористичної організації «ДНР», що передує іншим його діям з участі у терористичній організації, або місця його участі у діяльності не передбаченого законом збройного формування «ОРБ «Спарта», що визначають момент, з якого кримінальні правопорушення за ч. 1 ст. 2583 або ч. 2 ст. 260КК України будуть вважатися закінченими, обвинувальний акт не містить. Відтак місце вчинення ОСОБА_5 указаних кримінальних правопорушень встановити неможливо.
Виходячи з приписів статті 32 КПК України, якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Із матеріалів кримінального провадження убачається, що в ньому спеціальне досудове розслідування здійснювалосяСВ УСБ України в Житомирській області, а процесуальне керівництво забезпечувалось прокуратурою Житомирської області.
За таких обставин, враховуючи зміст положень статей 32, 34 КПКУкраїни, доводи подання не можна визнати прийнятними. Підстав для направлення зазначеного кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів у зв`язку з порушенням правил територіальної підсудності, немає, а інших випадків, визначених частиною 1 ст. 34 КПК України, не встановлено.
Тому це подання не підлягає задоволенню, а кримінальне провадження № 0000044 щодо ОСОБА_5 слід повернути до Корольовського районного суду м. Житомира для його розгляду по суті.
Керуючись ст. ст. 32, 34 Кримінального процесуального кодексу України, суд
п о с т а н о в и в:
подання голови Апеляційного суду Житомирської області про направлення кримінального провадження № 0000044 щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 2583, ч. 2 ст. 260 КК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів залишити без задоволення.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3