Справа № 730/873/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/795/403/2017
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

скаржника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Борзнянського районного суду Чернігівської області від 19 вересня 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 про накладення арешту на рухоме майно, яке має значення речового доказу, а саме на: автомобіль марки «ЗИЛ-ММЗ-554М» 9д.н.з. НОМЕР_1 ), спеціалізований вантажний самоскид, номер шасі НОМЕР_2 , зеленого кольору, 1989 року випуску, який належить ОСОБА_10 , з залишенням його на зберіганні у Борзнянському ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області, та на насіння соняшнику вагою 3920 кг, з залишенням його на зберіганні у заступника керівника відділу безпеки СТОВ «Дружба Нова» ОСОБА_11 .

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що вказане у клопотанні слідчого тимчасово вилучене майно є предметом кримінального правопорушення і є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, та відповідає вимогам визначеним в ч. 2 ст. 167 КПК України, в зв`язку з чим необхідність у накладенні арешту на зазначене майно вважає обґрунтованою.

На зазначену ухвалу слідчого судді адвокатом ОСОБА_8 була подана апеляційна скарга, в якій вона просить скасувати її та відмовити слідчому у задоволенні клопотання про арешт майна. В обґрунтування вимог, викладених в апеляційній скарзі, зазначає, що під час винесення даного рішення слідчим суддею не були дотримані вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, зокрема: не було дотримано строків, передбачених законодавством для винесення ухвали про арешт майна та не правильно застосовані підстави для винесення такого рішення, не було повідомлено власника майна про розгляд справи, та не було вручено сторонам протоколу огляду, а кількість фактично вилученого майна, на яке накладено арешт та кількістю викраденого майна, протирічить даним щодо його кількості, внесеної до ЄРДР за №0000564.

Заслухавши доповідача, захисника адвоката ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили задовольнити викладені в ній вимоги, думку прокурора, який заперечував проти поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна, між іншим, допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

При цьому, згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку необхідності збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, тобто є речовим доказом.

Речовим доказом в розумінні ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінальних протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів провадження, слідчим Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, яке зареєстроване 17 вересня 2017 року в ЄРДР за № 0000564, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

18 вересня 2017 року слідчий Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 за погодженням з прокурором Борзнянського відділу Бахмацької місцевої прокуратури, звернувся до Борзнянського районного суду Чернігівської з клопотанням про накладення арешту на майно, зазначене у ньому, посилаючись на необхідність збереження речових доказів, які можуть бути пошкодженими, пристосованими та використаними, як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та з метою забезпечення повного, неупередженого та об`єктивного досудового розслідування кримінального провадження.

Як вбачається, при винесенні ухвали слідчим суддею, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, визнано доведеною необхідність арешту майна, що вказане у клопотанні слідчого.

При цьому, при вирішенні питання про арешт зазначеного у клопотанні слідчого майна, суддя в повній мірі врахував обставини, з якими закон пов`язує застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Зокрема, як вбачається з матеріалів кримінального провадження постановою слідчого Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 від 19 вересня 2017 року, речі вилучені того ж дня, та на які накладено арешт оскаржуваною ухвалою, визнано речовими доказами.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ч. 1, ч. 2 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно.

Крім того, слідчий суддя дійшов висновку, що таке обмеження права власності як арешт майна, в даному випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру, щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення /цивільний позов/, чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Тому, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, може вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному, чи іншій зацікавленій особі, і дана правова підстава не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу /відчуження, знищення, приховання/ на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Твердження, викладене в поданій апеляційній скарзі про те, що судом не було дотримано строків розгляду поданого слідчим клопотання про арешт майна, не знайшло свого підтвердження, оскільки, відповідно до ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею не пізніше двох днів з дня його надходження до суду.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000564, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України надійшло до місцевого суду 19 вересня 2017 року, що підтверджується штемпелем за вхідним номером №2586/17, та того ж таки дня і було розглянуто місцевим судом, а тому строк розгляду клопотання про арешт майна судом першої інстанції було дотримано.

Крім того, не заслуговують на увагу твердження апеляційної скарги про невідповідність кількості вилученого майна, а саме насіння соняшнику, оскільки слідчий суддя в на даній стадії розгляду кримінального провадження не має права досліджувати та оцінювати докази, які не мають наперед встановленої сили, в зв`язку з чим колегією суддів не встановлено обставин, які б викликали сумнів у повноті, всебічності та неупередженості розгляду кримінального провадження, а тому вважає прийняте слідчим суддею рішення таким, що відповідає загальним засадам кримінального провадження, обґрунтованим та законним.

Доводи адвоката-захисника ОСОБА_8 на розбіжність у датах накладних на насіння соняшнику, як на підставу скасування рішення, не заслуговує на увагу, оскільки місцевим судом, відповідно до ст. 171 КПК України, на підставі досліджених матеріалів кримінального провадження, було встановлено підстави для арешту майна, зокрема і насіння соняшнику, а надана суду товаро-транспортна накладна за №Р4 від 15 вересня 2017 року жодного відношення до даного кримінального провадження за № 0000564 не має.

Твердження в апеляційній скарзі захисника-адвоката на порушення норм ч.1 ст. 172 КПК України слідчим суддею у зв`язку з розглядом клопотання без участі власника майна є не обґрунтованими, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення, підозрюваного, обвинуваченого,іншого власника майна, їх захисника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів прийшла до висновку про те, що місцевим судом дотримано вимог чинного кримінального процесуального законодавства, щодо участі сторін, на даній стадії розгляду кримінального провадження.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Борзнянського районного суду Чернігівської області від 19 вересня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 про накладення арешту на рухоме майно, а саме: автомобіль марки «ЗИЛ-ММЗ-554М» 9д.н.з. НОМЕР_1 ), спеціалізований вантажний самоскид, номер шасі НОМЕР_2 , зеленого кольору, 1989 року випуску, який належить ОСОБА_10 та насіння соняшнику вагою 3920 кг. - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_2