Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
23 січня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_5 , представника потерпілої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 23 жовтня 2017 року у кримінальному провадженні №0000801 по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, із середньою спеціальною освітою, одруженої, непрацюючої, раніше не судимої,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, з участю:
прокурора Бернадської- ОСОБА_8 ,
представника потерпілої ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 23 жовтня 2017 року ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України і призначено покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.
Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_6 401 грн. 75 коп. матеріальної шкоди та 5 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.
Як встановлено вироком суду першої інстанції, 31 липня 2017 року близько 09 години, ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні господарського приміщення літньої кухні, розташованої у господарстві

ОСОБА_6 , що по АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно нанесла останній не менше одинадцяти травмуючих ударів в область голови та тулуба, чим спричинила ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синця передньої поверхні правої молочної залози, синця переднє-латеральної поверхні лівої молочної залози, синця переднє-зовнішньої третини правого плеча, зливного синця переднє-зовнішньої поверхні правого передпліччя та тильної поверхні правої кисті, двох синців зовнішньої поверхні верхньої та середньої третини лівого плеча, синця поперекової ділянки справа з переходом на праву бокову поверхню черевної стінки, синця верхньої та середньої третини переднє-зовнішньої поверхні лівого стегна, двох синців переднє-зовнішньої поверхні та середньої третин правого стегна, які в своїй сукупності відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Судом вирішено долю речових доказів в кримінальному провадженні.
В поданих апеляційних скаргах:
-обвинувачена ОСОБА_5 вважає, що вирок суду в частині визначення розміру моральної шкоди є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що потерпіла не надала жодних належних та допустимих доказів щодо визначеного розміру моральної шкоди у сумі 5000 гривень, а суд першої інстанції безпідставно частково задовольнив. Вважає, що при визначенні розміру моральної шкоди, судом не враховано, що ні обвинувачена, ні її чоловік не працюють, доходу не мають, на її утриманні перебуває 4 дитини, яким виповнилося 20, 18, 10 та 6 років. Стверджує, що вона та її сім`я поставлені у безвихідне становище, тому сплатити 5000 гривень не спроможна. Просить вирок суду в частині стягнення моральної шкоди скасувати та ухвалити новий, яким зменшити розмір зазначеної шкоди;
-представник потерпілої ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 вважає, що вирок суду не відповідає вимогам обґрунтованості та вмотивованості, зокрема, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судом не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки та призначене покарання не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що посилання суду на таку обставину, як активне сприяння розкриттю злочину обвинуваченою, в ході судового розгляду залишилось не підтвердженим, також не враховано, що обвинувачена перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Крім того твердження обвинуваченої, що вона не била ОСОБА_6 по голові спростовуються показаннями самої потерпілої та свідками. Разом з тим, апелянт зазначає, що обвинувачена швидку медичну допомогу потерпілій не викликала, обвинувачена з потерпілою на момент оскарження вироку не примирились, матеріальну та моральну шкоду обвинувачена не відшкодувала. Просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_5 покарання у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт, в решті вирок залишити без змін.
В поданому запереченні на апеляційну скаргу обвинуваченої, представник потерпілої ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої задоволенню не підлягає, крім того її потрібно залишити без руху, оскільки апеляційна скарга обвинуваченої на вирок в частині зменшення моральної шкоди підлягає розгляду апеляційним судом після сплати судового збору. Просить апеляційну скаргу обвинуваченої залишити без руху та надати їй строк для усунення недоліків, вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_5 покарання у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт, в решті вирок залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника потерпілої ОСОБА_6 -адвоката ОСОБА_7 , доводи обвинуваченої ОСОБА_5 , думку прокурора ОСОБА_9 , яка просить вирок суду залишити без зміни, а апеляційні скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченої, представника потерпілої не належать до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновок суду про винуватість обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, ґрунтується на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, яким судом дана правильна юридична оцінка, та в апеляційних скаргах не оспорюється.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, досліджених у суді першої інстанції доказів, обвинувачена ОСОБА_5 вину у скоєнні інкримінованого злочину визнала повністю, щодо обставин, зазначених у обвинувальному акті не заперечує, підтвердила, що дійсно завдала потерпілій тілесні ушкодження за обставин, вказаних в обвинувальному акті, однак, зазначила, що по голові потерпілу не била, вказувала, що потерпіла вдарилась головою після того, як обвинувачена із силою штовхнула потерпілу на ліжко.

Твердження обвинуваченої ОСОБА_5 про те, що нею не наносились удари по голові потерпілої ОСОБА_6 спростовуються дослідженими в суді першої інстанції показаннями потерпілої, яка в суді першої інстанції була попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та ствердила, що 31 липня 2017 року приблизно о 09 год. ранку вона перебувала у себе дома - в приміщенні літньої кухні. В цей час до вказаного приміщення зайшла обвинувачена, яка в руках тримала дерев`яну палицю довжиною біля метру, якою одразу ж завдала потерпілій удар по голові, після чого продовжувала наносити удари по тулубу та кінцівках. Внаслідок вказаних дй у потерпілої була розбита голова та наявні синці на руках та тулубі.

Показання потерпілої ОСОБА_6 об`єктивно узгоджуються та підтверджуються з показаннями свідка ОСОБА_10 , який вказав, що вранці в один із днів , дата якого може відповідати на 31 липня 2017 року, він перебував у господарському приміщенні потерпілої, під час чого до вказаного приміщення зайшла обвинувачена, після чого полицею, яку тримала у руці, одразу завдала удар по голові ОСОБА_6 , після чого продовжила завдавати інші удари по тулубу потерпілій, та свідка ОСОБА_11 , яка вказала, що 31 липня 2017 року зранку перебувала у будинку по місцю свого проживання із онуком та ОСОБА_12 , яка зайшла до неї. Приблизно о 9 год. у вікно будинку постукали. Після того, як свідок вийшла на вулицю, вона побачила сусідку ОСОБА_6 , яка просила допомоги. На обличчі потерпілої була кров, на голові ушкодження, з якого сочилася кров. Пізніше, під час надання потерпілій медичної допомоги, свідок бачила у останньої синці на руках та тулубі. Аналогічні покази дала суду свідок ОСОБА_12 ..
Показання потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підтверджуються: протоколами проведення слідчих експериментів від 15.08.2017 року (а.к.п.41-53); висновком експерта №216 від 01 серпня 2017 року, відповідно до якого встановлено, що у ОСОБА_6 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани чола, 1.1. синця передньої поверхні правої молочної залози, 1.2. синця переднє-латеральної поверхні лівої молочної залози, 1.3. синця переднє-зовнішньої третини правого плеча, 1.4. зливного синця переднє-зовнішньої поверхні правого передпліччя та тильної поверхні правої кисті, 1.5. двох синців зовнішньої поверхні верхньої та середньої третини лівого плеча, 1.6. синця поперекової ділянки справа з переходом на праву бокову поверхню черевної стінки, 1.7. синця верхньої та середньої третини переднє-зовнішньої поверхні лівого стегна, 1.8. двох синців переднє-зовнішньої поверхні та середньої третин правого стегна, які виникли внаслідок не менше як одинадцяти травматичних (ударних) дій тупими твердими предметами із обмеженою та подовженою контактуючою поверхнею, термін їх заподіяння може відповідати 31 липня 2017 року (а.к.п.26-27).

Висновок експерта є мотивованим, науково обґрунтованим, узгоджується з іншими доказами у кримінальному провадженні і сумнівів у колегії суддів не викликає.
Показання потерпілої ОСОБА_6 щодо часу та механізму заподіяння їй тілесних ушкоджень ОСОБА_5 підтверджені даними, отриманими під час слідчих експериментів від 15 серпня 2017 року та висновком експерта №216 від 01 серпня 2017 року.
Не заслуговують на увагу твердження представника потерпілої про не взяття судом першої інстанції до уваги доказів, які могли б істотно вплинути на його висновки, при цьому не конкретизуючи які саме докази, оскільки, на думку колегії суддів, судом першої інстанції ухвалено у вироку суду викладені вмотивовані висновки.
За таких обставин, встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження свідчать про те, що під час судового розгляду належними та допустимими доказами доведено вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України - умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Доводи апеляційної скарги представника потерпілої щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через м`якість, на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах санкції частини статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні покарання правомірно врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості , обставини, які пом`якшують покарання - активне сприяння розкриттю злочину, обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку, особу обвинуваченої, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, як особа, скарг на яку не надходило, перебування на утриманні обвинуваченої двох неповнолітніх дітей, та дійшов обґрунтованого висновку про призначення покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч.2 ст.125 КК України, що є справедливим покаранням та відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченої, сприятиме її виправленню в подальшому, попередженню вчинення нею нових злочинів, рішення суду вмотивоване.
В апеляційній скарзі та при апеляційному розгляді представником потерпілої ОСОБА_7 не наведено обґрунтованих доводів про те, чому призначене обвинуваченій ОСОБА_5 покарання у виді 200 годин громадських робіт є не справедливим, не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченої.
Також є необґрунтованими доводи представника потерпілої про безпідставне визнання обставиною , яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , а саме активне сприяння розкриттю злочину, оскільки згідно матеріалів кримінального провадження обвинувачена під час досудового розслідування сприяла розкриттю злочину шляхом дачі показань щодо обставин вчинення нею злочину.
Безпідставним є покликання представника потерпілої ОСОБА_7 про не визнання судом першої інстанції обставиною, яка обтяжує покарання-вчинення злочину обвинуваченою в стані алкогольного сп`яніння, оскільки стороною обвинувачення висунуте ОСОБА_5 обвинувачення, яке не містить такої обставини.

Також є вмотивованим рішення суду першої інстанції щодо часткового задоволення цивільного позову потерпілої про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Вказане рішення, ухвалене з дотриманням вимог ст.128 КПК України, ст.ст.1166, 1167 ЦК України, роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року. Визначений розмір моральної шкоди відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності , виваженості та справедливості.
На думку колегії суддів, визначена судом першої інстанції сума, що підлягає відшкодуванню обвинуваченою в рахунок моральної шкоди - 5 000 гривень, за своїм розміром відповідає перенесеним потерпілою внаслідок злочину, моральним та фізичним стражданням через заподіяні тілесні ушкодження, при цьому зазначений розмір відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.
За таких обставин, доводи обвинуваченої про зменшення розміру відшкодування моральної шкоди є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_5 покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для її виправлення і попередження вчинення нею нових злочинів, відповідає ступеню тяжкості вчиненого нею злочину та особі обвинуваченої, судом першої інстанції правильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, підстав для закриття кримінального провадження не встановлено, вирок суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, підстави для його скасування чи зміни відсутні. Разом з тим, у відповідності до вимог ст.128 КПК України, судом першої інстанції всебічно і повно розглянуто цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, розмір відшкодування відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а тому колегія суддів залишає вирок суду без змін.
Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :
Вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 23 жовтня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_5 , представника потерпілої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.
С У Д Д І :

________________ ________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3