Справа № 760/1599/18
Провадження № 1-кс/760/1384/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , заявнику ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Солом`янського районного суду м.Києва скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження, винесену детективом Національного бюро Другого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000823 від 22.11.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва ОСОБА_1 надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження, винесену детективом Національного бюро Другого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000823 від 22.11.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.
Слідчий суддя встановив, що скаржник 02.10.2017 р. на підставі ст.214 КПК України звернувся до Національного антикорупційного бюро України (далі НАБ України) із повідомленням про вчинення членами Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та членами Вищої ради правосуддя діянь, що містять ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, та одночасно містять ознаки співучасті у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.109 КК України, а також про вчинення діяння, що містить ознаки співучасті у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.109 КК України, особами, щодо яких 29.09.2017 р. Вища рада правосуддя оголосила рішення, ухвалене за результатами розгляду матеріалів кандидатів на посади суддів Верховного Суду, внести подання Президентові України про призначення на посади суддів Касаційних судів у складі Верховного Суду.
Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва від 25.10.2017 р. уповноважених службових осіб НАБ України було зобов`язано внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) відомості про кримінальне правопорушення по заяві ОСОБА_3 від 02.10.2017 р. та розпочати досудове розслідування по заяві.
До ЄРДР було внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ст.364 КК України, відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ст.109 КК України, до ЄРДР не вносилися.
В подальшому скаржник отримав постанову, винесену детективом Національного бюро Другого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 , від 27.12.2017 р. про закриття кримінального провадження №0000823 від 22.11.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, яка була надіслана йому 04.01.2018 р. Вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Не погоджуючись із вищезазначеною постановою ОСОБА_3 звернувся із скаргою до Солом`янського районного суду м.Києва, в якій просив вищевказану постанову скасувати.
У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу свою підтримав і просив її задовольнити, зазначив, що до ЄРДР було внесено відомості лише про злочин, передбачений ч.1 ст.364 КК України, однак відомості про вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.109 КК України, до ЄРДР внесено не було, що є невиконанням ухвали слідчого судді. Крім того, на думку скаржника, детективом НАБ України ОСОБА_4 було невірно кваліфіковані вказані в його скарзі діяння, які підлягають кваліфікації за ст.109 КК України, детектив ОСОБА_4 перевищив свої службові повноваження, він не знає кримінального закону, повинен підлягати кримінальній відповідальності, до нього має бути застосовано покарання у виді позбавлення волі.
Таким чином, зауважень саме по суті винесеної детективом НАБ України ОСОБА_4 постанови про закриття кримінального провадження №0000823 від 22.11.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, скаржником надано не було ні в скарзі, ні в судовому засіданні.
Щодо відомостей про вчинення діянь, передбачених ст.109 КК України, про що йшлося в повідомленні скаржника до НАБ України та в судовому засіданні, то слідчий суддя неодноразово вказував скаржнику на те, що такі відомості до ЄРДР не вносилися, досудове розслідування по ним не здійснювалося, постанова про закриття провадження за такою кваліфікацією, відповідно, взагалі не виносилася, отже, ці твердження скаржника не підлягають судовому розгляду в даному судовому засіданні, предметом якого є скарга на постанову про закриття кримінального провадження №0000823 від 22.11.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.
НАБ України було належним чином повідомлено про судове засідання, проте в судове засідання представник цього органу не з`явився, заперечень щодо скарги надано не було, вже після засідання слідчого суддю було повідомлено, що детектив ОСОБА_4 перебуває у відрядженні.
Дослідивши подану скаргу, додані до неї матеріали, заслухавши пояснення ОСОБА_3 , слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання з наступних підстав.
Виходячи з п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Підстави та порядок закриття кримінального провадження встановлені ст.284 КПК України. При цьому, згідно з п.2) ч.1. ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Також під час розгляду вищевказаної скарги слідчий суддя враховував положення ч.2 ст.9 КПК, яка встановлює, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Пкнктом 2 ч.5 ст.110 КПК України передбачено, що мотивувальна частина постанови слідчого, прокурора повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Відповідно до ч.6 ст.284 КПК України копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору. Прокурор протягом двадцяти днів з моменту отримання копії постанови має право її скасувати у зв`язку з незаконністю чи необґрунтованістю. Постанова слідчого про закриття кримінального провадження також може бути скасована прокурором за скаргою заявника, потерпілого, якщо така скарга подана протягом десяти днів з моменту отримання заявником, потерпілим копії постанови.
З наведених положень законодавства випливають, принаймні, наступні вимоги до постанови слідчого про закриття провадження: всебічність, повнота і неупередженість дослідження обставин кримінального провадження, надання їм належної правової оцінки, законність, обґрунтованість і вмотивованість, неупередженістьпроцесуальних рішень, а також дотримання процесуального порядку і підстав закриття кримінального провадження, повнота вчинених під час досудового розслідування дій. Відповідно, недодержання цих вимог є підставою для скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає, що постанова про закриття кримінального провадження №0000823 від 22.11.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, є законною, оскільки винесена згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, зокрема, підстав закриття такого провадження, та обґрунтованою, тому що винесена на підставі всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, їх належної правової оцінки, євмотивованою та неупередженою.

Так, у постанові всебічно, повно і неупереджено досліджено нормативно-правову базу і обставини проведення конкурсу до Верховного Суду та надано їм належну правову оцінку. При цьому вірно зазначено, що згідно з ч.4 статті 37 Закону України "Про Вищу раду правосуддя" Вища рада правосуддя може ухвалити рішення про відмову у внесенні Президентові України подання про призначення судді на посаду відповідно до пункту 1 частини дев`ятнадцятої статті 79 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" тільки на підставі обгрунтованих відомостей, які були отримані Вищою радою правосуддя в передбаченому законом порядку, якщо:

1)такі відомості не були предметом розгляду Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

2)Вища кваліфікаційна комісія суддів України не дала належної оцінки таким відомостям в межах процедури кваліфікаційного оцінювання щодо відповідного кандидата.

Оскільки в даному кримінальному провадженні не встановлено таких обставин, то детектив дійшов обгрунтованого висновку, що службові особи Вищої ради правосуддя при прийнятті рішення щодо внесення подання Президентові України про призначення суддів на посади новоствореного Верховного Суду діяли на підставі ст.131 Конституції України, стст.79 -81 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та стст.36, 37 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», а порушення встановленого законодавством строку призначення кандидатів на посади суддів Верховного Суду не може бути підставою для висновку про наявність в діях службових осіб Вищої ради правосуддя ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.

Також у постанові про закриття кримінального провадження №0000823 від 22.11.2017 р. вірно вказано, що відповідно до ст.364 КК України зловживання владою або службовим становищем визнається злочином за наявності наступних ознак в їх сукупності: використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби; вчинення такого діяння з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи; заподіяння такими діями істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб. Відсутність хоча б однієї із значених ознак свідчить про відсутність складу злочину, передбаченого ст.364 КК України.

Крім того, для об`єктивної сторони зловживання владою та службовим становищем характерним є не тільки суспільно небезпечне діяння та завдання особі істотної шкоди, але й безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між такими діяннями та їх наслідками. При цьому, п.3 примітки до ст. 364 КК України встановлено, що істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше раз перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

До того ж, істотна шкода для статті 364 КК України передбачає її майновий характер, а саме реальні збитки або упущену вигоду. З врахуванням цього, детектив дійшов вірного висновку, що із матеріалів кримінального провадження не вбачається наявність у діях службових осіб Вищої ради правосуддя спеціальної мети вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.364 КК України, а саме отримання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, як необхідного елементу суб`єктивної сторони злочину. Крім того, відсутні ознаки як завдання істотної шкоди заявнику чи іншим особами, так і будь-якого причинно-наслідкового зв`язку між прийняттям рішення щодо внесення подання Президентові України про призначення суддів на посади Верховного Суду та заподіянням будь-якій особі, на думку ОСОБА_3 , істотної шкоди.

За таких обставин, як вірно вказано детективом НАБ України ОСОБА_4 в постанові про закриття кримінального провадження №0000823 від 22.11.2017 р., матеріали кримінального провадження не містять жодних доказів, які б могли свідчити про наявність ознак складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України, чи інших кримінальних правоп орушень.

Відповідно до ч.1 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
На підставі викладеного та керуючись стст.9, 110, 284, 303, 307, 309 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:
У задоволенні скарги відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Слідчий суддя ОСОБА_1