Справа № 466/9068/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 лютого 2018 року Шевченківський районний суд м.Львова

у складі : головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження №004335 від 14.10.2017 р. про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , громадянина Республіки Азурбійджан, з освітою середньою, одруженого , офіційно непрацюючого, проживаючого у АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Личаківського районного суду м.Львова від 29.03.2012 р. за ч.1 ст.121 КК України на 5 років позбавлення волі, відповідно до ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 02.06.2014р. звільнений відповідно до ЗУ «Про амністію» ,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч.1 ст. 122 КК України.,

у с т а н о в и в

13.10.2017р. о 14-40 год. ОСОБА_4 , , знаходячись в приміщенні коридору першого поверху приймального відділення Комунальної міської дитячої клінічної лікарні на вул. Пилипа Орлика, 4 у м. Львові, грубо порушуючи громадський порядок, вчинив хуліганські дії , які виразились в тому, що він, усвідомлюючи те, що перебуває у громадському місці, розбив ударом кулака вікно педіатричного посту лікарні, внаслідок чого осколком скла потерпілій ОСОБА_5 заподіяно легке тілесне ушкодження, та безпричинно наніс удари в обличчя потерпілому ОСОБА_6 . У результаті нанесення ударів ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 заподіяно середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою у вчиненні інкримінованих йому правопорушень визнав повністю та суду пояснив, що 13.10.2017 р. в обідню пору гуляв із своїм малолітнім сином ОСОБА_7 , 2016 року народження , якому раптово стало погано, почалась рвота. Він на руках заніс дитину у приміщення приймального відділення дитячої лікарні на вул. П.Орлика, 4. Там підійшов до заскленого приміщення , де сиділи медсестри , і попросив терміново покликати лікарів, оскільки дитині було вкрай погано. Його скерували в бокс, де він очікував приходу лікаря . Син перед цими подіями переніс дві операції, тому він дуже переживав за його стан. Йому здавалось ,що лікар довго не підходить ,а синові ставало все гірше ,тому він кілька разів бігав до медсестер , з`ясовуючи, коли ж буде лікар. Прийшов дитячий педіатр, подивився дитину і сказав, що повинен ще оглянути хірург, після цього їх залишив. Хірург тривалий час, як йому здалось, не появлявся , тому він підбіг черговий раз до вікна приймального відділення і в емоціях стукнув по ньому кулаком, від чого скло розбилось. Він не мав наміру заподіювати медсестрі ОСОБА_5 будь-яких ушкоджень. Від шуму розбитого скла, із якогось кабінету вибігли лікарі, кинулись до нього і він знову ж таки в емоціях вдарив одного із них рукою в обличчя. Розкаюється у вчиненому ,пояснює свої дії перебуванням у стані афекту від погіршення стану дитини та неналежної , на його думку ,уваги з боку медперсоналу до цієї проблеми. Просить суворо не карати. Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_8 не визнає ,вважаючи суму заявлених позовних вимог надмірно високою.

Крім повного визнання вини обвинуваченим його винуватість стверджується зібраними у справі доказами:

-показаннями потерпілої ОСОБА_5 у судовому засіданні про те, що 13.10.2017 р. в обідню пору вона перебувала на чергуванні у приймальному відділенні дитячої лікарні на вул. П.Орлика. Біля 14 год. з дитиною прийшов обвинувачений ,який посилався на те, що дитині погано. Його скерували у медичний бокс, куди через декілька хвилин підійшов лікар-педіатр, який оглянув дитину. Оскільки потрібен був ще огляд хірурга, обвинувачений із дитиною залишався в боксі, а хірург спускався до них із п`ятого поверху. Обвинувачений був дуже збуджений, вів себе агресивно, постійно підбігав до віконця і кричав ,що не приходить лікар, а стан дитини погіршується. На це його заспокоювали ,повідомляючи ,що лікар до них вже спускається. Коли черговий раз він підійшов до них , раптово вдарив кулаком по скляній перегородці ,скло розлетілось і осколок попав їй в лице. В результаті утворився поріз, їй накладали шви. Потерпіла ОСОБА_5 підтримала позовні вимоги , у яких просить стягнути з обвинуваченого заподіяну їй моральну шкоду в розмірі 100 тис. грн. .

-показаннями потерпілого ОСОБА_6 про те, що він працює лікарем у дитячій клінічній лікарні на вул. П.Орлика. 13.10.2017 р. біля 14 год здійснював огляд хворої дитини ,як раптом почув шум в коридорі приймального відділення. Коли вибіг із кабінету, до нього підійшов обвинувачений , який вів себе дуже агресивно і безпричинно наніс йому два удари кулаком в обличчя .Від ударів у потерпілого стався перелом виличної дуги , перелом передньої стінки лівої гайморової пазухи, забій головного мозку Позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди у межах кримінального провадження не заявляє, однак просить суворо покарати обвинуваченого.

-заявами потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 13.10.2017 р. про вчинення відносно них кримінального правопорушення,

-протоколом огляду місця події - приміщення приймального відділення Комунальної міської дитячої клінічної лікарні ,що на вул. П.Орлика, 4 у м. Львові від 13.10.2017 р., де були вчинені кримінальні правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4

-висновком експерта №403/2017 від 18.10.2017р. судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_6 , з якого вбачається, що 13.10.2017 р. потерпілому були спричинені тілесні ушкодження, а саме: перелом виличної дуги зліва, перелом передньої стінки лівої гайморової пазухи, забій головного мозку легкого ступеню важкості, синець на повіках лівого ока з переходом на виличну та скроневу ділянки, крововилив в білкову оболонку лівого ока, які відносяться до середнього ступеня тяжкості,

-висновком експерта №1624 від 24.10.2017 р. судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_5 , з якого вбачається, що 13.10.2017 р. потерпілій спричинені тілесні ушкодження у вигляді забійної різаної рани лобної ділянки, різаної рани першого пальця правої кисті, які відносяться до легкого ступеня тяжкості, що спричинило короткочасний розлад здоров`я,

-протоколом огляду диску із сімома файлами відеозапису із камер спостереження приміщення приймального відділення Комунальної міської дитячої лікарні від 13.10.2017 р. , надані КМДКЛ 18.10.2017 р.,

-переглянутими у судовому засіданні відеозаписами із камер спостереження, встановлених у приміщенні коридору приймального відділення КМДКЛ , за 13.10.2017 р. , з яких вбачається хронологія подій та обставини вчинення кримінальних правопорушень, зокрема: поведінка обвинуваченого , дії та реагування медичного персоналу на звернення обвинуваченого , проміжок часу, на який була порушена робота приймального відділення через протиправні дії обвинуваченого.

-постановою про визнання та приєднання речових доказів до матеріалів досудового розслідування від 18.11.2017 р.,

-листом головного лікаря КМДКЛ №1233 від 30.10.2017 р. про розмір заподіяної матеріальної шкоди майну лікарні в сумі 1200 грн. внаслідок протиправних дій обвинуваченого.

Оцінюючи докази у їх сукупності ,суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена повністю та його дії вірно кваліфіковані :

-за ч.1 ст.296 КК України, оскільки він вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю,

-за ч.1 ст.122 КК України ,оскільки обвинувачений заподіяв потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 р. „Про практику призначення судами кримінального покарання, визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів та покарання , суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому є щире каяття та відшкодування шкоди лікувальному закладу.

Обставини, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України , -відсутні.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень , особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому, має на утриманні малолітню дитину ,а також обставини, при яких були вчинені правопорушення та психоемоційний стан обвинуваченого, викликаний загрозою для життя його малолітньої дитини, та вважає, що йому слід обрати покарання, не пов`язане із ізоляцією від суспільства.

Позов потерпілої ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди із обвинуваченого підлягає до задоволення частково із врахуванням обставин заподіяння шкоди, а саме того, що протиправні дії обвинуваченого була направлені не особисто на заподіяння шкоди потерпілій, а така спричинена випадково при розбиванні скла; тяжкість спричинених потерпілій тілесних ушкоджень, а також величину фізичних та моральних страждань потерпілої.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_4 визнати винним та засудити:

- за ч.1 ст.296 КК України до 2/двох/ років обмеження волі,

- за ч.1 ст.122 КК України до 2/двох/ років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання у виді 2/двох/ років позбавлення волі .

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін 2/два/ роки.

Зобов`язати ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст.76 КК України без дозволу регіональної служби виконання покарань та пробації не покидати межі України , повідомляти про зміну місця проживання, систематично з`являтись на реєстрацію.

Речовий доказ диск відеозапису із камер спостереження приміщення приймального відділення Комунальної міської дитячої лікарні від 13.10.2017 р.-залишити при матеріалах провадження.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_5 5 000 /п`ять тисяч / грн моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1