Справа № 467/23/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.11.2017 р. Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000320 від 06 вересня 2016 року за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южноукраїнськ, Миколаївської області, громадянина України, українця, що має середню спеціальну освіту, не одружений, не працює, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
1) 26 травня 2014 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу 850 гривень, 14.07.2016 року Корабельним районним судом м. Миколаєва штраф замінено на 50 годин громадських робіт, покарання не відбуте;
2) 25 липня 2014 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 15, 69, 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Арбузинського районного суду звільнений від відбування покарання умовно-достроково на 6 місяців 28 днів;
3) 21 липня 2017 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 7 місяців позбавлення волі;
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що 05 вересня 2016 року близько 22 години ОСОБА_6 , маючи умисел, направлений на незаконне заволодіння майном ОСОБА_7 , прийшов до будинку АДРЕСА_2 , проник до приміщення гаражу даного домоволодіння, звідки таємно повторно намагався викрасти шліфувальну машину «STERN AUSTRIA FS 90 X187B», вартістю 340,00 грн., кутову шліфувальну машину «Зеніт», вартістю 663,20 грн., електролобзик «Інтерскол», вартістю 1192,00 грн., шуруповерт «Інтерскол», вартістю 1336,00 грн., телевізор «Feilang», вартістю 200,00 грн., що належать ОСОБА_7 . Вказане майно ОСОБА_6 намагався винести з приміщення гаража та був затриманий на місці вчинення кримінального правопорушення потерпілим ОСОБА_7 , у зв`язку з чим не зміг вчинити усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі, заподіявши при цьому шкоду ОСОБА_7 на загальну суму 3731,20 грн.
Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України визнав повністю, дав покази та підтвердив вчинення злочину при викладених вище обставинах. Він погодився з кількістю та вартістю майна, яким він намагався заволодіти злочинним шляхом, виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.
Зазначив, що за період, який пройшов з дня вчинення злочину, він повністю переоцінив своє життя, життєві цінності, щиро каявся у вчиненому.
Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_6 погодився з думкою прокурора і просив визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з обставинами, що встановлені під час досудового розслідування справи.
Потерпілий в судовому засіданні надав покази, що узгоджуються з обставинами вчинення кримінального правопорушення, викладеними в описовій частині вироку.

Покази обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_7 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ними змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позицій.
Суд переконався, що учасники процесу вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутні сумніви в добровільності їх позицій, роз`яснив наслідки визнання ними фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, що полягають у позбавленні права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для правильної кваліфікації дій обвинуваченого та призначення покарання у відповідності до положень Кримінального Кодексу України.
Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, зробив висновок про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, за обставин, встановлених судом.
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_6 , суд кваліфікує за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у інше приміщення, вчинену повторно.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також те, що згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд визнає його щире каяття.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , судом не встановлено.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного обвинуваченим ОСОБА_6 злочину, який є тяжким злочином проти власності, особливості й обставини вчинення злочину: форму вини (прямий умисел), мотив вчинення злочину, спосіб, стадію вчинення (незакінчений замах), характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали (повне відшкодування шкоди потерпілому шляхом повернення майна); поведінку під час та після вчинення злочинних дій (повністю визнав вину, надав покази).

Також, суд враховує, що обвинувачений раніше засуджувався за вчинення умисних злочинів проти власності, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, не перебуває на обліку лікаря-психіатра, має постійне місце реєстрації та проживання, проживає з батьками, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно не працює, вживає заходи щодо працевлаштування, його стать, вік, стан здоров`я (ВІЛ-інфекція IV кл.ст. хронічний вірусний гепатит «С», рецедивуючий правосторонній плеврит, імуносупресія), формально характеризується за місцем проживання.

Крім того, суд враховує позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання та відсутність у потерпілого, у зв`язку з усуненням завданої шкоди, будь-яких матеріальних претензій, відношення обвинуваченого до вчиненого, наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч.3 ст.185 КК України, з урахуванням ч.3 ст.68 КК України, у виді позбавлення волі.

Так як ОСОБА_6 вчинив злочин до ухвалення вироку від 21 липня 2017 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст.185 КК України, йому слід призначити покарання за сукупністю злочинів відповідно до ч.4 ст. 70 КК України й у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зарахувати покарання, відбуте повністю за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 липня 2017 року за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України, .

Невідбуте покарання, призначене ОСОБА_6 до вчинення злочину, 26 травня 2014 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України та замінене ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14.07.2016 року на 50 годин громадських робіт, належить приєднати до покарання, призначеного за даним вироком за правилами ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України, з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає вісім годин громадських робіт.
Підстав для застосування ст.69 та ст.75 КК України суд не вбачає.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати згідно ст.124 КПК України, що підтверджені документально, належить покласти на обвинуваченого.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 під час розгляду справи не обирався і підстав для його обрання на даний час суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368 - 380 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання в виді 03 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 липня 2017 року більш суворим покаранням за даним вироком призначити ОСОБА_6 покарання у виді 03 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71, ч.1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати покарання за вироком від 26 травня 2014 року Корабельного районного суду м. Миколаєва, ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14.07.2016 року та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 03 (трьох) років 1 (одного) дня позбавлення волі.

Згідно ст.72 КК України в строк покарання зарахувати ОСОБА_6 покарання, відбуте повністю за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 липня 2017 року, з 06 вересня 2016 року до 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та з 21 червня 2017 року по 22 серпня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту виконання вироку.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 349,80 (триста сорок дев`ять гривень 80 коп.) витрат на проведення товарознавчої експертизи.
Речові докази у кримінальному провадженні: шліфувальну машину «STERN AUSTRIA FS 90 X187B», кутову шліфувальну машину «Зеніт», електролобзик «Інтерскол», шуруповерт «Інтерскол», телевізор «Feilang» залишити ОСОБА_7 як власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1