АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/462/2017 Категорія КК України: ч. 2 ст. 307, ч. ст. 309
Головуючий в суді 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0013410 за апеляційними скаргами заступника прокурора міста Києва ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 11 листопада 2016 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, який офіційно не працює, не одружений, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 16.08.2011 Апеляційним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України на 2 роки 1 місяць позбавлення волі, звільнений 23.11.2012 року з Житомирської ВК (№4) Житомирської області по відбуттю строку покарання, 30.05.2014 року повідомлений про підозру СВ Печерським РУ ГУМВС України в м. Києві за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 307 та ч. 2 ст. 309 КК України, -

за участю прокурора: ОСОБА_9

захисника : ОСОБА_8

обвинуваченого: ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 11 листопада 2016 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 307 та ч. 2 ст. 309 КК України, і призначено йому покарання: за ч. 2 ст. 307 КК України - у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років, з конфіскацією всього майна належного йому на праві власності; за ч. 2 ст. 307 КК України - у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років, з конфіскацією всього майна належного йому на праві власності; за ч. 2 ст. 309 КК України - у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Остаточне покарання ОСОБА_7 призначено за сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання біль суворим, у виді 8 (восьми) років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна належного йому на праві власності.

Судом вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.

Як зазначено у вироку, суд визнав доказаним, що ОСОБА_10 , будучи раніше судимим за злочини пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив нові умисні злочини, пов`язані з незаконним збутом та зберіганням наркотичних засобів та психотропних речовин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_11 , у невстановлений досудовим слідством час, за невстановлених досудовим слідством обставин, повторно незаконно придбав невстановленої досудовим слідством особи особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс та незаконно повторно зберігав його по місцю го проживання, з метою подальшого незаконного збуту іншим особам.

В подальшому, 15 вересня 2015 року в період часу з 12:52 години до години, у службовому кабінеті №219 ТВМ-4 Дніпровського РУ ГУ МВС України у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Каунаська, 14/1, згідно постанови про оперативну закупівлю особливо небезпечного наркотичного засобу, працівниками СБНОН Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві у присутності двох понятих, ОСОБА_12 було вручено грошові кошти в сумі 150 гривень, для проведення першого етапу оперативної закупівлі особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу у ОСОБА_7 . Також, ОСОБА_12 було вручено сумку, обладнану пристроєм, призначеним для аудіо та відеофіксації проведення оперативної закупівлі.

Після цього, 15 вересня 2015 року приблизно о 13:10 годині ОСОБА_10 зустрівся з ОСОБА_12 в приміщенні під`їзду по місцю свого мешкання, яке розташоване на 1 поверсі будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Під час зустрічі ОСОБА_10 домовився з ОСОБА_12 про повторний незаконний збут останньому за 150 гривень особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу. Відразу після цього, ОСОБА_12 передав ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 150 гривень, які йому були видані для проведення оперативної закупівлі. У свою чергу ОСОБА_7 передав ОСОБА_12 , тим самим незаконно повторно збув речовину рослинного походження зеленого кольору, що являється особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом.

В подальшому, того ж дня, приблизно о 13:21 годині, в службовому кабінеті сектору БНОН, який знаходиться у приміщенні ТВМ-4 Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Каунаська, 14/1, співробітниками СБНОН Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві, при огляді ОСОБА_12 , із руки останнього, було вилучено речовину рослинного походження зеленого кольору, що являється особливо небе зпечним наркотичним засобом - канабіс, масою 2,8 г, який ОСОБА_11 повторно незаконно збув ОСОБА_12 при проведенні оперативної закупки.

Крім того, ОСОБА_10 , у невстановлений досудовим слідством час, за невстановлених досудовим слідством обставин, повторно незаконно придбав невстановленої досудовим слідством особи психотропну речовину - амфетамін та повторно незаконно зберігав його по місцю свого проживання, з метою подальшого повторного незаконного збуту іншим особам.

Так, 27 вересня 2015 року в період часу з 14:34 години до 14:47 години, у службовому кабінеті № 219 ТВМ-4 Дніпровського РУ ГУМВС України у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Каунаська, 14/1, згідно постанови про оперативну закупівлю психотропних речовин, працівниками СБНОН Дніпровського РУ ГУМВС України у м. Києві, у присутності двох понятих, ОСОБА_12 було вручено грошові кошти в сумі 300 гривень, для проведення другого етапу оперативної закупівлі психотропної речовини - амфетаміну у ОСОБА_7 . Також, ОСОБА_12 було вручено сумку, обладнану пристроєм, призначеним для аудіо та відеофіксації проведення оперативної закупівлі.

Після цього, 27 вересня 2015 року приблизно о 15:20 годині, ОСОБА_7 зустрівся з ОСОБА_12 біля під`їзду по місцю свого мешкання, який розташований біля будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_7 домовився з ОСОБА_12 про повторний незаконний збут останньому за 300 гривень психотропної речовини - амфетаміну. Після цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 пішли вздовж вул. Червоноткацької в м. Києві, де тля будинку № 6 по бульвару Праці в м. Києві ОСОБА_12 передав ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 300 гривень, які йому були видані для ведення оперативної закупівлі. В подальшому за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 22, ОСОБА_7 передав ОСОБА_12 , тим самим повторно незаконно збув, згорток з фольги з порошкоподібною речовиною світлого кольору, що містить психотропну речовину - амфетамін.

В подальшому, того ж дня, тобто 27 вересня 2015 року приблизно о 50 годині, в службовому кабінеті сектору БНОН, який знаходиться у приміщенні ТВМ-4 Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Каунаська, 14/1, співробітниками СБНОН Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві, при огляді ОСОБА_12 , із руки останнього, було вилучено згорток з фольги з порошкоподібною речовиною того кольору, що містить психотропну речовину - амфетамін, масою 0,033 г, який ОСОБА_7 повторно незаконно збув ОСОБА_12 при проведенні оперативної закупки.

Крім того, 27 вересня 2015 року, в період часу з 17:25 години до 19:10 години, працівниками Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві, після проведення двох етапів оперативних закупівель особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу та психотропної речовини - амфетаміну у ОСОБА_13 , був проведений санкціонований обшук по місцю проживання нього за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено та вилучено поліетиленовий пакет з особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 9,16 г, який ОСОБА_7 повторно незаконно придбав та зберігав по місцю г мешкання, для власного вживання, без мети збуту.

Не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, заступник прокурора міста Києва ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити ухвалу, якою вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 309 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; за ч. 2 ст. 307 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 18.08.2016 більш суворим за даним вироком, остаточне покарання визначити у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного обвинуваченому на праві власності. У решті вирок суду залишити без змін..

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ОСОБА_7 вчинив 2 епізоди незаконного збуту наркотичних засобів та психотропних речовин. Кожен з цих епізодів отримав самостійну кримінальну кваліфікацію за ч. 2 ст. 307 КК України. За кожний із 2 епізодів незаконного збуту наркотичних засобів та психотропних речовин обвинуваченому призначено самостійне покарання.

Проте, 2 епізоди злочинної діяльності ОСОБА_14 , пов`язані з незаконним збутом наркотичних засобів та психотропних речовин, повинні отримати єдину спільну кваліфікацію за ч. 2 ст. 307 КК України із урахуванням кваліфікуючої ознаки повторність.

Ухвалюючи вирок від 11.11.2016, Дніпровський районний суд м. Києва проігнорував ту обставину, що ОСОБА_11 раніше судимий 18.08.2016 за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. Тобто, суд першої інстанції мав визначити остаточне покарання обвинуваченому відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України. Однак це положення закону України про кримінальну відповідальність до обвинуваченого не було застосовано.

Від захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 надійшла апеляційна скарга, у якій він просить скасувати вирок суду в частині звинувачення, передбаченого ст.ст. 307 ч.2, 307 ч.2 КК України, у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду викладеним у вироку фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Кримінальне провадження за даним звинуваченням закрити у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпаністю можливостей їх отримання.

Захисник вважає, що вирок суду першої інстанції в частині вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 307 ч. 2, 307 ч.2 КК України, згідно до вимог ст.409 КПК України, підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду викладеним у вироку фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Виносячи даний вирок, Дніпровський районний суд м. Києва грубо порушив ст.370 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд, визнаючи доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 307 ч. 2, 307 ч. 2 КК України незаконно та безпідставно послався на показання свідків, які були допитані в залі судового засідання, а саме на показання ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 як на докази, що доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні вказаних злочинів.

Як вбачається з даних свідчень, зафіксованих в обвинувальному вироку, дані свідки були запрошені в якості понятих під час нібито проведення оперативних закупок наркотиків, але вказані свідки не могли пояснити суду обставини проведення самих оперативних закупок. Не могли засвідчити час їх проведення, місця та відносно кого були проведені дані закупки. Дані свідки лише підтвердили факт, що особі, яка мала нібито провести оперативні закупки, видавались гроші для її проведення, ця особа кудись відлучалась та була відсутня деякий час. Більше того, пояснення ОСОБА_19 та ОСОБА_17 відрізняються між собою. Дані показання згідно ст.ст. 95, 97 КПК України не могли бути визнані судом як належні та допустимі.

Крім цього, суд першої інстанції у вироку безпідставно та незаконно послався на документи, надані прокурором на доведення обвинувачення, дослідивши їх в судовому засіданні, суд визнав ці документи як докази, що є допустимими та доводять винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 .

Проте, надані прокурором документи не мають жодного доказу, що прямо доводив би обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме - подію злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення збуту наркотиків), причетність ОСОБА_7 у вчиненні даного злочину та його вину у вчиненні даних злочинів, вони є неналежними та недопустимими доказами.

В доповненнях до апеляційної скарги захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду за звинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 307 ч. 2, 307 ч. 2, 309 ч. 2 КК України, у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Кримінальне провадження закрити у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпаністю можливостей їх отримання.

Вважає, що допущенні судом першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження порушення стосуються і злочину, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, оскільки не може бути визнаний належним та допустимим доказ, що доводить винуватість ОСОБА_7 також і у незаконному придбанні та зберіганні за місцем свого проживання наркотичного засобу для власного вживання без мети збуту (протокол обшуку квартири ОСОБА_7 , згідно якого з квартири ОСОБА_7 крім грошей був вилучений наркотичний засіб канабіс загальною масою 9,16 гр.), оскільки дана слідча дія проводилась з явним порушенням КПК України, а саме: працівники міліції, порушуючи ст. 223 КПК України, запросили в якості понятого зацікавлену особу колишнього працівника карного розшуку ОСОБА_20 , з яким у ОСОБА_7 склалися неприязні стосунки. Саме з цих підстав також не можуть бути визнані належними та допустимими допит в якості свідка ОСОБА_20 , висновок експерта №3004 від 30.09.2015 року, згідно якого вилучена з квартири ОСОБА_13 речовина є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 9,16 гр., та постанова від 30.09.2015 року, згідно якої вилучена з квартири ОСОБА_7 речовина, що містить наркотичний засіб - канабіс, визнана речовим доказом у кримінальному провадженні..

Крім визнання ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ст. 309 ч. 2 КК України, що явно не достатньо, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази, що підтверджують його винуватість у незаконному придбанні та зберіганні за місцем свого проживання наркотичного засобу для власного вживання без мети збуту.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду в частині звинувачення, передбаченого ст. ст. 307 ч. 2, 307 ч. 2 КК України, а кримінальне провадження за даним звинуваченням закрити у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпаністю можливостей їх отримання. А в частині звинувачення, передбаченого ст. 309 ч. 2 КК України змінити вирок суду в бік пом`якшення призначеного судом покарання, так як воно за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального провадження та особі обвинуваченого.

В обґрунтування своїх вимог обвинувачений зазначає, що суд, порушуючи діючі норми КПК України, визнав надані прокурором документи як докази, що підтверджують його винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 307 ч. 2, 307 ч. 2 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 вказує, що ніколи нікому ніяких наркотичних засобів та психотропних речовин не продавав, бо у нього не було у цьому необхідності, оскільки він працював і заробляв достатньо коштів для життя. Крім того, він у батьків один і вони ніколи йому не відмовляли в додаткових коштах. Він дійсно страждає від наркоманії та є наркозалежним, про це було відомо працівникам міліції і вони сфабрикували справу.

Також обвинувачений посилається на доводи, аналогічні тим, які викладені в апеляційній скарзі захисника.

Розглянувши кримінальне провадження в межах апеляційних скарг, заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_6 , та заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , які підтримали свої апеляційні скарги та заперечували проти задоволення апеляційної скарги заступника прокурора міста Києва ОСОБА_6 , провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора міста Києва ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

У відповідності зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 307 та ч. 2 ст. 309 КК України, вказані вимоги кримінального і кримінального процесуального законодавства дотримані.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України підтверджується ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 01 вересня 2015 року по проведенню негласних слідчих (розшукових) дій, аудіо-, відео- контролю особи, постановами прокурора прокуратури Дніпровського району м. Києва від 10 вересня 2015 року та від 23 вересня 2015 року про проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки наркотичних та психотропних речовин, матеріалами оперативних закупок, протоколами огляду місця події, висновками експертиз, протоколом обшуку, речовими доказами, показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_21 , ОСОБА_16 , ОСОБА_22 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , та іншими наведеними у вироку суду першої інстанції доказами, які є належними та допустимими, зібраними у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону, та повністю спростовують доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 про відсутність в діях обвинуваченого складу кримінальних правопорушень та недотримання вимог закону при проведенні досудового слідства та розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, які є необґрунтованими та безпідставними, не відповідають встановленим фактичним обставинам та матеріалам кримінального провадження.

Суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив зібрані у справі докази з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, і прийняв законне та обґрунтоване рішення у справі, належним чином мотивував у вироку свої висновки, при наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, зазначив чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

За таких обставин доводи апеляційної скарги захисника про необхідність скасування вироку суду за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 307 ч. 2, 307 ч. 2, 309 ч. 2 КК України, а обвинуваченого ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 307 ч. 2, 307 ч. 2 КК України та закриття кримінального провадження є безпідставними та не підтверджені належними доказами, а тому задоволенню не підлягають.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить закрити кримінальне провадження лише в частині обвинуваченням його у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 307 ч. 2, 307 ч. 2 КК України, визнаючи вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 408, п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для зміни вироку суду є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Доводи апеляційної скарги заступника прокурора міста Києва ОСОБА_6 про необхідність зміни вироку суду, оскільки 2 епізоди злочинної діяльності ОСОБА_14 , пов`язані з незаконним збутом наркотичних засобів та психотропних речовин, повинні отримати єдину спільну кваліфікацію за ч. 2 ст. 307 КК України, із урахуванням кваліфікуючої ознаки повторність з призначенням одного покарання, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги заступника прокурора міста Києва ОСОБА_6 є безпідставними та не відповідають вимогам кримінального процесуального законодавства, а тому задоволенню не підлягають, так як покарання за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 70 КК України у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна обвинуваченого призначене у відповідності з вимогами ст. ст. 50, 65 КК України та відповідає тяжкості вчиненого, фактичних обставин справи та особі обвинуваченого, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги заступника прокурора міста Києва ОСОБА_6 про необхідність застосування ч. 4 ст. 70 КК України та призначення ОСОБА_7 покарання з урахуванням вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 18 серпня 2016 року за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 2 років позбавлення волі є необґрунтованим, так як в матеріалах кримінального провадження відсутні копія вироку або інші належні відомості про його ухвалення, не додані відповідні дані і до апеляційної скарги прокурора. При наявності відповідних підстав це питання може бути вирішено в порядку виконання вироків відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора міста Києва ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 задоволенню не підлягають. Вирок суду першої інстанції підлягає зміні з виключенням із мотивувальної та резолютивної частини вироку додаткової кваліфікації за ч. 2 ст. 307 КК України та призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності.

Колегія суддів вважає за доцільне вважати засудженим ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК України до 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності, за ч. 2 ст. 309 КК України до 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України вважати ОСОБА_7 засудженим до 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності.

Як передбачено ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Колегія суддів вважає за необхідне в порядку ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 12 листопада 2016 року по 20 червня 2017 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 11 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 307 та ч. 2 ст. 309 КК України змінити.

Виключити із мотивувальної та резолютивної частини вказаного вироку додаткову кваліфікацію за ч. 2 ст. 307 КК України та вважати його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 2 ст. 309 КК України.

Виключити із резолютивної частини вироку призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності.

Вважати засудженим ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК України до 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності, за ч. 2 ст. 309 КК України до 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України вважати ОСОБА_7 засудженим до 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 12 листопада 2016 року по 20 червня 2017 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Врешті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді:

_________________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4