справа № 208/8974/13-к
провадження № 1-кп/208/7/17
УХВАЛА
23 жовтня 2017 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7

при вирішенні питання доцільності продовження тримання під вартою обвинувачених по кримінальному провадженню за обвинувальним актом, що надійшов до суду з Дніпродзержинської місцевої прокуратури по обвинуваченню ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого п.п.6,12, ч.2 ст.115 КК України, та ОСОБА_4 обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого п.п.6,12, ч.2 ст.115 КК України. Під час судового розгляду до обвинувачених застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

ВСТАНОВИВ:
Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, від Дніпродзержинської місцевої прокуратури отримано обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 , та ОСОБА_4 за п.п.6,12, ч.2 ст.115 КК України.

Ухвалою Заводського районного суду від 28.08.2017 року дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_8 , та ОСОБА_4 було продовжено до 25.10.2017 р.

У судовому засіданні прокурор висловив думку про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , та ОСОБА_4 , оскільки ризики, визначені ст.177 КПК України не зменшилися, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу немає.

Обвинувачений ОСОБА_8 залишає розгляд цього питання на розсуд суду, його захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні проти задоволення вказаного клопотання заперечили, вважає, що ризики, передбачені ст.177 КПК України відпали, треба змінити запобіжний захід на більш м`який домашній арешт.

Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні проти задоволення вказаного клопотання заперечили, вважають, що ризики, передбачені ст.177 КПК України відпали, треба змінити запобіжний захід на більш м`який домашній арешт, дуже тривалий час вона перебуває під вартою, має певні захворювання, в умовах сізо їй не надається медична допомога, фельдшер не зьявляється місяцями, на її скарги щодо відсутності лікування не має жодної реакції, стан її здоровья лише погіршується, з ногами дуже погано, лише саме тяжкість злочину, який їй інкримінується не може бути підставою для продовження тримання під вартою, жодним чином на свідків через стільки років вона не вплине.

Згідно з положенням ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

При вирішенні вказаного питання судом приймалось до уваги те, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя, тяжкість можливих наслідків уникнення від слідства і серйозність пред`явленого обвинувачення, необхідність попередити тиск на свідків. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи.

Так, ОСОБА_8 , та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, за яке відповідно до ч.5 ст.12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, а тому, не зважаючи на всі позитивні характеристики, наведені захистом, не зважаючи на наявність у обвинувачених міцних соціальних зв`язків, наявність певних захворювань, суд вважає наявними ризик, що ОСОБА_8 , та ОСОБА_4 перебуваючи на волі, зможуть вчинити спроби переховуватись від суду, з огляду на покарання, яке їм загрожує у випадку встановлення судом їх винності.

Суд заслухавши думку прокурора, обвинувачених, їх захисників приходить до висновку, що обраний обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, що були підставою для застосування щодо ОСОБА_8 , та ОСОБА_4 такого запобіжного заходу як взяття під варту, не зменшилися та не перестали існувати, обставини, що враховувалися суддею при обранні ОСОБА_8 , та ОСОБА_4 заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, підстав для застосування стосовно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не має.

Керуючись ст.ст.177,178,183,197,315,316,331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20.12.2017 року.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_4 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20.12.2017 року.

Продовжити розгляд справи у відкритому судовому засіданні за участю учасників кримінального.

Суддя ОСОБА_1