Справа № 487/4642/17
Провадження № 1-кп/487/461/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.10.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6
розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000110, відносно ОСОБА_6 , за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 368 КК України,
ВСТАНОВИВ:
До Заводського районного суду м. Миколаєва надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 368 КК України.
Ухвалою суду від 15.09.2017 року по справі призначено підготовче судове засідання.
В підготовчому судовому засіданні прокурор вважав можливим призначити обвинувальний акт до судового розгляду.
Захисники обвинуваченої та обвинувачена заявили клопотання про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам кримінально-процесуального законодавства.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, приходить до наступного:
Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Тобто, обвинувальний акт прокурора є особливим процесуальним рішенням, яким завершується досудове розслідування.
Призначивши своєю ухвалою судовий розгляд на підставі обвинувального акту (ч. 1 ст.316 КПК України), суд тим самим відкриває прокурору шлях до реалізації ним свого конституційного права і обов`язку щодо підтримання державного обвинувачення (п. 1 ст.121 Конституції України).
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засідання суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Вичерпний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, визначено ч. 2 ст. 291 КПК України.
Таким чином, у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт перевіряється на відповідність саме вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України, тобто, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання самого обвинувачення.
Згідно обвинувального акту органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у тому, що, перебуваючи на посаді старшого лікаря Миколаївської загальноосвітньої санаторної школи-інтернат І-ІІІ ступенів № 7 Миколаївської обласної ради, вона підбурила ОСОБА_7 до надання обласному позаштатному дитячому кардіоревматологу УОЗ МОДА ОСОБА_8 неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів в сумі 200 доларів США за вчинення тою з використанням свого службового становища дій з оформлення та видачі висновку, який дозволить за медичними показниками здійснити відбір малолітньої ОСОБА_9 для зарахування до санаторної школи-інтернату № 7, а також прийняття рішення у складі комісії щодо відбору зазначеної дитини для зарахування до закладу. Тобто, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369 КК України (підбурювання до надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища).
Крім того, у зв`язку з пособництвом в одержанні 14.06.2017 року обласним позаштатним дитячим кардіоревматологом УОЗ МОДА ОСОБА_8 від ОСОБА_7 неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів в сумі 200 доларів США за вчинення з використанням свого службового становища дій з оформлення та видачі висновку, який дозволить за медичними показниками здійснити відбір малолітньої ОСОБА_9 для зарахування до санаторної школи-інтернату № 7, а також прийняття рішення у складі комісії щодо відбору зазначеної дитини для зарахування до закладу, ОСОБА_6 також підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 368 КК України (пособництво в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища).
Аналіз змісту обвинувального акту вказує, перш за все, на наявність певних протиріч, а саме: за даним обвинувальним актом ОСОБА_6 є обвинуваченою, яка за змістом акту не обвинувачується, а підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369 КК України.
По друге, ОСОБА_6 органом досудового розслідування підозрюється у вчиненні злочинів, що скоєні у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг.
Однак, зі змісту обвинувального акту не вбачається чи є ОСОБА_6 або ОСОБА_8 службовою особою в розумінні примітки до ст. 364 КК України, чи наділена ОСОБА_8 такими повноваженнями як оформлення та видача висновку, який дозволяє за медичними показниками здійснювати відбір дітей для зарахування до санаторної школи - інтернату № 7.
У обвинувальному акті не зазначено з якого часу ОСОБА_6 та ОСОБА_8 працюють на зазначених посадах, якими повноваженнями наділенні, що конкретно відноситься до їх посадових обов`язків, якими нормативно-правовими актами це передбачено та врегульоване, відсутнє посилання і на корисливий мотив у діях ОСОБА_6 , що також є основним елементом складу службових злочинів.
У міжнародних джерелах права, зокрема в Конвенції, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» частини третьої статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Практика Європейського суду з прав людини (далі - Європейський суд) орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року).
Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року.
При цьому Суд звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому (Постанова Верховного Суду України від 24.11.2016 року № 5-328кс16).
Таким чином, суд вважає, що даний обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, що унеможливлює призначення кримінального провадження за цим обвинувальним актом до судового розгляду.
Керуючись ч. 2 ст. 291, п.3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000110, відносно ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 368 КК України повернути прокурору Миколаївської області.
Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1