АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1497/17 Справа № 187/1501/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3

- ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро матеріали кримінального провадження № 0000017 за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора, який приймав участь при здійсненні розгляду у суді першої інстанції на вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2017 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новопідкряж, Царичанського району, Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 :

За вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України;

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

потерпілого - ОСОБА_10

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарння у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування призначеного покарання з випробувальним строком на 3 роки та на нього покладені зобов`язання визначені ст. 76 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 70 000 (сімдесят тисяч) гривень. В іншій частині позову ОСОБА_10 відмовлено.

Вирішено питанння стосовно процесуальних витрат.

Вирішено питання про речові докази в порядку ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням адвокат ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційнк скаргу в якій просить вирок суду скасувати, в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, та просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України невинним та виправдати останнього, при цьому у задоволенні цивільного позову про відшкодування моральної шкоди відмовити в повному обсязі.

Свої доводи обґрунтовує тим, що у обвинуваченого не було умислу на спричинення тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, оскільки постріл відбувся випадково, а саме, коли потерпілий ОСОБА_10 набігав на обвинуваченого ОСОБА_7 , останній відступив назад, оступився, палець правої руки зіскочив та випадково нажав на гачок, внаслідок чого відбувся постріл у землю попереду близько на 2 м, а потерпілий в цей час вбіг в зону ураження та від пострілу впав, а тому в даному випадку вбачається необережне поводження зі зброєю.

При цьому вказує на те, що обвинувачений діяв в межах необхідної оборони. Також адвокат зазначає, що потерпілий, який перебував в стані алкогольного сп`яніння, сам спровокував обвинуваченого.

Крім цього обвинувачений ОСОБА_7 має позитивну характеристику, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, вину визнав та щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, частково відшкодував шкоду завдану потерпілому, спочатку передав потерпілому ОСОБА_10 10 000 грн., а пізніше намагався передати 30 000 грн., однак останній відмовився їх взяти, також обвинувачений є учасником бойових дій в Афганістані, за що нагороджений грамотою та медалями, має ряд хвороб, які потребують стаціонарного лікування. Також адвокат ОСОБА_6 зазначає, що колектив воїнів інтернаціоналістів Царичанського району та храм Православної Церкви м. Дніпро готові взяти обвинуваченого ОСОБА_7 на поруки. Крім цього суд першої інстанції не взяв до уваги характеристику потерпілого, який за словами сільського голови ОСОБА_11 є людиною, яка зловживає спиртними напоями, також потерпілий ОСОБА_10 навіть під час судового засідання перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння вів себе неадекватно голосно реготав, перебивав свідка. Також адвокат зазначає, що суд першої інстанції стягуючи з обвинуваченого на користь потерпілого 70 000 грн. моральної шкоди, жодним чином не обґрунтував розмір даної суми.

Також не погоджуючись з прийнятим рішенням прокурор, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції подав апеляційну скаргу в якій не оскаржуючи фактичні обставини справи та доведеність вини обвинуваченого, просить вирок суду скасувати в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, при цьому ухвалити новий вирок та призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 6 років позбавлення волі без застосування ст. 75 КК України. При цьому прокурор вказує на те, що обвинувачений вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких із застосуванням вогнепальної зброї, вину не визнав. Також суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги покази голови Новопідкрязької сільської ради про те, що обвинувачений продовжує пиячити та вчиняти дебоші, схильний до насильства в сім`ї та конфліктів з односельцями.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 засуджено за те, що він, 13.11.2012 року приблизно о 13.00 годині, він, ОСОБА_10 , ОСОБА_12 знаходячись в приміщенні літньої кухні домоволодіння належного останньому, розташованого за адресою АДРЕСА_1 розпивали спиртні напої, та під час вживання спиртного, поміж ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , виникла сварка з приводу неодноразового нарікання ОСОБА_10 на те, що ОСОБА_7 являється поганим господарем, не допомагає вдома своїй дружині, ображає її, у своєму житті нічого особисто не досяг, цим самим умисно принижував ОСОБА_7 перед присутнім ОСОБА_12 ..

Почувши вказаний інцидент дружина обвинуваченого - ОСОБА_13 , з метою уникнення конфлікту за вищезазначених обставин, попрохала ОСОБА_10 покинути належне їм домоволодіння, на що останній беззаперечно погодився та пішов у невідомому напрямку.

В подальшому, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , з метою продовжити вживати спиртне пішли до домоволодіння належного останньому, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , де близько 14.40 годин до вказаного домоволодіння зайшов ОСОБА_10 , який помітивши ОСОБА_7 знову продовжив ображати його нецензурною лайкою та схопивши за верхній одяг почав штовхатися. Вказані події помітив син ОСОБА_12 , неповнолітній ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який втрутився в їхню розмову, щоб інцидент не переріс в обопільну бійку і заспокоїв ОСОБА_10 ..

В цей час до вказаного будинку прийшла ОСОБА_13 та побачивши агресивно налаштованого ОСОБА_10 попрохала свого чоловіка, з метою уникнення конфлікту, піти з вказаного домоволодіння, на що останній погодився та попрямував додому.

Перебуваючи вдома та не дочекавшись дружини, близько 16.40 годин, ОСОБА_7 з метою налякати ОСОБА_10 та забрати дружину додому, дістав із сейфа належну йому мисливську рушницю марки «ІЖ-18» 16-го калібру, склав її, взяв 2 патрони заряджених шротом № 6 та попрямував до домоволодіння ОСОБА_12 , в якому, як він гадав, ОСОБА_10 насильно утримує його дружину ОСОБА_13 .

Знаходячись, приблизно о 17.10 год., біля будинку ОСОБА_12 погукав дружину та не дочекавшись відповіді здійснив один постріл у повітря.

З будинку вийшов ОСОБА_12 , який запропонував ОСОБА_7 залишити подвір`я.

В цей час з будинку вибіг ОСОБА_10 , який з погрозами, що відбере рушницю та з нецензурною лайкою почав рухатися на ОСОБА_7 .. Однак, ОСОБА_7 з метою налякати та зупинити ОСОБА_10 шляхом спричинення тяжких тілесних ушкоджень, демонстративно зарядив мисливську рушницю патроном та умисно здійснив постріл в область його ніг, влучивши в ліву гомілку, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді шротового вогнепального поранення лівої гомілки, відкритого перелому кісток лівої гомілки в середній третині зі зміщенням уламків, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, захисника адвоката ОСОБА_6 , який також підтримав свою апеляцію, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляцію свого захисника, та які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, прокурора, який підтримав апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції і заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали справи, вивчивши і проаналізувавши доводи, що містяться в апеляціях, зіставивши їх з наявними в справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, а також про юридичну кваліфікацію їх дій є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені представленими у справі доказами, належно оцінені та викладені у вироку.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченої та на кваліфікацію її дій, не виявлено.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

На думку колегії суддів суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України, оскільки його винність підтверджується як суб`єктивними, так і об`єктивними доказами по справі.

Доводи апеляції захисника ОСОБА_6 про те, що у обвинуваченого не було умислу на спричинення тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони є надуманими і спростовуються доказами, наведеними судом першої інстанції у вироку.

З показів самого ОСОБА_7 які він надавав у суді першої інстанції вбачається, що обвинувачений хоча і не визнав своєї провини, однак не заперечував того факту, що він спричинив потерпілому тілесні ушкодження, вистріливши з рушниці.

Винність ОСОБА_7 в скоєні інкримінованого злочину повністю підтверджується показами потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , висновком експерта № Е 60 від 25.03.2013 року.

З показів потерпілого ОСОБА_10 даних в суді першої інстанції вбачається, що 13.11.2012 року, він разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_7 розпивали спиртне вдома у останнього. Потім він пішов з домоволодіння ОСОБА_7 , а коли повернувся дружина ОСОБА_16 повідомила йому що її чоловік у ОСОБА_12 .. Тоді він пішов додому до ОСОБА_12 у якого був ОСОБА_7 , при цьому який був час він не пам`ятає, але на вулиці вже було темно. У ОСОБА_12 вдома між ним та ОСОБА_7 виникла словесна сварка, в ході якої вони ображали один одного нецензурною лайкою та трохи поштовхалися, після чого ОСОБА_7 пішов у невідомому напрямку. Через деякий час, точно не пам`ятає до двору повернувся ОСОБА_7 та почав кричати, щоб він вийшов до нього. Виглянувши у вікно побачив, що ОСОБА_7 стоїть з мисливською рушницею. Він вирішив вийти на подвір`я, щоб заспокоїти ОСОБА_7 , при цьому в руках нічого не тримав. Вийшовши з будинку, він побачив, що по центру двору стоїть ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , до яких він одразу попрямував. В ході того, як він рухався, говорив ОСОБА_7 про те, що навіщо йому рушниця і, що «давай розберемося без неї», але ОСОБА_7 наставив рушницю на нього в область нижньої частини живота та сказав, що він вже добалакався. І в той час, коли він вже знаходився на відстані близько 2 м від ОСОБА_7 , намагався відскочити вліво, бо злякався, що погрози можуть бути реальними, та в цей час почув постріл та одразу відчув біль в лівій нозі та впав на землю.

Свідок ОСОБА_13 в суді першої інстанції також показала, що 13.11.2012 року, її чоловік, ОСОБА_12 та ОСОБА_10 розпивали спиртне в їх будинку, де потерпілий став чіплятися до її чоловіка та повчати як треба поводитися з дружиною, а пізніше і в домоволодінні ОСОБА_12 продовжував ображати її чоловіка, після чого останній пішов додому. Пізніше вона почула як її чоловік викрикував її ім`я, перебуваючи на подвір`ї, та почула звук пострілу. Після чого, ОСОБА_10 вибіг на подвір`я. Вона одразу вийшла за ОСОБА_10 , почула постріл та побачила, що її чоловік, який вже перебував на виході з подвір`я, лежить на спині з рушницею в руці, а ОСОБА_10 лежав на її чоловікові. Вона потім підбігла до чоловіка, який лежав на землі, і забрала в нього рушницю і вибігла із подвір`я. Як здійснював другий постріл її чоловік в потерпілого вона не бачила.

З показів свідка ОСОБА_12 вбачається, що 13.11.2012 року, він з ОСОБА_10 та ОСОБА_7 розпивали спиртне в будинку останнього, де ОСОБА_10 почав ображати ОСОБА_7 ..Також підтвердив, що коли вони були у нього вдома прийшов ОСОБА_10 знову почав чіплятися до обвинуваченого, висловлюватися нецензурною лайкою, та вхопивши за одяг почали штовхатися. Проте їх розборонив його син ОСОБА_14 .. Пізніше, точного часу сказати не може, на подвір`ї було вже темно, ОСОБА_13 попросила його вийти на подвір`я та заспокоїти ОСОБА_7 .. Коли він вийшов з будинку, то побачив, що у ОСОБА_7 в руках рушниця. Він попросив останнього піти додому, бо ОСОБА_10 намагається вискочити на подвір`я, і коли вони вже виходили з подвір`я його домоволодіння, як він почув, що ОСОБА_10 вибіг з будинку. Потім почув постріл, і коли повернувся, то побачив, що ОСОБА_7 лежить на спині на землі, а ОСОБА_10 лежав біля останнього поряд. На нозі у потерпілого була кривава рана. Коли ОСОБА_10 набігав на ОСОБА_7 , то в руках потерпілого нічого не бачив. Момент пострілу та як ОСОБА_7 заряджав рушницю не бачив.

Аналогічні покази надали в судовому засіданні у суді першої інстанції свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ..

Відповідно до медичних довідок від 13.11.2012 року, потерпілий ОСОБА_10 був доставлений до Царичанської ЦРЛ з запахом алкоголю та з діагнозом вогнепальне поранення лівої гомілки з відкритим переломом обох кісток лівої гомілки, а ОСОБА_7 був доставлений до Царичанської ЦРЛ з діагнозом - алкогольне сп`яніння.

З висновку експерта №44/07-255 від 18.12.2012 року вбачається, що рушниця вилучена 13.11.2012 року за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_7 , є гладкоствольною вогнепальною зброєю - одноствольною мисливською рушницею моделі ІЖ-К 16 калібру промислового виробництва з заводським номером " НОМЕР_1 ", яка придатна для стрільби.

Згідно висновку експерта №Е 60 від 25.03.2013 року, у потерпілого ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді шротового вогнепального поранення лівої гомілки, відкритого перелому кісток лівої гомілки в середній третині зі зміщенням уламків. Дані ушкодження могли бути завдані від пострілу із рушниці в ліву ногу патроном, зарядженим шротом. Ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя.

Крім цього в судовому засіданні у суді першої інстанції був допитаний судмедексперт ОСОБА_17 , який в судовому засіданні пояснив, що у потерпілого була значна втрата крові, та він був у стані сильного алкогольного сп`яніння. Рушниця була заряджена шротом, дріб летить кучно і не розсіюється. Постріл зроблений контейнером. У потерпілого була одна велика рана, близько 15х20 см. Рану зшити можливості не було, лікування проводилося відкритим методом.

Також відповідно до протоколів проведення слідчого експерименту від 29.05.2013 року за участю ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , вказані учасники спочатку розповіли, а потім показали, яке було взаємо розташування обвинуваченого та потерпілого в момент пострілу та після.

При цьому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано сприйняв як доказ протокол зазначеного експерименту саме в частині, що потерпілий біг в сторону обвинуваченого, рушниця була наведена в бік потерпілого, однак ствол рушниці знаходився більше під кутом вниз.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 злочинного умислу на спричинення потерпілому ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, виходячи з спрямованості, характеру, кількості та локалізації встановлених експертом тілесних ушкоджень. Зазначені обставини, прямо вказують на наявність злочинного наміру ОСОБА_7 на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Колегія суддів не вбачає підстав сумніватися в висновках вищезазначених експертиз та показах експерта, даних в судовому засіданні.

Також доводи апеляції захисника про те, що нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 були вчинені з метою необхідної оборони, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 сам прийшов з рушницею до домоволодіння ОСОБА_12 , в якому знаходився потерпілий ОСОБА_10 , при цьому у вказаний час життю та здоров`ю ні його, ані його дружині ніхто не загрожував.

Також доводи адвоката про те, що обвинувачений здійснив постріл випадково з необережності, колегія суддів також вважає безпідставними та такими, що спростовуються показами потерпілого, свідка ОСОБА_14 , експерта та висновком експерта №Е 60 від 25.03.2013 року, при цьому як було встановлено в судовому засіданні, обвинувачений не прийняв жодних дій, щоб відвернути даний постріл.

З урахуванням вище зазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляції захисника ОСОБА_6 про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону є надуманими і не обґрунтованими, та такими, що не можуть бути підставою для скасування вироку та виправдання ОСОБА_7 ..

Стосовно доводів апеляції прокурора про скасування вироку суду щодо ОСОБА_7 в зв`язку з м`якістю призначеного покарання, то колегія суддів вважає їх обгрунтованими та вмотивованими але такими що підлягають частковому задоволенню, оскільки при призначенні покарання засудженому, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України не досить об`єктивно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані які характеризують особу винного, а також сукупність всіх обставин у справі.

Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Виходячи з положень статті 50 КК України рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням вважається неправильним, якщо при цьому судом першої інстанції порушено вимоги статті 75 КК України.

Згідно до положень частини першої статті 75 КК України, суд, звільняє винного від відбування покарання з випробуванням, якщо, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.

Так, суд першої інстанції, застосовуючи положення ч. 1 ст. 75 КК України, у прийнятому рішенні не мотивував та належним чином не врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який вчинив злочин із застосуванням вогнепальної зброї, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вину не визнав, шкоду завдану злочином не відшкодував.

Дані про особу обвинуваченого навпаки свідчать про підвищений рівень суспільної його небезпеки та унеможливлюють застосування до нього положень статей 75 і 76 КК України, а також вказують на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи роз`яснення, які містяться в п. п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, при призначенні покарання з іспитовим строком необхідно враховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Як зазначено у вироку, місцевий суд, при призначенні ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі зі звільненням його від відбуття покарання з випробуванням, послався лише на можливість його застосування врахувавши віктивну поведінку потерпілого та жодним чином не мотивував можливість звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням відповідно до вимог ч . 1 ст. 75 КК України.

Однак з таким рішенням колегія суддів погодиться не може та вважає, що воно прийнято без належного урахування усіх обставин кримінального провадження, зокрема: ступеня тяжкості вчинених злочинів, способу та суб`єктивного ставлення засудженого до скоєного. Крім того, в достатній мірі залишилися не враховані дані про особу ОСОБА_7 , який характеризується позитивно в організації воїнів - інтернаціоналістів, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Усе наведене у своїй сукупності свідчить про значну суспільну небезпечність обвинуваченого.

Враховуючи вищевикладене, а також керуючись ч. 2 ст. 439 КПК України, відповідно до якої вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання підлягає скасуванню, з ухваленням апеляційним судом нового вироку.

Ухвалюючи новий вирок та вирішуючи питання про призначення ОСОБА_18 покарання, колегія суддів, відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно зі статтею 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який характеризується опосередковано, раніше не судимий, відсутність обставин що пом`якшують покарання та наявність обставини, що обтяжує покарання скоєнні злочину в стані алкогольного сп`яніння і вважає за можливе призначити покарання у межах санкцій передбачених ч. 1 ст. 121 КК України, у виді позбавлення волі з реальним відбуттям покарання.

Таке покарання, на думку колегії суддів, відповідає вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, є відповідним вчиненому кримінальному правопорушенню, а також за своїм видом та розміром необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора, який приймав участь при здійсненні розгляду у суді першої інстанції задовольнити частково.

Вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2017 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання, скасувати.

Ухвалити в цій частині свій вирок, яким призначити покарання за ч. 1 ст. 121 КК України ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку в судову палату у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців, з дня проголошення вироку судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому і прокурору та не пізніше наступного дня надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми у судовому засіданні.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

_____________ ____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4