1-кс/754/2547/17
У Х В А Л А
Іменем України
20 жовтня 2017 року Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю слідчого ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Деснянського районного суду м. Києва, клопотання старшого слідчого Деснянського УП ГУНП у м. Києві підполковника поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000087 від 27.06.2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
18.10.2017 року старший слідчий Деснянського УП ГУНП у м. Києві підполковник поліції ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, погодженим прокурором Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно грошові кошти в сумі 7663 грн. (з них 6500 з лівої кишені куртки та 1163 грн. з правої кишені куртки); витяг з аналітичної бази «Амор» на ім`я ОСОБА_5 ; чоловічу куртку, бежевого кольору, з надписом «Yes man», розмір XL; мобільний телефон «Huawei» Р70 імей: НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 ; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 ( НОМЕР_2 ); паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 ( НОМЕР_3 ), щодо належності яких заперечував ОСОБА_6 під час затримання.
В обгрунтування клопотання слідчий зазначає, що у провадженні СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0000087 від 27.06.2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.06.2017, у денний час доби, ОСОБА_9 , перебуваючи у приміщенні службового кабінету № 9 Вишгородського районного відділу Управління ДМС у Київській області, який знаходиться за адресою: Київська обл., м. Вишгород, вул., Кургузова, 3, з метою отримання паспорта громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм для себе, а також ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , інтереси яких від представляє на підставі відповідної довіреності, звернувся до ОСОБА_6 , що обіймає посаду головного спеціаліста Вишгородського районного відділу Управління ДМС у Київській області, задля отримання належної допомоги згідно вимог Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 152 від 07.05.2014 (далі - Порядок), в межах компетенції останнього.

Під час розмови, у ОСОБА_10 виник умисел, направлений на одержання від ОСОБА_9 неправомірної вигоди для себе шляхом її вимагання, після чого він повідомив, що може здійснити вплив на невстановлену службову особу Паспортного сервісу ДП «Документ» для забезпечення позачергового обслуговування ОСОБА_9 , а також осіб, інтереси яких він представляє, уникнення сплати адміністративного збору, визначеного Порядком, прискорення процедури видачі паспортів громадян України для виїзду за кордон з безконтактними електронними носіями, при цьому висловивши останньому вимогу надати неправомірну вимогу в розмірі 9000 грн. за видачу 3 зазначених документів, тобто 3000 грн. за одиницю, створивши враження щодо наявності у нього таких можливостей. Одночасно, ОСОБА_10 висловив ОСОБА_9 погрозу прийняття рішення щодо відмови у видачі йому та довірителям даних паспортів, тим самим суттєво обмеживши права і законні інтереси вказаних осіб. На зазначену пропозицію ОСОБА_9 погодився, оскільки у такий спосіб сподівався запобігти можливим негативним наслідкам для себе, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Після того, у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, ОСОБА_6 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, запропонував невстановленій службовій особі Паспортного сервісу державного підприємства «Документ», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Петропавлівська, 6, вчинити дії в інтересах перелічених осіб задля видачі їм паспортів громадян України для виїзду за кордон, при цьому посилаючись на технічні проблеми, які унеможливили належне функціонування програмного забезпечення Вишгородського районного відділу Управління ДМС у Київській області та подальше виготовлення документів, в якості мотивування неможливості видачі паспортів саме Вишгородським РВ УДМС у Київській області, на що зазначена службова особа погодилася.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, 11.07.2017, у денний час доби, ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні службового кабінету № 9 Вишгородського РВ УДМС у Київській області, який знаходиться за адресою: Київська обл., м. Вишгород, вул., Кургузова, 3, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, отримав від ОСОБА_9 , що вимушено виконував його незаконну вимогу, першу частину раніше обумовленої суми неправомірної вигоди у розмірі 3000 грн. в якості плати за видачу всупереч вимогам Порядку паспорту громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_9
17.07.2017, приблизно о 09 год. 00 хв., ОСОБА_9 прийшов до Паспортного сервісу ДП «Документ» за адресою: м. Київ, вул. Петропавлівська, 6, для його фотографування та відібрання відбитків пальців рук, згідно до заздалегідь досягнутої з ОСОБА_6 домовленості. Через деякий час до приміщення Паспортного сервісу прийшли ОСОБА_6 та невстановлена службова особа даного підприємства, при цьому остання особисто здійснила позачергове обслуговування ОСОБА_9 у порушення вимог чинного законодавства, зокрема прийняла його без реєстрації у електронній черзі та не отримала квитанцію на підтвердження факту сплати ним адміністративного збору.
У подальшому, 17.10.2017, приблизно о 15 год. 25 хв., ОСОБА_6 , з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, перебуваючи неподалік Вишгородської міської ради, що розташована за адресою: Київська обл., м. Вишгород, пл. Шевченка, 1, отримав від ОСОБА_9 , що вимушено виконував його незаконну вимогу, другу частину раніше обумовленої суми неправомірної вигоди, а саме: грошові кошти у розмірі 6000 грн., в якості плати за видачу всупереч вимогам Порядку паспортів громадян України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Того ж дня, після отримання неправомірної вигоди, він був затриманий співробітниками правоохоронних органів на місці вчинення кримінального правопорушення
Згідно з ч.2 ст.167 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду. Відповідно ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Арешт майна допускається з метою забезпечення в тому числі й збереження речових доказів.
Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення, в тому числі й збереження речового доказу, а також переховування, пошкодження, псування, зникнення, знищення, пересування, перетворення, або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий просить накласти арешт на вищевказане майно, шляхом заборони використання, розпорядження, відчуження майна.
У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання, посилаючись на обставини, які у ньому були викладені, просив суд арештувати майно, вказане в клопотанні.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання розглядається за відсутності власника майна.
Вислухавши доводи слідчого, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя доходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом було встановлено, що 27.06.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння злочину, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України (кримінальне провадження №0000087).
Клопотання слідчого, погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 .. У ньому зазначено підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна, вид майна, що належить арештувати, тобто клопотання оформлене відповідно до вимог ст.171 КПК України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження та долучені документи, які підтверджують обставини, викладені у клопотанні.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно з ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Крім того, ч.3 ст.170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Вирішуючи питання про задоволення клопотання слідчого, погодженого з прокурором та накладання арешту на вказане майно, суд враховує вимоги, передбачені ч.2 ст.173 КПК України та приходить до висновку, що існують правові підстави для арешту майна, є можливість використання його як доказу у кримінальному провадженні, наявна обґрунтована підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для підозрюваного і третіх осіб.
Таким чином, слідчим суддею встановлено, що існують підстави, визначені у ч.2 ст.170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на зазначене вище майно шляхом заборони розпорядження та користування вказаним майном з метою збереження речового доказу.
При цьому, з огляду на положення ч.ч.1, 3 ст.170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, і у кого і де воно знаходиться, незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить об`єктивному встановленню обставин кримінального провадження.
Враховуючи викладене, а також виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, з урахуванням принципу розумності та співрозмірності, слідчий суддя приходить до переконання, що незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення або втрати майна, зазначеного у клопотанні слідчого, що визнано речовим доказом, чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Керуючись ст.ст. 167-175, 309, 369, 372, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Клопотання старшого слідчого Деснянського УП ГУНП у м. Києві підполковника поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000087 від 27.06.2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України - задовольнити.
Накласти арешт на майно, що було вилучено під час освідування ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слідчим СВ Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 з метою забезпечення збереження речових доказів, а саме:

-грошові кошти в сумі 7663 грн. (з них 6500 з лівої кишені куртки та 1163 грн. з правої кишені куртки);
-витяг з аналітичної бази «Амор» на ім`я ОСОБА_5 ;
-чоловічу куртку, бежевого кольору, з надписом «Yes man», розмір XL;
-мобільний телефон «Huawei» Р70 імей: НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 ;
-паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 ( НОМЕР_2 );
-паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 ( НОМЕР_3 ), щодо належності яких заперечував ОСОБА_6 під час затримання.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не викликалась в суд протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.
Ухвала, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.
Слідчий суддя