Справа № 367/7833/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/865/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 04.10.2017

УХВАЛА
Іменем України
« 4 » жовтня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

виправданого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_8 та її представника ОСОБА_11 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 26 травня 2017 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр.України, уродженця с.Гостомель Київської обл., одруженого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей 2014 р.н. та 2001 р.н., з повною середньою освітою, працюючого автослюсарем в ТОВ «Автек», зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

визнано невинуватим та виправдано за ч.2 ст.286, ч.1 ст. 135 КК України, у зв`язку з недоведеністю в його діянні складів вказаних кримінальних правопорушень.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_8 відмовлено.
в с т а н о в и л а :
Згідно обвинувального акту ОСОБА_9 підозрювався у тому, що 14.05.2015 р. близько 23 год. 30 хв., керуючи технічно-справним автомобілем марки «ВАЗ 2108», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », рухаючись проїзною часиною вул. Вокзальна в м.Буча, в районі будинку № 58-а, в напрямку с.Гостомель, в порушення вимог п.п. 2.3 б), 10.1, 12.4 Правил дорожнього руху України, не був уважним під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та не реагував на її зміну, рухаючись у населеному пункті зі швидкістю 100-120 км/год., де рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год., перед здійсненням маневру обгону автобуса «ІVAN» реєстраційний номер « НОМЕР_2 », який рухався в попутному напрямку, не переконався у безпечності своїх дій та, маючи можливість об`єктивно виявити пішохода ОСОБА_12 , яка рухалася по зустрічній смузі руху в попутному напрямку ближче до правого в напрямку руху до м. Ірпінь краю проїзної частини, здійснив наїзд на останню, в результаті чого ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження, від яких загинула на місці пригоди.
Згідно висновку експерта № 181 від 17.06.2015 смерть ОСОБА_12 настала від отриманої множинної травми тіла, яка утворилась від дії тупого(их) предмету(ів) та загального струсу тіла, у своїй сукупності, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя на час заподіяння та знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Порушення водієм ОСОБА_9 вимог п.п. 2.3 б), 10.1, 12.4 Правил дорожнього руху України, на думку слідчого, перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками у вигляді смерті ОСОБА_12 .

Крім того, ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що 14.05.2015 р., близько 23 год. 30 хв., після наїзду на пішохода ОСОБА_12 автомобілем «ВАЗ 2108» реєстраційний номер « НОМЕР_1 », яким він керував, в районі будинку АДРЕСА_2 , усвідомлюючи те, що своїми протиправними діями поставив потерпілу ОСОБА_12 в небезпечний для життя та здоров`я стан, оскільки остання в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримала тяжкі тілесні ушкодження і була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, маючи змогу надати потерпілій ОСОБА_12 допомогу, не виконав свого громадського обов`язку, що покладав на нього закон і загальновизнані норми моралі: не переконався чи потерпіла ОСОБА_12 потребує допомоги, байдуже поставився до наслідків для останньої, не викликав карету швидкої медичної допомоги, не доставив потерпілу до медичного закладу, ніяких заходів по наданню допомоги не вжив, і з метою уникнення відповідальності, залишив місце пригоди, хоча мав можливість і повинен був прийняти міри по наданню допомоги потерпілій ОСОБА_12 , чим порушив вимоги п.п. 2.10. а), г), д) ПДР.
Дії ОСОБА_9 кваліфіковані органами досудового розслідування за ч.2 ст.286, ч.1 ст. 135 КК України.

Виправдовуючи ОСОБА_9 у зв`язку з недоведеністю в його діянні складів вказаних кримінальних правопорушень суд послався на те, що в ході судового розгляду стороною обвинувачення залишилась недоведеною вина ОСОБА_9 у вчиненні ним дорожньо-транспортної пригоди, а отже і у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286, ч1 ст. 135 КК України.
В апеляційній скарзі прокурор Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_10 просив вирок щодо ОСОБА_9 скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст. 286 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки та за ч.1 ст. 135 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст. 70 КК України остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, стягнути з ОСОБА_9 на користь держави витрати пов`язані з проведенням експертиз в даному кримінальному провадженні у розмірі 1718, 64 грн., цивільний позов задовольнити, стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 10 тис. грн. та моральну шкоду в розмірі 300 тис. грн.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт послався на неповноту судового розгляду, безпідставність виправдання обвинуваченого, оскільки, на думку прокурора, вина ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованих злочинів доведена повністю, суд надав неправильну правову оцінку доказам обвинувачення, необґрунтовано визнав їх недопустимими, безпідставно відкинув покази свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , про те, що потерпіла не перебігала дорогу, а йшла по лівій стороні дороги, не врахував те, що згідно показів свідків, швидкість руху автомобіля ВАЗ була близько 100 км/год., безпідставно визнав потерпілу винною в порушенні ПДР України, оскільки згідно доказів досліджених в судовому засідання потерпіла рухалась у відповідності до вимог п.4.1 ПДР України, також апелянт вказав на порушення вимог п.7 ч.2 ст. 412 КПК України, оскільки на технічному носії інформації, наданому Ірпінським міським судом зафіксовано не всі судові засідання та не прослуховуються звукозаписи судових засідань від 17.06.2016р., 19.09.2016р. та 9.12.2016р., що являється безумовною підставою для скасування вироку.

В змінах до апеляційної скарги прокурор просив вирок скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону у відповідності до вимог ст. 412 КПК України, призначити новий розгляд у суді 1 інстанції.

Обгрунтовуючи зміни до апеляційної скарги прокурор зазначив, що суд, в порушення вимог п.1 ч.3 ст. 374 КПК України, виправдавши ОСОБА_13 , не навів жодних мотивів з яких він не бере до уваги досліджені в ході судового розгляду докази надані стороною обвинувачення, маючи сумнів щодо висновків експертизи, не викликав в судове засідання експерта, а зробив власні висновки, що є неприпустимим, суд безпідставно відкинув показання свідків сторони обвинувачення не навівши мотивів прийнятого рішення, також суд необґрунтовано визнав недопустимими доказами протоколи проведення слідчих експериментів за участю ОСОБА_13 та свідків, оскільки порядок проведення слідчих експериментів відповідає вимогам ст. 240 КПК України.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_8 та її представник ОСОБА_11 просяли вирок скасувати, постановити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винуватим у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України, визначивши йому міру покарання, запропоновану державним обвинувачем та задовольнити цивільний позов.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянти послалися на незаконність вироку та його необґрунтованість, вважають, висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки суд І інстанції безпідставно виправдав ОСОБА_9 , в його діяннях наявні порушення ПДР України, які призвели до смерті потерпілої, вважають, що ОСОБА_9 був об`єктивно спроможним виявити пішохода, яка рухалась по зустрічній для нього смузі руху в попутному напрямку, а тому його діяння перебувають у прямому-причиновому зв`язку з ДТП та смертю потерпілої.

Також апелянти зазначили, що суд І інстанції безпідставно та необґрунтовано відкинув усі докази на підтвердження вини ОСОБА_9 у порушенні правил дорожнього руху та вчиненні ДТП, визнавши їх неналежними та недопустимими, та при наявності суперечливих доказів у вироку, не навів підстав з яких взяв до уваги одні докази та відкинув інші, внаслідок чого постановив необґрунтований виправдувальний вирок.

В запереченнях на апеляційні скарги захисник ОСОБА_7 в інтересах виправданого ОСОБА_9 просив відмовити в задоволенні апеляційних скарг прокурора, потерпілої та її представника з підстав необґрунтованості, а вирок залишити без зміни, вважає, що суд І інстанції під час судового розгляду повною мірою дослідив всі обставини справи та докази надані сторонами та зробив висновки, які відповідають фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала зміни до апеляційної скарги прокурора і просила вирок скасувати з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неповноти судового розгляду, пояснення потерпілої ОСОБА_8 , яка підтримала свою апеляційну скаргу та зміни до апеляційної скарги прокурора і просила вирок скасувати призначивши новий розгляд у суді 1 інстанції посилаючись на безпідставне виправдання ОСОБА_9 , пояснення ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційних скарг прокурора та потерпілої і просили вирок залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг зі змінами, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора, потерпілої та її представника підлягають частковому задоволенню, вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді 1 інстанції з наступних підстав.

Доводи апеляційних скарг прокурора, потерпілої та її представника про неповноту судового розгляду, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

Відповідно до п.1,3 ч.1 ст. 409 КПК України підставами для скасування судового рішення при розгляді справи в суді 1 інстанції є неповнота судового розгляд та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ст. 410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема у разі якщо судом біли відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення.

Згідно ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суд ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи виправданою у мотивувальній частині вироку зазначаються підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

З матеріалів кримінального провадження та вироку суду 1 інстанції вбачається, що судом при розгляді даного кримінального провадження допущена неповнота судового розгляду та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення у справі.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що як на підтвердження вини ОСОБА_9 у порушенні правил дорожнього руху, органи досудового розслідування послалися на показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , висновок судової інженерно-технічної експертизи №5-01/879, протоколи слідчих експериментів за участю зазначених свідків та ОСОБА_9 .

Визнавши недопустимими доказами протоколи проведення вказаних слідчих експериментів суд послався на те, що під час проведення слідчого експерименту за участю із ОСОБА_13 до проведення не була залучена потерпіла, а під час проведення слідчого експерименту за участю свідків не був залучений ОСОБА_13 .

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 240 КПК України залучення до участі у слідчому експерименті підозрюваних, свідків, потерпілих, захисників є правом слідчого, а не обов`язком.

Зазначивши у вироку те, що слідчі експерименти проводилися в сезон року, час та погодні умови відмінні від умов скоєння ДТП, суд не вказав у чому саме виявилася ця відмінність і як це вплинуло на результати слідчого експерименту.

За таких обставин висновки суду про недопустимість доказів-протоколів слідчих експериментів є в порушення вимог ст. 374 КПК України належним чином невмотивованими і необґрунтованими.

Оскільки судом висновок судової інженерно-технічної експертизи №5-01/879, який впливає на прийняття рішення у справі не взятий до уваги з підстав того, що побудований на даних протоколів слідчих експериментів, які суд визнав неналежними доказами, що колегія суддів визнала необґрунтованим, рішення суду про визнання висновку вказаної експертизи неналежним доказом, також є безпідставним і належним чином невмотивованим.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30.05.1997р. «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» суд в разі сумнівів у висновку експертизи має викликати в судове засідання експерта для проведення додаткової або повторної експертизи чи роз`яснення окремих положень, що судом зароблено не було.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що, оскільки судом про розгляді кримінального провадження, в порушення вимог ст.ст.410,412 КПК України допущені неповнота судового розгляду та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, вирок не може вважатися законним і обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді 1 інстанції під час якого слід ретельно дослідити докази у справі, дати їм належну оцінку, усунути зазначену у даній ухвалі неповноту і, в залежності від встановленого, прийняти законне і обґрунтоване рішення у провадженні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:
Апеляційні скарги прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_10 зі змінами, потерпілої ОСОБА_8 та її представника ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 26 травня 2017 року щодо ОСОБА_9 скасувати.

Призначити новий розгляд у суді 1 інстанції.

Судді