У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.12.2017 місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000255 та зобов`язання слідчого вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з скаргою на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000255 та зобов`язання слідчого вчинити певні дії.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 посилається на те, що 11.10.2016 року ним до прокуратури Закарпатської області була подана заява про вчинення кримінального правопорушення посадовими особами Ужгородської міської ради та можливо посадовою особою слідчого відділу ГУНП в Закарпатській області щодо порушення його прав та прав територіальної громади м. Ужгород, що мають ознаки складу злочину, передбаченого ст. 364 КК України.

Зазначає, що відповідно до прийнятого рішення І сесії міської ради VII скликання від 23.12.2015 року № 71 «Про тимчасову заборону (мораторій) на передачу у власність та користування вільних від забудов земельних ділянок в м. Ужгороді», посадові особи міської ради почали зловживати владою, а саме «віджимати» законне право на отримання земельних ділянок на підставі зазначеного рішення у територіальної громади міста Ужгород. Згідно з прийнятими міською радою рішень, що стосуються земельних питань, було надано близько 500 відмов у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам м. Ужгород. Після наданих відмов, всупереч цього ж рішення про мораторій, дозволи на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок передавали іншим особам, серед яких, навіть є співробітники правоохоронних органів, як у його випадку.

08.11.2016 року слідчим відділом слідчого управління прокуратури області було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000236 за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Вказує, що листом прокуратури Закарпатської області від 22.11.2016 року № 17/7-2270-16 його було повідомлено про визначення підслідності у вказаному кримінальному провадженні за слідчим відділом Ужгородського відділу поліції ГУНП України в Закарпатській області та матеріали даного кримінального провадження були спрямовані керівнику Ужгородської місцевої прокуратури для організації подальшого досудового розслідування.

За твердженням ОСОБА_3 після цього, встановлення об`єктивної істини, а саме всебічного, повного та неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, виявилося неможливим. Слідчий Ужгородського відділу поліції ГУНП України в Закарпатській області та прокурор Ужгородської місцевої прокуратури при проведенні досудового розслідування почали вчиняти дії, які визнані кримінальним законом, як суспільно небезпечні.

Покази щодо вчинення слідчим та прокурором суспільно небезпечних діянь, були надані ним разом з додатками старшому слідчому слідчого відділу прокуратури області ОСОБА_4 на допиті 08.09.2017 року у кримінальному провадженні № 0000255 за ч. 2 ст. 382, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 364 КК України.

Вважає, що в діях слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 наявні ознаки злочину, передбаченого ст. 382 КК України, у невиконанні ухвали слідчого судді від 15.03.2017 року про вирішення питання щодо визнання його потерпілим.

Щодо невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, ОСОБА_3 зазначає, що основним безпосереднім об`єктом злочину є інтереси правосуддя в частині забезпечення повного і своєчасного виконання судового рішення. Лише після його звернення із заявою про вчинення кримінального правопорушення до прокуратури щодо невиконання ухвали суду, слідчим було розглянуто питання про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000236. Рішення про визнання його потерпілим було прийнято 22.06.2017 року. Заява про вчинення кримінального правопорушення була подана до прокуратури області 11.05.2017 року.

Вважає, що в діях процесуального керівника у справі прокурора ОСОБА_6 наявні ознаки ст. 365 КК України, тобто перевищення службових повноважень, в тому, що в матеріалах кримінального провадження № 0000236, 10.02.2017 року були відсутні подані ним клопотання від 22.11.2016 року, від 09.12.2016 року та 02.12.2016 року, і прокурор не знав, де зазначені клопотання знаходяться. З огляду на наявні листи прокуратури області, вказані клопотання направлялися до Ужгородської місцевої прокуратури для долучення до матеріалів кримінального провадження.

Крім того, у поданій скарзі ОСОБА_3 зазначає, що він звертався з клопотанням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження до Ужгородської місцевої прокуратури, з проханням подати клопотання до слідчого судді про накладення арешту на земельну ділянку, яка знаходиться по вул. Запорізька, площею 0,0982 га, так як незважаючи на триваюче досудове розслідування на «закритому» засіданні постійної комісії з питань регулювання земельних відносин, містобудування та архітектури Ужгородської міської ради відповідно до п. 3.11. Протоколу від 19-20.04.2017 року № 83, було рекомендовано затвердити за заявою ОСОБА_7 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0982 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в районі вул. Запорізької, саме тієї земельної ділянки, яку він законним шляхом не може отримати з 2014 року. За це рішення присутні члени разом з начальником відділу землекористування ОСОБА_8 проголосували «за» одноголосно. Незважаючи на це, прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_9 винесено постанову про відмову у задоволені клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Також вказує, що з огляду на те, що прокурор Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_9 був повідомлений про затвердження проекту землеустрою щодо відведення з подальшою передачею у власність земельної ділянки площею 0,0982 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в районі вул. Запорізької, винесенням постанови про відмову у задоволені клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, навіть не подавши клопотання до слідчого судді, умисно, завдав йому істотної шкоди.

Зауважує, що натомість, за допомогою правового супроводу адвокатів, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.04.2017 року було заборонено вчиняти будь-які дії щодо відчуження та посвідчення права власності земельної ділянки, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0982 га.

За твердженням ОСОБА_3 поновлюючи порушені права він звертався до адвокатів за отриманням правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів, відповідно ним витрачалися кошти на оплату цих послуг. Копію договору про надання правової допомоги, копію додаткової угоди до договору та квитанції щодо часткової оплати цих послуг, надано було в додатку до заяви про залучення його до провадження як потерпілого. Крім цього, в додатках до заяви, були надані копії процесуальних документів, які безпосередньо стосуються справи та складалися саме для подання до судового розгляду з метою поновлення та захисту його прав та інтересів.

Зважаючи на те, що судові рішення були ухвалені на його користь, вважає, що він має повне право, керуючись ст. 55 КПК України, бути залучений до кримінального провадження № 0000255, як потерпілий.

У поданій скарзі ОСОБА_3 також зазначає, що постанову старшого слідчого СВ прокуратури Закарпатської області ОСОБА_10 від 09.10.2017 року в кримінальному провадженні № 0000255 про відмову у визнанні потерпілим він отримав 21.10.2017 року.

З посиланням на викладене ОСОБА_3 просить: скасувати постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_10 від 09.10.2017 року в кримінальному провадженні № 0000255 про відмову у визнанні потерпілим; зобов`язати слідчого в кримінальному провадженні № 0000255 повторно розглянути питання про визнання заявника ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000255.

У даному судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав подану скаргу з викладених у ній підстав, просив вимоги скарги задовольнити.

Слідчий СВ прокуратури Закарпатської області у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду скарги повідомлений, про причини неявки не повідомлено.

Статтею 22 КПК України регламентовано, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Слідчим суддею, з урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, та положень ч. 3 ст. 306 КПК України, визнано можливим розгляд скарги у відсутності слідчого, на підставі наданих особою, яка подала скаргу доказів.

Заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу, вивчивши скаргу та дослідивши матеріали, які долучені до неї, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з приписами ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування визначено та регламентовано главою 26 КПК України, зокрема, згідно з п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до начальника слідчого відділу прокуратури Закарпатської області із заявою від 04.10.2017 року про залучення його до кримінального провадження № 0000255, як потерпілого, на підставі ст. 55 КПК України, що згідно з вхідним штемпелем на заяві за № 471 надійшла до прокуратури Закарпатської області 05.10.2017 року.

Постановою старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 від 09.10.2017 року у визнанні та залученні ОСОБА_3 до участі в якості потерпілого в кримінальному провадженні № 0000255 від 11.07.2017 року за ч. 2 ст. 382, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 364 КК України, відмовлено.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, слідчим відділом прокуратури області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000255 від 11.07.2017 року за заявою ОСОБА_3 стосовно зловживання службовим становищем, перевищення службових повноважень та невиконання ухвал суду слідчими СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області та Ужгородською місцевою прокуратурою.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_3 повідомив, що у провадженні слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_11 перебуває провадження № 0000236 за його зверненням щодо незаконного виділення земельних ділянок окремим працівникам поліції. При цьому, в допиті ОСОБА_3 зазначив, що в діях слідчого ОСОБА_12 наявний склад злочину, оскільки ОСОБА_12 , в порушення ст. 382 КК України, не виконав ухвалу слідчого судді від 15.03.2017 року щодо визнання його потерпілим, а виніс таке рішення лише після оскарження його бездіяльності до прокуратури. Також дії ОСОБА_12 щодо не направлення запиту до Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників АТО та уникнення слідчим допиту ОСОБА_3 за повісткою, останній в допиті кваліфікував за ч. 1 ст. 364 КК України. Крім того, як вважає ОСОБА_3 , відсутність в матеріалах провадження окремих його звернень та клопотань, а також те, що прокурор ОСОБА_9 не знає місця їх перебування, кваліфікується щодо прокурора за ст. 365 КК України.

У постанові про відмову у визнанні потерпілим слідчий вказав, що у своєму клопотанні ОСОБА_3 підставою для визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000255 зазначив заподіяння йому шкоди, яка полягала у витрачанні свого часу на поновлення порушених його прав, чисельні звернення до суду та прокуратури, витрат на адвокатів. При цьому, до клопотання ОСОБА_3 не додав жодних відомостей про участь будь-якого з адвокатів у розгляді клопотань у суді, оформленні будь-яких документів, чи представництва його інтересів в інших органах та установах. Долучені до клопотання документи жодним чином не свідчать про те, що матеріальна чи моральна шкода заподіяна саме діями слідчого та прокурора. Будь-яких відомостей про заподіяння шкоди інтересам ОСОБА_3 діями слідчого чи прокурора не здобуто і у ході досудового розслідування кримінального провадження.

Мотивуючи оскаржувану постанову слідчий зазначив, що для визнання особи потерпілим, кримінальним процесуальним законом передбачено заподіяння їй шкоди саме незаконними діями, в даному випадку слідчого та прокурора. Натомість, дії слідчого ОСОБА_12 , який фактично виконав ухвалу суду від 15.03.2017 року та визнав потерпілим ОСОБА_3 не можна вважати незаконними, оскільки в ухвалі суду не зазначено термін її виконання. Щодо не направлення слідчим ОСОБА_12 запиту до Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників АТО, то такі відомості у клопотанні ОСОБА_3 повністю спростовано матеріалами провадження. Запит в зазначену установу був направлений слідчим 15.02.2017 року і в матеріалах провадження наявна відповідь на такий запит, у зв`язку з чим зазначений у клопотанні ОСОБА_3 факт зловживання слідчим своїм службовим становищем у ході слідства не підтвердився.

За твердженням слідчого в оскаржуваній постанові щодо перевищення своїх службових повноважень прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_9 в тому, що останній не знав, де знаходяться клопотання заявника, то такі дії взагалі не можуть спричинити будь-яку шкоду і не є підставою для визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні.

На думку слідчого, у зв`язку з цим, будь-яких дій працівників правоохоронних органів, які б виходили за межі наданих їм повноважень та суперечили інтересам ОСОБА_3 , у зверненні та показах останнього не зазначено, діями слідчого та прокурора інтересам заявника будь-яких збитків не заподіяно, а тому підстав для задоволення клопотання про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000255 за ст. ст. 364, 365, 382 КПК України, немає, а клопотання є необґрунтованим і безпідставним.

Не погоджуючись із вищевказаною постановою слідчого, ОСОБА_3 звернувся із скаргою до слідчого судді, у якій просить постанову про відмову у визнанні його потерпілим скасувати та зобов`язати слідчого повторно розглянути питання про визнання заявника ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000255.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно з положенням ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 5 ст. 55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

За змістом зазначеної норми, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

Слідчий суддя зазначає, що в основі набуття фізичною чи юридичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактична (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальна (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого). Перевірка, розгляд та вирішення такої заяви законом не передбачаються, а тому статусу потерпілого особа набуває автоматично за наявності вищевказаних умов.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Цей момент може збігатися з початком кримінального провадження або мати місце після його початку, але не може йому передувати. У разі коли особа не подавала відповідної заяви і була визнана потерпілим слідчим, прокурором або судом, права і обов`язки потерпілого виникають у неї з моменту надання згоди на таке визнання.

Таким чином, правовою підставою для винесення слідчим постанови про відмову у визнанні потерпілим є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч. 1 ст. 55 КПК України.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Основним завданням слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються, чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації, чи має місце інше ущемлення прав і свобод, які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Шмалько проти України» (п. 33) та «Далбан проти Румунії» (п. 44) визначено, що термін «потерпілий» у сенсі статті 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності, яка є предметом судового розгляду, при цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди. Отже, прийняття рішення чи вжиття заходу на користь заявника в принципі не є достатнім для позбавлення останнього статусу «потерпілого», якщо державні органи не визнали порушення Конвенції, чи то безпосередньо, чи по суті, і не надали за це порушення компенсації.

Крім того, відповідно до Рекомендацій Rec (2006) 8 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо допомоги потерпілим від злочинів від 14 червня 2006 року під поняттям «потерпілий» слід розуміти фізичну особу, що зазнала шкоди, включаючи фізичні ушкодження або психічні травми, душевні страждання або економічні втрати, спричинені діями або бездіяльністю, які є порушенням норм кримінального права держав-членів.

Відповідно до вимог ст. 110 КПК України постанова слідчого має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Як вбачається із тексту оскаржуваної постанови, мотивуючи своє рішення, слідчий виходив з того, що будь-яких дій працівників правоохоронних органів, які б виходили за межі наданих їм повноважень та суперечили інтересам ОСОБА_3 , у зверненні та показах останнього не зазначено, діями слідчого та прокурора інтересам заявника будь-яких збитків не заподіяно, а тому, слідчий дійшов висновку, що підстав для задоволення клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000255 немає.

Проте, у постанові слідчого про відмову у визнанні потерпілим від 09.10.2017 року не обґрунтовано наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява ОСОБА_3 про залучення його до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

Слідчий суддя зауважує, що слідчим не взято до уваги ту обставину, що досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000255 від 11.07.2017 року проводиться за заявою ОСОБА_3 , про що також зазначено у тексті оскаржуваної постанові, тобто заява про кримінальне правопорушення була подана безпосередньо ОСОБА_3 , однак, слідчий при розгляді заяви про залучення останнього до провадження як потерпілого обмежився лише дослідженням такої та показами ОСОБА_3 , не проаналізувавши інші матеріали кримінального провадження, зокрема, заяву про вчинення злочину.

Разом з тим, із змісту оскаржуваної постанови слідує, що слідчим не здійснено посилання на матеріали кримінального провадження № 0000255, до якого ОСОБА_3 просить залучити його як потерпілого, відсутні посилання на конкретні докази, які були зібрані в ході досудового розслідування, чи конкретні обставини, встановлені в рамках даного кримінального провадження. На підтвердження свого висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчий не навів та не послався, які саме матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000255 дають підстави прийти до такого висновку, які слідчі дії були ним проведені, та у сукупності свідчать про те, що ОСОБА_3 не було завдано шкоди.

З огляду на вищенаведене слідчий суддя приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена передчасно, оскільки обставини, наведені слідчим у оскаржуваній постанові не можна вважати очевидними та достатніми, та слідчим при цьому не вжито належних заходів для з`ясування факту завдання шкоди ОСОБА_3 кримінальними правопорушеннями, а тому дану постанову слід скасувати, зобов`язавши слідчого у кримінальному провадженні № 0000255 повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 04.10.2017 року про залучення його до цього провадження як потерпілого.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що віднесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим кодексом.

Згідно з положень ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, серед іншого, про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання вчинити певну дію.

Враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що розгляд справи відбувається на засадах змагальності, подана ОСОБА_3 скарга підлягає до задоволення.

Частиною 3 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 24, 26, 55, 303, 304, 306, 307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
Скаргу задовольнити.
Постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 09.10.2017 року, згідно з якою відмовлено у визнанні та залученні ОСОБА_3 до участі в якості потерпілого в кримінальному провадженні № 0000255 від 11.07.2017 року за ч. 2 ст. 382, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 364 КК України скасувати.
Зобов`язати слідчого слідчого відділу прокуратури Закарпатської області в кримінальному провадженні № 0000255 від 11.07.2017 року повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 04.10.2017 року про залучення його до кримінального провадження № 0000255, як потерпілого.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали 15 грудня 2017 року о 09 год. 50 хв.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1