17.01.2018
Справа № 359/9596/16-к
Провадження № 1-КП/359/108/2017
ВИРОК
17 січня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
за участю обвинуваченого ОСОБА_3 ,
за участю захисника ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Пужайкове Балтського р-ну, Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого, неодруженого зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за наступних обставин.
08.11.2016, перебуваючи на робочому місці у складському приміщенні продуктивної зони №6 СТОВ «Старинська птахофабрика», розташованої за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Старе, вул. Будівельників, 12 Б, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на вчинення крадіжки комбікорму.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно та з корисливих мотивів, ОСОБА_3 підготував 21 поліетиленовий мішок та заховав їх на території складського приміщення.
Продовжуючи свої дії, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, близько 19 години 00 хвилин в неробочий час, ОСОБА_3 , перебуваючи поза виконанням покладених на нього робочих обов`язків, через паркан проник до території продуктивної зони, після чого пішов до складського приміщення, двері якого попереднього не зачинив.
Перебуваючи безпосередньо в складському приміщенні продуктивної зони №6 СТОВ «Старинська Птахофабрика», ОСОБА_3 підійшов до спеціальних ємностей «елеваторів», де зберігається та розподіляється комбікорм, де почав наповнювати завчасно підготовані полімерні мішки комбікормом.
Так, ОСОБА_3 за допомогою візка, вивіз чотири мішки комбікорму на вулицю за територію продуктивної зони №6 СТОВ «Старинська Птахофабрика» та сховав їх в лісосмузі неподалік. Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел ОСОБА_3 повернувся до складського приміщення та вивіз ще три мішки комбікорму.
В подальшому, 08.11.2016, близько 19 години 20 хвилин, начальник охорони ТОВ «Глад Груп», ОСОБА_6 , спільно із регіональним директором ТОВ «Глад Груп» ОСОБА_7 під час здійснення внутрішнього обходу території продуктивної зони №6 СТОВ «Старинська Птахофабрика», а також прилеглої місцевості в лісосмузі неподалік виявив сім мішків наповнених комбікормом. В цей момент до них підійшов ОСОБА_3 з візком в руках, на якому знаходилось три мішки, наповнені комбікормом.
Таким чином, ОСОБА_3 спромігся вивезти за територію продуктивної зони №6 СТОВ «Старинська Птахофабрика» 10 полімерних пакунків, наповнених комбікормом, тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак не зміг завершити злочин з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони СТОВ «Старинська Птахофабрика».
Даною крадіжкою ОСОБА_3 намагався заподіяти СТОВ «Старинська Птахофабрика» майнову шкоду на загальну суму 7441 (сім тисяч чотириста сорок одна) грн.
В судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненому злочині визнав повністю, фактичні обставини не оспорював.
ОСОБА_3 показав, що він 08.11.2016 року, перебуваючи на робочому місці у складському приміщенні продуктивної зони №6 СТОВ «Старинська птахофабрика», розташованої за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Старе, вул. Будівельників, 12 Б, задумав вчинити крадіжку комбікорму. Підготував 21 поліетиленовий мішок та заховав їх на території складського приміщення. Переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, , близько 19 години 00 хвилин в неробочий час, через паркан проник до території продуктивної зони, після чого пішов до складського приміщення, двері якого попереднього не зачинив. Підійшов до спеціальних ємностей «елеваторів», де зберігається та розприділяється комбікорм, де почав наповнювати завчасно підготовані полімерні мішки комбікормом. За допомогою візка перший раз вивіз чотири мішки комбікорму на вулицю за територію продуктивної зони №6 СТОВ «Старинська Птахофабрика» та сховав їх в лісосмузі неподалік. Продовжуючи крадіжку, повернувся до території продуктивної зони №6 СТОВ «Старинська Птахофабрика» та вивіз ще три мішки комбікорму. За третім разом коли привіз викрадені мішки комбікорму до лісосмуги, на якому знаходилось три мішки, наповнені комбікормом, був затриманий працівниками охорони СТОВ «Старинська Птахофабрика».
У зв`язку з тим, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження не оспорювали фактичні обставини вчинення злочину, суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин та обмежується допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу, досліджує речові докази, роз`яснивши сторонам, що у такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.
При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Дії обвинуваченого кваліфіковані:
- за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище.
Таку кваліфікацію дій обвинуваченого суд вважає правильною.
Так, майно, яким заволодів обвинувачений, було для нього чужим, адже не перебувало в його власності чи законному володінні. ОСОБА_3 не мав на нього жодного права, цим майном він заволодів у спосіб, який заборонений законом. Це означає, що заволодіння майном відбулось протиправно. Викрадення майна здійснювалось обвинуваченим таємно, тому воно визначається як крадіжка. ОСОБА_3 досяг віку, з якого наступає кримінальна відповідальність за вчинення крадіжки. Його дії характеризуються умислом та корисливою метою. Зокрема, обвинувачений усвідомлював, що майно, яким він протиправно заволодівав, було для нього чужим, і він не мав права на нього. ОСОБА_3 усвідомлював суспільно небезпечний характер його діянь, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки та бажав їх настання. Корисливий мотив обвинуваченого полягав у тому, що при вчиненні кримінального правопорушення він прагнув обернути чуже майно на свою користь.
З причин, що не залежали від його волі, ОСОБА_3 не вчинив усіх дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця. Незавершеність об`єктивної сторони злочину є вимушеною. Обвинуваченим не доведено злочин до кінця не за власною ініціативою, а з причин, які не залежали від його волі. Так, на момент скоєння кримінального правопорушення обвинувачений завчасно підготував поліетиленові мішки та вивіз 10 полімерних пакунків наповнених комбікормом з складського приміщення продуктивної зони №6 СТОВ «Старинська птахофабрика», але був помічений працівниками охорони СТОВ «Старинська птахофабрика» і змушений був віддати викрадене на місці його затримання. Тобто існували обставини, які зашкодили закінчити злочин всупереч докладеним зусиллям обвинуваченого. Тому в діяннях обвинуваченого наявні ознаки незакінченого замаху на вчинення злочину. Злочин є незакінченим.
Цей злочини обвинувачений вчиняв з проникненням у складське приміщення, призначене для зберігання матеріальних цінностей, тобто, сховище. Умисел на викрадення чужого майна у нього виникав ще до проникнення сховище. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 32 постанови №12 від 25 грудня 1992 року „ Про судову практику в справах про корисливі злочини проти приватної власності, якщо винна особа вчинила крадіжку і в її діях є декілька кваліфікуючих ознак, передбачених різними частинами статті, вчинене належить кваліфікувати за тією частиною, яка передбачає більш суворе покарання. При цьому всі кваліфікуючі ознаки повинні бути вказані в обвинувальному висновку (обвинувальному акті) і мотивувальній частині вироку.
З огляду на ці обставини суд дійшов до переконання, що ОСОБА_3 , повинен бути засуджений:
- за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище.
Обираючи ОСОБА_3 , кримінальне покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, судом враховується те, що ОСОБА_3 , вчинив тяжкий умисний злочин.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, є те, що він щиро розкаявся у вчиненому злочині.
Аналіз даних про особу обвинуваченого вказує на те, що він раніше не судимий, на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно працює. Неодружений. Дітей та інвалідів на утримані немає. Як вбачається із заяви представника потерпілого за довіреністю від 27.10.2017 р. він жодних претензій до обвинувачуваного ні морального, ні матеріального характеру не має.
Разом з тим суд не визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, добровільне відшкодування завданої шкоди, оскільки викрадене майно у нього було вилучене у зв`язку з його затриманням, а не видане добровільно.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Із урахуванням обставин вчинення злочину, його тяжкості та даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 , належить призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
Разом з тим, його перевиховання та виправлення залишається можливим без ізоляції від суспільства. На підставі ст.75 КК України обвинуваченого ОСОБА_3 допустимо звільнити від відбування покарання з випробуванням, йому доцільно встановити іспитовий строк певної тривалості та покласти на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Суд вважає, що дана міра покарання відносно обвинуваченого є достатньою для виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого, пом`якшуючі обставини.
Речові докази: робочі ткані рукавиці належить знищити.
Цивільний позов не пред`являвся.
Судові витрати відсутні.
Керуючись ст. 22, ст. 100, ч. 3, ст. 349, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 65-67, ч. 3 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України, суд
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від основного покарання у виді позбавлення волі та призначити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ст.76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації .
Речові докази: робочі ткані рукавиці належить знищити.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя
Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_1