Провадження № 11-кп/792/254/17
Категорія: ч.2 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретарів с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_11 ,
захисника ОСОБА_12 ,
перекладача ОСОБА_13 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференцзв?язку з Івано-Франківським слідчим ізолятором матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження, на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 03 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:
Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 03 лютого 2017 року,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Галі, Грузія, громадянина Грузії, з базовою загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, без постійного місця проживання, раніше судимого:
- 29.12.2011 року Садгірським районним судом м. Чернівці за ч.3 ст.186, ст.69 КК України на 1 рік позбавлення волі;
- 11.12.2014 року Овідіопольським районним судом Одеської області за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України на 1 рік 1 місяць 28 днів позбавлення волі, звільнений 11.12.2014 року по відбуттю строку покарання,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді 1(одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_11 постановлено обчислювати з моменту набрання вироком законної сили, зарахувавши в цей строк час його попереднього ув`язнення з 18.01.2015 року по 20.01.2015 року включно та з 07.12.2016 року до вступу вироку в законну силу, у відповідності до ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили залишити попередній - тримання під вартою.
Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави 220 грн. 97 коп. процесуальних витрат.
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.
За вироком суду, ОСОБА_11 , будучи раніше судимим за скоєння злочинів проти власності, 18 січня 2015 року близько 08 год. 10 хв., перебуваючи на речовому ринку «Ізіда», що по вул. Львівське шосе в м. Хмельницькому, шляхом вільного доступу з торгівельного кіоску № 96, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, скориставшись відсутністю у кіоску продавця та що за ним ніхто не спостерігає, з полиці таємно викрав належні ОСОБА_14 грошові кошти в сумі 4400 грн., після чого залишив місце вчинення злочину.
Не погоджуючись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати, ухвалити новий, яким ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.186 КК України, і призначити покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Під час апеляційного розгляду просить повторно допитати потерпілого ОСОБА_14 , свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , дослідити протокол огляду місця події від 18.01.2015 року, протокол затримання ОСОБА_17 ( ОСОБА_11 ) від 18.01.2015 року та характеризуючі дані щодо ОСОБА_11 .
Свої вимоги аргументує невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, в зв`язку з м`якістю покарання, крім того, незастосуванням судом закону, який підлягає застосуванню.

Стверджує, що висновки суду щодо перекваліфікації дій ОСОБА_11 з ч.2 ст.15, ч.3 ст.186 КК України на ч.2 ст.185 КК України є безпідставними та не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Вважає, що такий висновок є лише припущенням суду, який надано без належної оцінки доказів, а саме протоколу огляду місця події від 18 січня 2015 року, в якому зафіксовано, що предметом огляду є ділянка території біля парковки ринку «Ізіда» по вул. Львівське шосе, 25/1 у м. Хмельницькому за участю потерпілого ОСОБА_14 , де останній вказує на місце (1м від проїжджої частини), де він затримав невідомого чоловіка, який викрав грошові кошти з кіоску в сумі 4400 грн.

Більше того, як звертає увагу апелянт, ОСОБА_11 тікав від потерпілого та свідків та викинув викрадені кошти в момент коли зрозумів, що за ним біжить власник кіоску та інші особи, в даному випадку має місце саме закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), якщо дії, розпочаті як крадіжка, поєднана з проникненням у інше приміщення, переросли в грабіж вчинене слід кваліфікувати відповідно за ч.3 ст.186 КК України.

Також, як звертає увагу прокурор, судом першої інстанції не надано належної оцінки показанням свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які були очевидцями події.

Апелянт, зазначає і про те, що призначаючи покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, у той час як санкція статті передбачає покарання від 1 до 5 років позбавлення волі, суд призначив надто м`яке покарання, не врахувавши ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу ОСОБА_11 , який на шлях виправлення не став та через невеликий відрізок часу вчинив новий злочин, своїми діями ухилився від слідства та суду, у зв`язку із чим його оголошено у розшук 09.02.2015 року Хмельницьким ВП та 15.05.2015 року Косівським районним судом Івано-Франківської області за вчинення тяжких злочинів проти власності.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту судового рішення з коротким викладом суті вимог апеляційної скарги, прокурора на підтримку апеляційної скарги з підстав наведених у ній, обвинуваченого та його захисника, які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, надавши обвинуваченому останнє слово та право виступу в судових дебатах, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що викладені у вироку суду першої інстанції висновки про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені з урахуванням всіх об`єктивних і суб`єктивних факторів, що взяті до уваги при з`ясуванні дійсних обставин події та ґрунтуються на сукупності ретельно досліджених, належним чином проаналізованих, та докладно наведених у вироку доказах, яким дана належна правова оцінка.

Твердження сторони обвинувачення про необхідність кваліфікації дій ОСОБА_11 як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із проникненням у інше приміщення, вчинене повторно, є безпідставними, оскільки спростовуються фактичними обставинами кримінального провадження, встановленими судом першої інстанції.
Зокрема, із покарань потерпілого ОСОБА_14 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , та самого обвинуваченого вбачається те, що останній викрадав грошові кошти непомітно для сторонніх людей, після викрадення не усвідомлював, що його намагався зупинити потерпілий, та мав реальну можливість розпорядитися викраденим.
Самого моменту викрадення потерплий та свідки не бачили, як і не бачили моменту перебування обвинуваченого у кіоску, який на час вчинення злочину був відчиненим, і у якому здійснювалась торгівля одягом, тобто мав вільний доступ.
Таким чином, кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, є правильною.
Під час вивчення матеріалів кримінального провадження також не виявлено підстав, які б зобов`язували апеляційний суд повторно дослідити докази, про які наполягає сторона обвинувачення у поданій апеляційній скарзі, а саме допитати потерпілого, свідків, дослідити протокол огляду місця події, протокол затримання обвинуваченого, не наведено таких і автором апеляційної скарги.

Так, положення ч.3 ст.404 КПК України зобов`язують апеляційний суд повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, тільки за умови, що вони досліджувались судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, або ж, які не досліджувались судом першої інстанції.

Прокурор, у поданій апеляційній скарзі, не оспорює доказів, які покладені в основу вироку суду, не заперечує їх допустимість, належність та достатність, однак вважає, що судом дана неправильна оцінка фактичним обставинам справи, що потягло за собою невірну кваліфікацію дій обвинуваченого та розмір призначеного йому покарання.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №554/12965/14-к, викладеного у судовому рішенні від 20 квітня 2017 року, переоцінка фактичних обставин справи, не є переоцінкою доказів по справі, а тому не зобов`язує апеляційний суд повторно досліджувати докази.

Таким чином, клопотання прокурора про повторне дослідження доказів по справі, задоволенню не підлягає.

Не заслуговують на увагу твердження прокурора про те, що в діях обвинуваченого мало місце проникнення в інше приміщення, адже до даного приміщення «торгівельного кіоску», відповідно до протоколу огляду місця події, був вільний доступ потенційних покупців, сам кіоск був повністю відчиненим, у ньому здійснювалась торгівля одягом.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_11 та безпідставність доводів апеляційної скарги сторони обвинувачення з приводу неправильності кваліфікації його дій.

Покарання обвинуваченому призначено судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.65 КК України, та роз`яснень, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами, внесеними Постановами № 18 від 10 грудня 2004 року і № 8 від 12 червня 2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», з врахуванням суспільної небезпеки вчиненого злочину, характеристики винних осіб, а також обставин, передбачених змістом ст.ст.66, 67 КК України, і підстав для його посилення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404-405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а:
Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 03 лютого 2017 року щодо ОСОБА_11 залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а ОСОБА_11 , який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2