АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/8442/17 Номер провадження 11-сс/786/40/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

з участю :

прокурора ОСОБА_6

затриманого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

перекладача ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах « ОСОБА_11 » на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 22 грудня 2017 року ,

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою застосовано до:

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина РФ, який розшукується компетентними органами Французької Республіки у зв`язку з засудженням за вчинення злочинів,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вирішення Міністерством юстиції України питання про його видачу та фактичну передачу до Французької Республіки.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що наявними матеріалами справи достеменно встановлена особа ОСОБА_7 , яка не викликає сумнів, у зв`язку з чим органами прокуратури Полтавської області проводиться екстрадиційна перевірка про видачу французькій стороні ОСОБА_7 , який перебуває у міжнародному розшуку за вчинення злочинів. Оскільки в матеріалах клопотання відсутні дані про наявність обставин, які гарантують запобігання втечі ОСОБА_7 та забезпечення його видачі у подальшому, слідчий суддя не знайшов підстав для обрання останньому запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Не погодившись з вказаним рішенням слідчого судді захисник ОСОБА_8 в інтересах « ОСОБА_11 » подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржену ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про застосування до громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту)

Свої вимоги обґрунтовує тим, що слідчим суддею першої інстанції було грубо порушено вимоги ст. 585 КПК України в результаті чого замість ОСОБА_7 , який розшукується правоохоронними органами Французької Республіки, було затримано та заарештовано іншу особу - ОСОБА_11 , який не має жодного відношення до злочинів, вчинених розшукуваною особою. Захисник зазначає, що належних документів, які б підтверджували особу, про застосування екстрадиційного арешту щодо якої клопоче прокурор, надано не було. Апелянт стверджує, що надані прокуратурою документи стосується ОСОБА_12 , а не ОСОБА_13 .

Також апелянт зазначає, що слідчим суддею не враховано рішення слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20 січня 2017 року, яким відмовлено у застосуванні тимчасового арешту до ОСОБА_7 з підстав не доведення того, що затримана особа ОСОБА_13 є розшукуваною особою , яке залишене без змін апеляційною інстанцією та яке, на думку апелянта, відповідно до ст.90 КПК України , має преюдиціальне значення.

Заслухавши доповідь судді доповідача, затриманого та його захисників, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла такого.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до вирішення питання про її видачу (екстрадиційного арешту) та порядок застосування такого запобіжного заходу регламентований ст.584 КПК України.

Згідно з вищевказаною нормою, після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.

Відповідно до ч.4 ст.584 КПК України, при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями КПК України та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

У відповідності до ч.8 ст.584 КПК України, при розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин.

Зі ст. 25 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13 грудня 1957 року (ратифікована Україною 29 травня 1997 року) вбачається, що "постанова про утримання під вартою" означає будь-яке розпорядження, яке передбачає позбавлення волі і яке було проголошене кримінальним судом на додаток до вироку про ув`язнення або замість нього.

Під час апеляційного перегляду судового рішення встановлено, що слідчим суддею дотримано зазначені вимоги кримінального - процесуального Закону та Європейської конвенції.

Так, слідчий суддя перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання заступника прокурора області ОСОБА_14 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт), щодо ОСОБА_7 , належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні прокурора і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо ОСОБА_15 виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зокрема, як вбачається із матеріалів клопотання, 17.11.2017 співробітниками ГУ БКОЗ СБ України в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , який згідно з отриманими матеріалами, перебуває в міжнародному розшуку, розшукується поліцією Французької Республіки, за рішенням Апеляційного суду Кольмара (трибуна вищої інстанції Страсбурга) від 02.09.2015 року, яким йому призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Листом Міністерства юстиції України від 28.11.2017 року, відповідно до ст. 587 КПК України, прокуратурі Полтавської області доручено проведення екстрадиційної перевірки стосовно ОСОБА_7 та надано засвідчену копію запиту про його екстрадицію.

Під час апеляційного перегляду досліджено надану прокурором копію Висновку від 29.12.2017 року за наслідками екстрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_16 до Французької Республіки.

З цього Висновку вбачається, що підстави для відмови у видачі ОСОБА_7 компетентним органам Французької Республіки для виконання рішення трибуналу вищої інстанції Страсбурга від 2.09.2015 року відсутні.

За наявними обліками Національної поліції України ОСОБА_7 зареєстрованим на території України не значиться, з питань набуття громадянства України не звертався. Щодо отримання в Україні притулку, статусу біженця та інших форм захисту до органів Державної міграційної служби не звертався.

Таким чином, доводи апелянта щодо відсутності підстав для видачі затриманого компетентним органам Французської Республіки є безпідставними.

Доводи сторони захисту про те, що особа до якої застосований екстрадицій ний арешт не є ОСОБА_7 , не заслуговують на увагу та спростовуються наступним.

Як вбачається із матеріалів клопотання, Департаментом Інтерполу та Європолу, в межах запиту французької сторони про видачу ОСОБА_7 , надано українській стороні дактилокарти з відбитками папілярних узорів пальців рук та долонь ОСОБА_7 .

Оскільки ОСОБА_7 категорично відмовився добровільно надати відбитки папілярних узорів пальців рук, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 22.11.2017 року надано дозвіл на примусове відібрання біологічних зразків, а саме відбитків пальців та долонь рук ОСОБА_7 .

На виконання ухвали слідчого судді, у особи, яка утримується в Полтавській УВП № 23 під іменем ОСОБА_16 було відібрано біологічні зразки.

Згідно інформації Полтавського НДКЦ, при порівнянні папілярних узорів, які відобразилися у відбитках (відтисках) пальців рук особи дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та особи фотокопія дактилоскопічної карти якої заповнена на ім`я ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що відбитки належать одній особі.

З урахуванням вище наведеного, доводи апелянта щодо нібито не встановлення слідчим суддею особи, щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу є безпідставними. Водночас, безпідставними є його доводи про те, що в Полтавській УВП №23 утримується не ОСОБА_7 , а ОСОБА_11 оскільки ці доводи об`єктивно нічим не підтверджуються.

На думку колегії суддів, слідчим суддею зроблений правильний висновок щодо встановлення особи ОСОБА_7 ..

Твердження апелянта щодо помилкового неврахування слідчим суддею рішень за результатами розгляду аналогічного клопотання з посиланням на положення ст. 90 КПК України, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки вказаними рішеннями не встановлено порушення прав людини і основоположних свобод, крім того, рішення прийняті за результатами розгляду однотипних клопотань не є преюдиційними в розумінні ст.90 КПК України.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що при ухваленні рішення про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ( екстрадиційного арешту), слідчий суддя перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого виняткового запобіжного заходу і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які безпосередньо досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні.
На даному етапі задля забезпечення видачі французькій стороні ОСОБА_7 , який перебуває у міжнародному розшуку, лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором під час розгляду клопотання, що виключає можливість обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.
З огляду на вище наведене, доводи апелянта щодо незаконності ухвали слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставними та не підлягають до задоволення.
Разом з тим, колегія суддів вважає слушними доводи апелянта про те, що слідчий суддя не дотримався вимог ч.1 ст.197 КПК України та не зазначав строк дії своєї ухвали про тримання особи під вартою.
Так, в ухвалі слідчого судді правильно зазначено, що екстрадиційний арешт щодо ОСОБА_7 застосовано до вирішення Міністерством юстиції України питання про його видачу та фактичної передачі до Французької Республіки. Водночас, слідчий суддя не врахував положення ч.11 ст.584 КПК України та вимоги ч.1 ст.197 КПК України, за змістом яких строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою, в тому числі, для забезпечення видачі особи (екстрадицій ний арешт) не може перевищувати шістдесяти днів.
Зі змісту ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 19.11.2017 року вбачається, що строк дії тимчасового арешту ОСОБА_7 строком 40 діб закінчується об 11 год. 26.12.2017 року.
Таким чином, строк дії ектрадиційного арешту в межах оскарженої ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 22.12.2017 року не може бути більше ніж до 24.02.2018 року.
Колегія суддів вважає, що цей недолік ухвали слідчого судді може бути виправлений судом апеляційної інстанції без скасування ухвали слідчого судді та постановлення нового судового рішення щодо застосування запобіжного заходу.
З огляду на вище наведене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді уточненню, шляхом визначення строку дії ухвали щодо екстрадиційного арешту ОСОБА_7 .
Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404, 405, 407, 422, 584 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 частково задовольнити.

Визначити строк екстрадиційного арешту ОСОБА_16 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 22.12.2017 року до вирішення Міністерством юстиції України питання про його екстрадицію та фактичну передачу до Французької Республіки, але не більше ніж до 24.02.2018 року.

В іншій частині ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 22 грудня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4