ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
№ 1-кс/201/9909/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017р. Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю заявника ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4

слідчого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 26 вересня 2017 року про закриття кримінального провадження № 0000355, -

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою, в якій просить:

- поновити йому строк на оскарження постанови слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 26 вересня 2017 року про закриття кримінального провадження №0000355 від 04 квітня 2017 року з тих підстав, що оскаржувану постанову йому вручено лише 09 жовтня 2017 року;

- на підставі частини 4 статті 87 КПК України визнати недопустимими докази, а саме копії всіх документів зроблених слідчим ОСОБА_6 з матеріалів кримінального провадження №0000872 та приєднаних до кримінального провадження №0000355;

- визнати протиправним рішення слідчого першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , оформлене постановою від 26 вересня 2017 року про закриття кримінального провадження №0000355 - та скасувати це рішення.

- встановити, що було порушення статті 13 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» (995_004) при проведенні досудового розслідування кримінального провадження №0000872.

В обґрунтування доводів скарги заявник посилається на те, що рішення про закриття кримінального провадження було прийняте без всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, а висновки слідчого не відповідають фактичним обставинам. Так, заявник посилається на те, що слідчий не тільки не мав права долучати до матеріалів цього кримінального провадження документи із кримінального провадження № 0000872, але навіть знайомитись з ним через те, що воно не знаходилося у його провадженні, вказує на те, що ці кримінальні провадження не є пов`язаними, а обставини ймовірного кримінального правопорушення, про які він зазначав, взагалі органом досудового розслідування не досліджувалися і не з`ясовувалися.

У судовому засіданні заявник підтримав свою скаргу з підстав, викладених у ній та додав, що на його думку, задля прийняття об`єктивного рішення, слідчий мав би допитати колишнього начальника Індустріального РВ ГУ УМВС України у Дніпропетровські області ОСОБА_7 , який погодився з постановою про відмову у порушенні кримінальної справи від 30.09.2006 р. за заявою ОСОБА_8 щодо заволодіння його квартирою АДРЕСА_1 шахрайським шляхом. Позицію ОСОБА_7 з цього приводу, на думку заявника, слід враховувати при наданні оцінки діям колишнього прокурора Індустріального району ОСОБА_9 , який 20.10.2006 скасував згадану постанову про відмову у порушенні кримінальної справи та порушив її за ч.2 ст.190 КК України. Крім того, заявник наполягав на тому, що матеріали кримінального провадження №0000872, приєднані слідчим до кримінального провадження №0000355 мають бути вилучені з цього провадження, оскільки є неналежними доказами як такі, що здобуті слідчим у порушення вимог КПК України, та замість цих матеріалів слідчий має залучити аналогічні через процедуру тимчасового доступу до речей і документів. Також заявник наполягав на тому, що до кримінального провадження має бути залучено рішення від 08.09.2011 у цивільній справі №0417/12-426/2011, ухвалене Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, яким договір купівлі зазначеної квартири заявником визнано недійсним. З урахуванням цього рішення, на думку заявника, слідчий має дослідити обставини дарування цієї квартири 23.06.2015 від імені заявника гр-ці ОСОБА_10 , оскільки він, заявник, цього правочину не вчиняв.

Прокурор відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги, вважає оскаржуване рішення про закриття кримінального провадження обґрунтованим. При цьому прокурор наполягав на тому, що рішення про скасування постанови про відмову у порушенні кримінальної справи та її порушення за ч.2 ст.190 КК України, прийняте 20.10.2006 колишнім прокурором Індустріального району ОСОБА_9 не можна розцінювати як обвинувачення заявника у вчиненні відповідного кримінального правопорушення та тим більш як таке, що само по собі завдає заявнику будь-яку шкоду, оскільки воно лише запустило процедуру повноцінного досудового розслідування, під час якого, з використанням усього спектру процесуальних повноважень, слідчий орган в змозі встановити істину по справі, в той час як орган дізнання, що проводив дослідчу перевірку, такої можливості позбавлений через занадто обмежені процесуальні функції. Крім того, порушена 20.10.2006 колишнім прокурором Індустріального району ОСОБА_9 кримінальна справа за ч.2 ст.190 КК України із одночасним скасуванням постанови про відмову у її порушенні, завершилася обвинувальним вироком відносно третіх осіб, який набрав законної сили. Що стосується доводів заявника стосовно неповноти досудового слідства у кримінальному провадженні №0000355, то ці доводи є аналогічними доводам заявника щодо неповноти слідства у кримінальному провадженні №0000872 відносно колишнього прокурора Індустріального району ОСОБА_9 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365 КК України, яке було закрито 19.01.2017 та відповідне рішення залишено в силі як слідчим суддею суду першої інстанції, так і Апеляційним судом Дніпропетровської області 15.02.2017 (справа №201/1501/17). При цьому у відповідній ухвалі Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про те, що закриваючи провадження за фактом порушення колишнім прокурором Індустріального району ОСОБА_9 20.10.2006 кримінальної справи №64061766 за ч.2 ст.190 КК України, слідчий дійшов обґрунтованого висновку про відсутність події будь-якого кримінального правопорушення, пов`язаного з цією діяльністю ОСОБА_9 .

Слідчий ОСОБА_5 проти задоволення скарги заперечував, вважає прийняту ним постанову обґрунтованою, зауважив, що усі вказівки, надані слідчим суддею в ухвалі від 31.08.2017 про скасування аналогічної постанови про закриття кримінального провадження №0000355 від 31.05.2017, ним виконані та недоліки, які заважали прийняттю остаточного рішення, усунуті, однак це не вплинуло на висновок про відсутність події кримінального правопорушення, пов`язаного із діяльністю колишнього прокурора Індустріального району ОСОБА_9 при порушенні ним 20.10.2006 кримінальної справи №64061766 за ч.2 ст.190 КК України. Матеріали кримінального провадження №0000872, приєднані слідчим до кримінального провадження №0000355 були вилучені в копіях через процедуру огляду оригіналів, виданих для цього добровільно, тому застосовувати процедуру тимчасового доступу до речей і документів не було потреби.

Вислухавши сторони, дослідивши доводи скарги та додані матеріали за скаргою, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 2, 284 КПК України закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови про закриття кримінальної справи.

Зі змісту ст. 110 КПК України слідує, що постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами кримінального провадження, зокрема, в постанові має бути викладено зміст обставин, які стали підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та обґрунтовування висновків, які виключають наявність складу в діянні кримінального правопорушення і обумовлюють закриття кримінального провадження, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Наявними матеріалами підтверджено, що постановою слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області старшого радника юстиції ОСОБА_5 від 26 вересня 2017 року було закрито кримінальне провадження № 0000355 за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, щодо неналежного виконання колишнім прокурором Індустріального району м. Дніпропетровська ОСОБА_9 службових обов`язків під час прийняття 20 жовтня 2006 року рішення про порушення кримінальної справи №64061766 за фактом заволодіння шляхом обману майном ОСОБА_11 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

При прийнятті оскаржуваного рішення слідчий дійшов висновку про те, що у цьому кримінальному провадженні не встановлено даних, які б свідчили про невиконання або неналежне виконання службових обов`язків колишнім прокурором Індустріального району м. Дніпропетровська ОСОБА_9 під час прийняття 20 жовтня 2006 року рішення про скасування постанови ДІМ Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_12 від 30 вересня 2006 року про відмову у порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_11 від 22 вересня 2006 року про притягнення до кримінальної відповідальності невстановлених осіб, які неодноразово міняли замки в квартирі АДРЕСА_1 , та порушення за указаним фактом кримінальної справи № 64041766 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

На підставі ч. 3 ст. 284 КПК України, слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав передбачених пунктами 1, 2, 4 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялось про підозру.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається у тому числі з мотивувальної частини, яка повинна містити: відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Аналізуючи вищевикладене, слідчим суддею встановлено, що вимоги даних норм закону слідчим при винесені оскаржуваної постанови порушені не були, а прийняте ним рішення обґрунтовано належним чином, оскільки винесено за результатами здійснення досудового розслідування, в ході якого було проведено повну та всебічну перевірку фактів, які стосувалися обставин, викладених у заяві ОСОБА_3 щодо дій колишнього прокурора Індустріального району м. Дніпропетровська ОСОБА_9 . При цьому слідчий правильно робить висновок про те, що дії прокурора Індустріального району м. Дніпропетровська ОСОБА_9 відповідали чинному на той час кримінально-процесуальному законодавству, оскільки саме прокурор відповідно до вимог 227 КПК України (в редакції 1960р.), здійснюючи нагляд за виконанням законів органами дізнання і досудового слідства, скасовує незаконні і необґрунтовані постанови слідчих та осіб, які провадять дізнання, а також порушує кримінальні справи. Крім того, законність прийнятого прокурором ОСОБА_9 рішення від 20.10.2006р. про порушення кримінальної справи було перевірено судом Індустріального району м. Дніпропетровська під час попереднього розгляду кримінальної справи, відповідно до положень п. 5 ст. 237 КПК України (в редакції 1960р.), за результатами розгляду якої було винесено вирок суду, у якому було встановлено обставини заволодіння шляхом обману квартирою ОСОБА_11 .

Не можна також залишити поза увагою й висновки Апеляційного суду Дніпропетровської області, що містяться в ухвалі від 15.02.2017 (справа №201/1501/17), де Апеляційний суд погодився із судом першої інстанції про те, що закриваючи провадження за фактом порушення колишнім прокурором Індустріального району ОСОБА_9 20.10.2006 кримінальної справи №64061766 за ч.2 ст.190 КК України, слідчий дійшов обґрунтованого висновку про відсутність події будь-якого кримінального правопорушення, пов`язаного з цією діяльністю ОСОБА_9 .

Отже, проаналізувавши та оцінивши зібрані в ході досудового розслідування докази, слідчий суддя погоджується з висновком слідчого щодо відсутності події кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, оскільки в ході досудового розслідування не було встановлено жодного доказу, який би вказував на наявність будь-яких незаконних дій прокурора ОСОБА_9 , у зв`язку із чим, постанова слідчого про закриття даного кримінального провадження є законною, обґрунтованою та такою, що прийнята на підставі допустимих та належних доказів, які здобуті без будь-яких порушень чинного кримінального процесуального законодавства, що в свою чергу дозволяє покласти їх в основу постанови про закриття кримінального провадження.

Крім цього, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, слід також зазначити, що слідчим під час досудового розслідування було здійснено всі процесуальні та слідчі дії, проведення яких є можливим для об`єктивного, всебічного та неупередженого розслідування даного кримінального провадження, що дозволяє прийняти законне рішення за результатами проведеного досудового розслідування. Посилання заявника на необхідність дослідження рішення від 08.09.2011 у цивільній справі №0417/12-426/2011, ухваленого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, яким договір купівлі зазначеної квартири заявником визнано недійсним та необхідності у зв`язку з цим досліджувати обставини дарування згаданої квартири 23.06.2015 від імені заявника гр-ці ОСОБА_10 , оскільки він, заявник, цього правочину не вчиняв, не стосуються даного кримінального провадження, оскільки прямого взаємозв`язку із рішенням колишнього прокурора Індустріального району ОСОБА_9 від 20.10.2006 про порушення кримінальної справи №64061766 за ч.2 ст.190 КК України, не мають.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, а також у зв`язку з необґрунтованість доводів скаржника, які не знайшли свого підтвердження, як в ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000355, так і у судовому засіданні під час розгляду даної скарги, суд вважає, що у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 26.09.2017р. про закриття кримінального провадження № 0000355, слід відмовити.

Що стосується вимоги про встановлення факту порушення статті 13 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» (995_004) при проведенні досудового розслідування кримінального провадження №0000872, то з огляду на висновок про відсутність підстав для скасування постанови про закриття цього кримінального провадження, який міститься в ухвалі Апеляційного суду Дніпропетровської області 15.02.2017 (справа №201/1501/17), слід дійти висновку про те, що такі порушення допущені не були.

Зважаючи на те, що строк на подання скарги пов`язаний із отриманням копії оскаржуваної постанови, він не пропущений і підстав для його поновлення немає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 110, 284, 303, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 26 вересня 2017 року про закриття кримінального провадження № 0000355 відмовити.

Повний текст ухвали оголошений судом 24.10.2017 року о 09.15 год.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1