Єдиний унікальний номер 205/1585/18
Провадження №1-кс/205/237/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
В С Т А Н О В И В:
12 березня 2018 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло зазначене клопотання, в якому слідчий посилаючись на викладені в клопотанні обставини просить накласти арешт на майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 .
Із клопотання вбачається, що 17 січня 2018 року до Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те що невстановлені особи шляхом шахрайських дій заволоділи майном заявника.
В ході досудового слідства було допитано у якості потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що квартира АДРЕСА_1 , була отримана його бабусею ОСОБА_5 від заводу ім. Бабушкіна з перших днів побудови будівлі.
В 1998 році вказана квартира була приватизована на праві спільної власності між членами родини, а саме ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_8 батько ОСОБА_4 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 бабуся ОСОБА_4 .
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_9 брат ОСОБА_4 .
Після смерті батька та бабусі ОСОБА_4 , спадщину від померлих не оформлював. Після смерті брата ОСОБА_4 , почав займатися оформленням спадщини від померлих родичів. В ході оформлення документів, йому став відомий факт, про те що свідоцтво про право власності на житло за вищевказаною адресою, видано на ім`я ОСОБА_10 , від 10.02.1994 року.
Договір купівлі-продажу квартири від 21.08.2015 року свідчить про те, що ОСОБА_11 на підставі довіреності від ОСОБА_10 , продала вказану квартиру ОСОБА_12 .
У свою чергу договір дарування квартири від 16.09.2015 року свідчить про те, що ОСОБА_12 подарувала вказану квартиру ОСОБА_13 .
08 лютого 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_14 , було посвідчено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , в розмірі 1/1 частки за ОСОБА_15 .
Тобто всі перераховані документи є підробними, у зв`язку з тим, що власниками квартири АДРЕСА_1 є члени родини Фісюн, які під час проведеного досудового слідства надали копії відповідних документів, що посвідчують їх право власності на вищевказану квартиру.
На теперішній час, з використанням підроблених документів вищевказана квартира незаконно відчужена. Крім того, існують достатні підстави вважати, що нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , в подальшому може виступити предметом іпотеки, здано в оренду або пошкоджено.
Вивчивши матеріали клопотання та надані докази, слідчий суддя виходить із наступного.
Згідно з п.3 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Так, ч.4,5 ст.132 КПК України встановлює, що для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосування заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Так, під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.
Підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження КПК визначає: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
При цьому, обов`язок доведення існування зазначених обставин КПК покладає на слідчого, прокурора, який звертається із відповідним клопотанням.
Згідно із ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
За ч.2,3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, дослідивши матеріали справи слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим в повній мірі обґрунтовано та доведено необхідність накладення арешту на вказане у клопотанні нерухоме майно, у зв`язку із чим, клопотання підлягає задоволенню у повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.131-132, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 46,2 кв.м., житловою площею 31,0 кв.м., яка складається із: 1 - коридор, 2 санвузол, 3 кухня, 4,5 житлові;
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді ухвалено без виклику особи, яка може її оскаржити, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення..
Слідчий суддя: ОСОБА_1