Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/100/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.02.2018 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого- судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7
розглянула в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому апеляційну скаргу ОСОБА_7 , на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.11.2017 року якою стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця с. Любимівка, Каховського району, Херсонської області, українця, громадянина України, раніше неодноразово судимого, по теперішній справі 18.11.2015 року вироком Апеляційного суду Кіровоградської області за ч.2 ст. 121 КК України до 9 років позбавлення волі, ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.02.2016 року у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбування покарання строк попереднього увязнення з 08.08.2014 року до 18.11.2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а сааме 1 рік 3 місяці 10 днів,
відмовлено в задоволенні подання щодо заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме у виді обмеження волі.
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.11.2017 року відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким стосовно засудженого ОСОБА_7 .
Приймаючи дане рішення, суд першої інстанції вказав, що згідно матеріалів особової справи та характеристики, засуджений ОСОБА_7 в 2017 році оплатно не працював та не отримував заробітну плату, також на нього накладалися 3 стягнення, одне з яких у вигляді догани за зберігання заборонених речей (мобільного телефону) від 30.05.2017 року не зняте та не погашене у встановленому законом порядку (а.о.с.101)., що свідчить про формальне право на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, так як ОСОБА_8 не підтвердив успішність процесу свого виправлення і можливість ефективного продовженняйого за умови застосування більш м`якого виду покарання у виді обмеження волі, тому суд вважає, що до засудженого ОСОБА_7 неможливо застосувати положення ст.82 КК України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції та просить замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме у виді обмеження волі.
Своє прохання апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та допущена неповнота судового розгляду і обвинувальний ухил. Так, судом не було взято до уваги показання та доводи засудженого з приводу останнього стягнення від 30.05.2017 року, за зберігання заборонених речей (мобільного телефону) зняте наказом начальника установи №6 у встановленому законом порядку від 19.10.2017 року, але начальник відділення СПС №5 ст. л-т ОСОБА_9 не вніс до особової справи засудженого документ, що засвідчує про зняття стягнення від 19.10.2017 року з невідомих причин. В судовому засіданні засудженим ОСОБА_7 заявлялося клопотання щодо витребування з адміністрації установи данного документу, проте суд на зазначене не відреагував. Наведені порушення, на переконання апелянта, стали підставою для ухвалення незаконного та невмотивованого рішення, яке має бути скасованим.
Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_7 , який підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженого та просив ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.11.2017 року залишити без змін, перевіривши матеріали подання та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання в виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
За змістом зазначеного кримінального закону становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання.
Висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен бути зроблений на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого за весь період перебування в установі виконання покарання, а не за час, який безпосередньо передує розгляду клопотання.
Законодавцем визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована за певних умов.
Як слідує із матеріалів подання, ОСОБА_7 після прибуття до установи, був працевлаштованим на виробництві установи, а саме в цеху по виготовленню сітки рабиці. Проявляв добросовісне ставлення до праці, вчасно і якісно виконував покладенні на нього завдання, дбайливо відносився до інструменту та інвентарю, мав сумлінну поведінку. Був 6 (шість) разів заохочений, з них 4 (чотири) рази правами начальника установи, за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктує. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, а саме приймає активну участь в ремонтних роботах на відділенні соціально-психологічної служби, щодо покращення житлово-побутових умов та прилеглої території та залучається до двох годинних безоплатних робіт вказаних адміністрацією установи на виробництві та на території житлової зони згідно п. 5 ст.118 КВК України. З благоустрою установи відпрацював 136 годин. Тим самим подає позитивній приклад дл інших засуджених. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Засуджений під час відбування покарання на профілактичному обліку установи не перебував, приймає активну участь у програмі диференційованого виховного впливу «Професія». ОСОБА_7 відповідно до довідки отримував заробітну плату в період 2015-2016 років.

Разом з тим, засуджений ОСОБА_7 в 2017 році оплатно не працював та не отримував заробітну плату, також на нього накладалися 3 стягнення, одне з яких у вигляді догани за зберігання заборонених речей (мобільного телефону) від 30.05.2017 року не зняте та не погашене у встановленому законом порядку (а.о.с.101).
Вказані обставини в їх сукупності, які належним чином оцінені судом першої інстанції, на переконання колегії суддів, не свідчать про глибокі зміни у свідомості засудженого та вказують виключно про ситуативний характер його поведінки.
Окрім цього, слід зазначити, що наявні заохочення за зразкову поведінку, сумлінне ставлення до праці та навчання, а також позитивна поведінка на час внесення подання до суду, на переконання колегії суддів, самі по собі не можуть характеризувати засудженого тільки з позитивного боку за весь період відбування покарання в місцях позбавлення волі та з врахуванням зазначених вище обставин не свідчать про наявність достатніх підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Доводи апеляційної скарги засудженого з приводу того, що судом проігноровано клопотання щодо витребування з адміністрації установи документу про зняття стягнення є необґрунтованими. В матеріалах провадження містяться відомості щодо відмови комісії про заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким.
З урахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, у зв`язку із чим апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишає без змін.
Керуючись ст. ст. 376, 537-539 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.11.2017 року, якою відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі стосовно засудженого ОСОБА_7 , залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: ( підписи )
Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2