Справа №573/505/18
Номер провадження 1-в/573/21/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2018 року м. Білопілля
Білопільський районний суд Сумської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника Білопільського РС з питань пробації ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду подання Білопільського районного сектору з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Ворожба Білопільського району Сумської області, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про звільнення від покарання,
ВСТАНОВИВ:
30 березня 2018 року до Білопільського районного суду Сумської області надійшло подання начальника Білопільського РС з питань пробації ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2005 року, яке вона мотивує тим, що вказаним вироком ОСОБА_5 засуджений за ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. 14 листопада 2005 року особова справа ОСОБА_5 надійшла на виконання до Білопільського РС КВІ з Дзержинського РС КВІ м. Харкова. У зв`язку з тим, що розшукові заходи засудженого не дали результатів 02 березня 2006 року його оголошено в розшук. 12 березня 2018 року ОСОБА_6 повернувся на територію України та цього ж дня звернувся до Білопільського РС з питань пробації у зв`язку з чим 15 березня 2018 року його розшукову справу було закрито. Посилаючись на викладене, а також на те, що кримінально-виконавчою інспекцією співбесіда із засудженим проведена не була, порядок та умови відбування покарання не роз`яснені, відповідна підписка не відібрана, нового злочину він не вчинив та строк давності виконання вироку закінчився, начальник Білопільського РС з питань пробації ОСОБА_4 просить звільнити ОСОБА_5 від покарання.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подання підтримала.

Засуджений ОСОБА_5 також подання підтримав, просив його задовольнити. Суду зазначив, що від відбування покарання не переховувався. Через 1-2 тижня після засудження поїхав в Росію на заробітки, там його побили та викрали документи. Повернутись до дому зміг лише в березні 2018 року.

Представник Білопільського РС з питань пробації ОСОБА_4 подання підтримала.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2005 року ОСОБА_5 засуджений за ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки (а. о. с. 3-4 том 1).

Цього ж дня, тобто 10 лютого 2005 року, у ОСОБА_5 відібрано підписку про невиїзд, відповідно до якої він зобов`язався до вступу вироку в законну силу без дозволу суду не змінювати місця проживання: АДРЕСА_2 , а надалі повідомляти органи кримінально-виконавчої служби про зміну місця проживання, роботи та з`являтися за їх викликом (а. о. с. 7 т. 1).

28 лютого 2005 року вказаний вирок набрав законної сили та 03 березня 2005 року направлений на виконання до кримінально-виконавчої інспекції Дзержинського району м. Харкова (а. о. с. 1-2 т. 1).

02 листопада 2005 року кримінально-виконавча інспекція Дзержинського району м. Харкова у зв`язку з відсутністю ОСОБА_5 за вказаним ним місцем проживання: АДРЕСА_2 направила його справу для виконання за місцем його реєстрації: АДРЕСА_3 , а саме до Білопільського МВ КВІ Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Сумській області (а. о. с. 15 т. 1).

14 листопада 2005 року справа відносно ОСОБА_7 прийнята на виконання Білопільським МВ КВІ (а. о. с. 17 т. 1).

У зв`язку з відсутністю ОСОБА_7 за зареєстрованим місцем проживання за поданням Білопільського МВ КВІ постановою Білопільського РВ МВС від 12 березня 2006 року останнього було оголошено в розшук (а. о. с. 42, 53).

15 березня 2018 року ОСОБА_6 пересік державний кордон України в пункті пропуску Грем`яч Чернігівської області та цього ж дня з`явився до Білопільського РС з питань пробації, де надав письмові пояснення, відповідно до яких через тиждень після постановлення вироку суду він виїхав на роботу до Росії, про те, що йому потрібно стати на облік в кримінально-виконавчій інспекції він не знав, відповідні виклики йому не приходили. У період з 2005 року по 15 березня 2018 року він проживав в Росії. В травні 2006 року в нього викрали всі документи та телефон, тому він не міг зв`язатися з рідними та повернутися додому. На початку 2018 року він відновив документи та 15 березня 2018 року повернувся на територію України, при перетині кордону прикордонники повідомили, що він перебуває в розшуку, в зв`язку з чим він самостійно цього ж дня з`явився до Білопільського відділення поліції (а. о. с. 38-39 т. 2).

15 березня 2018 року розшукову справу відносно ОСОБА_6 було закрито (а. о. с. 40 т. 2).

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 80 КПК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом п`яти років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за злочин середньої тяжкості, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин.

Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

За змістом цього кримінального закону, навіть якщо засуджений ОСОБА_6 ухилявся від відбування покарання, строк давності виконання для нього обвинувального вироку не може бути більше 10 років.

Таким чином, очевидно, що з дня набрання законної сили обвинувальним вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2005 року відносно ОСОБА_6 минуло більше десяти років, тобто минули строки давності виконання обвинувального вироку, передбачені ч. 3 ст. 80 КК України.

Нових правопорушень засуджений ОСОБА_6 не вчиняв.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_6 від покарання у вигляді 4 років позбавлення волі за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2005 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 80 КК України, ст. 372, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 звільнити від покарання у виді 4 років позбавлення волі за вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 10 лютого 2005 року.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя