Справа № 455/1041/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/956/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року м. Львів Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №455/1041/15-к про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України, з участю
прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_8
за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Старосамбірського районного суду Львівської області від 21 липня 2017 року,

встановила:
цим вироком,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого с. Городовичі, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 , 13 березня 2015 року, в 11 годині 35 хвилин, керуючи автомобілем марки Мерседес Бенц 210 Д, номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись по автодорозі КПП Смільниця-Старий Самбір в напрямку м. Старий Самбір при проїзді ділянки дороги в районі 10 км + 500 м, що в с. Буньковичі Старосамбірського району Львівської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в порушення правил дорожнього руху проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, на ділянці дороги із двостороннім рухом, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, не справився з керуванням та виїхав на праве по ходу свого руху узбіччя, а в подальшому на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення з транспортним засобом, що рухався у зустрічному напрямку автомобілем «Мерседес Спрінтер 313Д» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , в якому знаходився пасажир ОСОБА_10 . В результаті зіткнення пасажир ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості відповідно до висновку судово-медичного-експерта №505 від 24.04.2015 року.

На даний вирок захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_6 подали апеляційні скарги.

Захисник ОСОБА_8 просить скасувати оскаржуваний вирок та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 виправдати.

Вважає, що вирок суду постановлений з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому повинен бути скасований з наступних підстав.

Як досудове слідство так і суд не вжили всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, зокрема для встановлення дійсного винуватця дорожньо-транспортної пригоди.

Сторона захисту не заперечує проти того, що дорожньо-транспортна пригода мала місце у зазначеному вироку місці, що пригода сталася при обставинах, зазначених у вироку суду, але заперечує проти того, що пригода сталася по вині ОСОБА_6 , оскільки він не перебував за кермом автомобіля, котрий вчинив наїзд на зустрічний автомобіль.

Як під час досудового слідства так і в судовому засіданні ОСОБА_6 вину в скоєнні інкримінованого йому злочину не визнав та пояснив, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди він знаходився не за кермом автомобіля, а на місці пасажира. За кермом автомобіля, був його односельчанин ОСОБА_11 .

Суд при розгляді справи повинен дослідити докази, як ті що викривають, так й ті, що виправдовують підсудного, проаналізувати їх та дати остаточну оцінку кожного доказу з точки зору його належності, допустимості, достовірності і достатності для вирішення питань, зазначених у ст.374 КПК України.

Однак під час розгляду цього кримінального провадження суд в повній мірі не дотримався вимог закону, тому постановлений ним вирок не можна визнати законним і обґрунтованим.

В обґрунтування висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, суд першої інстанції послався на пояснення потерпілого, свідків, інші досліджені в суді докази.

Однак ні потерпілий, ні свідки, ні досліджені в суді докази не підтвердили той факт, що за кермом автомобіля перебував і керував автомобілем ОСОБА_6 .

У вироку суду викладені пояснення потерпілого, свідків, але із таких не вбачається, що вони бачили, хто знаходився за кермом автомобіля, хто керував автомобілем. Тобто жоден із свідків не ствердив, що за кермом автомобіля, який вчинив ДТП знаходився ОСОБА_6 .

Тому недоречними є твердження суду першої інстанції про те, що винність ОСОБА_6 повністю підтверджуються поясненнями потерпілого, свідків, іншими, дослідженими у суді доказами.

Поряд з цим висновки суду про винуватість ОСОБА_6 в порушенні правил безпеки дорожнього руху зроблені без врахування всіх матеріалів справи.

Зібрані та досліджені судом докази не містять даних, на підставі яких можна було б дійти висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, який йому інкриміновано.

Проведені у кримінальному провадженні експертизи також не мають ніякого доказового значення щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним інкримінованого йому правопорушенні, а тільки підтверджують той факт, що мала місце ДТП за участі автомобіля марки Мерседес Бенц 210 Д, номерний знак НОМЕР_1 , однак не стверджують факт перебування за кермом ОСОБА_6 .

Фактично, доказів на підтвердження вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, взагалі немає.

Під час судового слідства був допитаний свідок ОСОБА_12 , який показав, що бачив дорожньо-транспортну пригоду, а також те, що з буса, одного мужчину викинуло, а другий вискочив з боку водія і почав втікати. Це був ОСОБА_13 , якого він добре знає. Також це бачили і інші свідки. ОСОБА_13 приходив до нього і говорив, що спалить будинок, якщо буде проти нього свідчити.

Отже в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 підтвердив, що за кермом автомобіля, який вчинив наїзд на зустрічний автомобіль був ОСОБА_13 , а не ОСОБА_6 . Під час зіткнення транспортних засобів, ОСОБА_6 , який перебував в кабіні автомобіля на місці пасажира, було викинуто через праві двері, оскільки удар прийшовся в праву сторону, що підтверджується схемою взаємного розташування автомобілів «Мерседес-Бенц» р.н. НОМЕР_1 та «Мерседес-Бенц» р.н. НОМЕР_2 в момент зіткнення.

Крім цього, на досудовому слідстві був допитаний в якості свідка ОСОБА_9 водій зустрічного автомобіля. Він також пояснював, що водієм був не ОСОБА_6 , а інша особа, оскільки після ДТП, ОСОБА_6 знаходився праворуч від автомобіля на схилі кювету, тобто з правої сторони.

Пояснення ОСОБА_14 , які суд поклав в основу обвинувального вироку, дають підстави сумніватися в їх правдивості, оскільки на нього вказують як ОСОБА_6 так і свідок ОСОБА_12 . З метою уникнення відповідальності за скоєне він дає пояснення які йому вигідні, оскільки зацікавлений у результатах розгляду даного кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі висловив аналогічне прохання та навів ті ж самі мотиви що і його захисник.

При цьому доповнив, що під час зіткнення транспортних засобів, він перебув в кабіні автомобіля на місці пасажира і його викинуло через праві двері, оскільки удар прийшовся в праву сторону авто. Від сильного удару він втратив свідомість після чого був доставлений у лікарню, де перебував декілька днів в реанімаційному відділенні без свідомості.

Зазначає, що по справі не було проведено цілий ряд слідчо-оперативних заходів для встановлення факту, хто саме перебував за кермом автомобіля.

Під час дачі пояснень в суді на нього робився тиск як з боку прокурора так і з боку судді з метою одержання від нього потрібних їм пояснень. Свідкам задавались питання не по суті. Мали місце коментування його показів та показів свідків. В момент, коли він чи свідок давали пояснення, їх постійно переривали, коментували, що підтверджується технічними носіями інформації зафіксованої процесуальної дії і є грубим порушенням норм процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та виступ захисника ОСОБА_8 на підтримання поданих ними апеляційних скарг, думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечив апеляційні скарги та просить залишити вирок суду без зміни, обговоривши наведені доводи та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають.
Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України відповідає фактичним обставинам провадження, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Як обвинувачений так і захисник ОСОБА_8 в апеляційних скаргах не оспорюють того, що дорожньо-транспортна пригода мала місце при обставинах та у місці, зазначеному у вироку суду, але заперечують, що пригода сталася по вині ОСОБА_6 , оскільки він не перебував за кермом автомобіля.

Що ж до наведених доводів, то на думку колегії суддів, такі є безпідставними.

Як достовірно встановлено судом, саме ОСОБА_6 , 13 березня 2015 року, в 11 годині 35 хвилин, на час дорожньо-транспортної пригоди, керував автомобілем марки Мерседес Бенц 210 Д, номерний знак НОМЕР_1 .

Суд першої інстанції прийшов до такого висновку на підставі детального аналізу всіх обставин справи та оцінки доказів, в тому числі показань потерпілого ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_15 , безпосередніх очевидців події, а також і інших допитаних в судовому засіданні свідків.

Так потерпілий ОСОБА_10 ствердив, що на місці дорожньої пригоди бачив лише ОСОБА_6 , який знаходився на схилі кювету з правої сторони дороги. Тому вважав, що це і є водій транспортного засобу, з вини якого сталася дорожня пригода.

Фактично аналогічні за змістом показання дав і свідок ОСОБА_15 , при цьому не виключає того, що за кермом автомобіля могла знаходитися і інша особа.

Що ж до покликань апелянтів на те, що судом допущена неповнота, оскільки не встановлені дійсні обставини ДТП, а саме хто перебував за кермом автомобіля Мерседес Бенц 210 Д, номерний знак НОМЕР_1 , колегія суддів вважає їх надуманими та не приймає до уваги.

Версія обвинуваченого про перебування на час ДТП за кермом зазначеного автомобіля свідка ОСОБА_16 належним чином була перевірена. Так сам свідок в судовому засіданні заперечив причетність до дорожньо-транспортної пригоди пояснивши, що в цей день перебував за кордоном, лише на короткий проміжок часу повернувся в Україну.

Його пояснення підтверджуються довідкою Адміністрації Державної прикордонної служби України, з якої вбачається, що ОСОБА_16 13 березня 2015 року в 11 год. 16 хвилин повернувся в України з Республіки Польща та в 11 год. 42 хвилини повторно виїхав в Республіку Польща (а.с.114).

Таким чином, хоча він і перебував на території України на час пригоди, однак з врахуванням відстані від прикордонного пункту «Смільниця» до місця ДТП, як пояснив обвинувачений, близько 10 кілометрів, фактично його присутність на місці пригоди виключається, як вірно зазначив суд першої інстанції.

Крім цього у ОСОБА_16 , як вбачається з висновку судово-медичної експертизи №37 від 19.03.2015 року (а.с.72), будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено, що також підтверджує його пояснення про непричетність до ДТП.

Поряд з цим колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що суд дав неправильну оцінку здобутим доказам, що в основу вироку покладено припущення, не відповідають дійсності. Суд дослідив всі представлені докази, як зі сторони обвинувачення, так і сторони захисту. Доповнень до судового розгляду не було. Не відповідають дійсності і доводи скарги, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Щодо показань свідка ОСОБА_12 в судовому засіданні, колегія суддів вважає, що таким дана належна оцінка виходячи із встановлених по даному кримінальному провадженню дійсних обставин. Суд правомірно не взяв їх до уваги. Так апеляційний суд дослідив його показання в якості свідка від 20.03.2015 року (а.с.109-111), через тиждень після пригоди. В таких ОСОБА_12 стверджував, що на місці ДТП ОСОБА_16 він не бачив. Однак в подальшому, змінив показання і вже саме ОСОБА_16 був за кермом автомобіля, з вини якого сталося ДТП.

З врахуванням встановлених обставин, а саме відсутності на місці ДТП інших, крім учасників ДТП осіб, висновку судово-медичної експертизи №42 від 09.04.2015 року (а.с.49-50), з якої вбачається, що у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження які утворилися під час ДТП, коли він міг знаходитися за кермом транспортного засобу, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що саме з вини обвинуваченого ОСОБА_6 сталася дорожня пригода, внаслідок якої він та потерпілий ОСОБА_10 отримали середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження.

При цьому доведеність вини водія автомобіля Мерседес Бенц 210 Д, номерний знак НОМЕР_1 в даному ДТП, в апеляційних скаргах не оспорюється.

На підставі аналізу всіх представлених у справі доказів, яким дана належна оцінка відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 та вірно кваліфікував його діяння за ч.1 ст.286 КК України.

Покарання обвинуваченому у вигляді штрафу призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України, яке відповідає характеру тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і даним про його особу. На думку колегії суддів, таке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Допущених істотних порушень кримінального процесуального закону, грубого порушення норм матеріального та процесуального права, які тягнули б за собою скасування вироку, про що порушуються питання в апеляційних скаргах не встановлено.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вирок суду є законним та обґрунтованим, такий слід залишити без зміни, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

постановила:
Вирок Старосамбірського районного суду Львівської області від 21 липня 2017 року відносно ОСОБА_6 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4