Постанова
Іменем України
17 квітня 2018 року

м. Київ
справа № 761|21514|15-к
провадження № 51-902км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженої ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
представника потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 20 грудня 2016 року щодо ОСОБА_6 в кримінальному провадженні № 0000156 за обвинуваченням
ОСОБА_6 ,громадянки України, котра народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватою і засуджено за ч. 1 ст. 191 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю, яка пов`язана з продажем, реалізацією, збереженням товарно-матеріальних цінностей на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки та покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України. Цивільний позов ОСОБА_7 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень, матеріальну шкоду в розмірі 51 104 гривень, всього 61 104 гривень.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20 грудня 2016 року вирок місцевого суду залишено без змін.
Згідно з вироком місцевого суду встановлено, що 23 лютого 2015 року між ФОП ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до якого ОСОБА_6 прийняла на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження ввірених їй підприємством матеріальних цінностей.

01 квітня 2015 року ОСОБА_6 була призначена на посаду продавця-консультанта з продажу ювелірних виробів у ФОП ОСОБА_7 . Перебуваючи на посаді продавця-консультанта з продажу ювелірних виробів у нежилому приміщенні, розташованому на 1-му поверсі у будівлі за адресою: АДРЕСА_3 , виконуючи покладені на неї обов`язки, в період з 01.04.2015 року по 05.06.2015 року привласнила товарно-матеріальні цінності, що перебували в її віданні .
Так, 22 травня 2015 року в невстановлений розслідуванням час ОСОБА_6 , перебуваючи на робочому місці та виконуючи функції продавця-консультанта з продажу ювелірних виробів, переслідуючи корисливий мотив із прямим умислом, привласнила один золотий ланцюжок арт. 7161а 585 проби вагою 7,03 г довжиною 50 см, вартістю 2812 гривень.
Продовжуючи реалізацію злочинного умислу в невстановлений розслідуванням час ОСОБА_6 , перебуваючи на робочому місці, привласнила: 23 травня 2015 року два золотих ланцюжки, а саме: ланцюжок арт. 7165а 585 проби вагою 15,02 г довжиною 55 см, вартістю 6008 гривень; золотий ланцюжок арт. 4304 г 585 проби вагою 8,9 г довжиною 50 см, вартістю 3560 гривень; 02 червня 2015 року - один золотий ланцюжок арт. 953 л 585 проби вагою 12,22 г довжиною 64 см, вартістю 4 888 гривень; 03 червня 2015 року два золотих ланцюжка, а саме: золотий ланцюжок арт. 789 а 585 проби вагою 11,1 г, вартістю 4400 гривень, золотий ланцюжок арт. 7124 585 проби вагою 8,23 г, вартістю 3292 гривень.
Всього своїми умисними діями ОСОБА_6 привласнила товарно-матеріальні цінності ОСОБА_7 на суму 25 000 грн, після чого використала їх на власний розсуд.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженої, просить скасувати вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 20 грудня 2016 року і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Вимоги касаційної скарги обґрунтовує тим, що суд безпідставно звільнив від відбування призначеного покарання ОСОБА_6 на підставі ст. 75 КК України, при цьому судом не враховано, що заподіяна злочином шкода повністю не відшкодована, засуджена лише формально визнала свою винуватість та ніде не працює.
Також потерпіла ОСОБА_7 не погоджується з розміром стягнутих на її користь коштів та вказує, що викрадене майно безпідставно залишено в ломбарді ПТ ЗТ «Скарбниця», а не повернуто потерпілій. Крім того, потерпіла зазначає, що ухвала апеляційного суду є немотивованою та не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Позиції інших учасників судового провадження
Потерпіла ОСОБА_7 та її представник ОСОБА_8 підтримали касаційну скаргу та просили її задовольнити.
Засуджена ОСОБА_6 просила касаційну скаргу залишити без задоволення.
Прокурор ОСОБА_5 вважала касаційну скаргу необґрунтованою і просила залишити її без задоволення.
Мотиви Суду
Згідно з вимогами ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правильність правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, а також вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації її дій за ч. 1 ст. 191 КК України в касаційному порядку не оспорюються.

Доводи потерпілої ОСОБА_7 про невідповідність призначеного ОСОБА_6 покарання вимогам закону є безпідставними.
Так, відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні покарання ОСОБА_6 вищенаведені вимоги закону України про кримінальну відповідальність дотримано. Зокрема, судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, визнання вини, дані про особу засудженої, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, не перебуває на спеціальних обліках, тимчасово не працює, не одружена та обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття у вчиненому, відшкодування завданої шкоди на користь потерпілої, яка на час постановлення вироку відшкодована повністю. Зважив суд і на відсутність обтяжуючих покарання обставин. З таким висновком погодився і апеляційний суд.

З урахуванням вищевикладеного, місцевий суд дійшов правильного висновку, що вказані обставини у сукупності є підставами для призначення ОСОБА_6 покарання в межах санкції статті у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю, яка пов`язана з продажем, реалізацією, збереженням товарно-матеріальних цінностей на строк 2 роки із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю два роки, яке відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі засудженої, та буде необхідним та достатнім для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги представника потерпілої про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину, також дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням на підставі статей 75, 76 КК України. З таким висновком погоджується і колегія суддів суду касаційної інстанції.
Доводи потерпілої щодо необґрунтованого задоволення цивільного позову лише частково є безпідставними.
Дійшовши висновку про те, що не всі заявлені представником потерпілої позовні вимоги підлягають відшкодуванню, суд у вироку правильно зазначив про те, що позов заявлено на загальну суму 52099 грн, до якої включено у тому числі і вартість виробів у сумі 995 грн., які не охоплюються обвинуваченням, а тому стягненню підлягає матеріальна шкода в межах заявлених позовних вимог у сумі 51104 грн, в тому числі і витрати у розмірі 1020 грн на отримання довідки з Торгово-промислової палати, що підтверджено квитанцією. При цьому з кримінального провадження вбачається, що позов потерпілою був заявлений на суму 74099 грн, а не 190 625 грн, як вона зазначає в касаційній скарзі.
Твердження потерпілої щодо незаконності рішень суду про протиправне визнання ПТ ЗТ «Скарбниця» добросовісним набувачем на майно не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який визнав їх безпідставними.
Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та в повній мірі відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду, в тому числі і тих, про які зазначила потерпіла в своїй касаційній скарзі, судом касаційної інстанції не встановлено.
За таких обставин, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги потерпілої ОСОБА_7 .
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, Суд
ухвалив:
Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 20 грудня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2