АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 646/4702/17 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/2274/17 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
потерпілого - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком, ОСОБА_9 засуджений за ч.2 ст.286 КК України до 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнений від відбування основного покарання з випробуванням строком на 3 роки, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1, 2 ст. 76 КК України, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Згідно вироку, 05.04.2017, близько 15.10 год., ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем "Рено-Кенго р.н. НОМЕР_1 , рухався по пр. Гагаріна зі сторони с. Безлюдівки в напрямку пр. Ювілейного в м. Харкові. Під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного з двох сторін проїзної частини дорожніми знаками «Пішохідний перехід» п.п.5.35.1 та 5.35.2 Правил дорожнього руху України і розташованого в районі будинку № 356-Б, в порушенні вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з якими: - п. 12.3 "У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», водій ОСОБА_8 , рухаючись зі швидкістю близько 60 км/год, побачив пішохода ОСОБА_10 , 1940 р.н., який почав перетинати проїзну частину пр. Гагаріна з узбіччя, поблизу пішохідного переходу і рухався зліва направо по ходу руху автомобіля, проявив неуважність, не вжив своєчасно заходи для зменшення швидкості руху транспортного засобу аж до його зупинки, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 , в результаті чого йому згідно з висновком судово-медичної експертизи № 119-Ат/17 від 30.05.2017 заподіяні тяжкі тілесні ушкодження у вигляді важкої черепно-мозкової травми, яка з`явилась причиною його смерті у лікарні ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно з висновком судово-автотехнічної експертизи № 440/17 від і 9.06.2017 в дорожньо-транспортній обстановці, що склалася, водій автомобіля «Рено» ОСОБА_8 повинен був діяти згідно вимог п.п. 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України.
В дорожньо-транспортній ситуації, що склалася, водій автомобіля "Рено" ОСОБА_8 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом виконання п. 12.3 Правил дорожнього руху України.
В діях водія автомобіля «Рено» ОСОБА_8 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з подією ДТП.
Порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель потерпілого, виразилося в тому, що водій ОСОБА_8 , рухаючись зі швидкістю близько 60 км/год, побачив пішохода ОСОБА_10 , який почав перетинати проїзну частину пр. Гагаріна з узбіччя, поблизу пішохідного переходу і рухався зліва направо по ходу руху автомобіля, проявив неуважність, не вжив своєчасно заходи для зменшення швидкості руху транспортного засобу аж до його зупинки, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 , в результаті чого йому заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, від яких він помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ,
Порушення Правил дорожнього руху України перебувають у причинному зв`язку з наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди.
В апеляційній скарзі прокурору кримінальному провадженні просить вирок суду першої інстанції за обвинуваченням ОСОБА_8 змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та виключити з мотивувальної частини вироку вказану судом обтяжуючу покарання обставину, «вчинення злочину щодо особи похилого віку». В іншій частині вирок залишити без змін. В обґрунтування зазначає про те, що кримінальне правопорушення, передбачене ст..286 КК України характеризується необережною формою вини щодо наслідків, а тому не можна вважати, що умисел Бабарики був спрямований саме на вчинення злочину щодо особи похилого віку.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції змінити, у зв`язку з суворістю призначеного покарання, і призначити йому менш суворе покарання, зокрема не застосовувати до нього додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами. В обґрунтування посилається на те, що він раніше не судимий, визнав вину в повному обсязі, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно надав допомогу потерпілому, має на утриманні неповнолітніх дітей та матір з бабусею, скоїв злочин з необережності.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та заперечував проти апеляції обвинуваченого, думку обвинуваченого та потерпілого, які підтримали апеляційні скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційних скарг колегія суддів дійшла наступного висновку.
Висновок суду про доведеність обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення і правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.286 КК України в апеляційних скаргах не оспорюються, а тому, відповідно до вимог ст.404 КПК України, вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував характер і ступінь небезпеки вчиненого ним з необережності кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст.12 КК України є тяжким. Суд врахував всі обставини дорожньо-транспортної пригоди, її тяжкі наслідки смерть потерпілого, а також посткримінальну поведінку обвинуваченого, який вжив необхідні заходи щодо виклику швидкої допомоги та поліції. Під час перебування потерпілого у лікарні здійснював всі матеріальні витрати, а після його смерті сплатив витрати щодо поховання.
Під час апеляційного розгляду потерпілий підтвердив відсутність вимог матеріального та морального характеру до обвинуваченого .
Судом було встановлено, що ОСОБА_8 раніше не судимий, працює неофіційно різноробочим, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітних дітей.
Як зазначено в мотивувальній частині вироку, судом в якості обтяжуючої обставини визнано вчинення злочину проти особи похилого віку.
Обов`язковою умовою застосування даної обставини як обтяжуючої при призначенні покарання є те, що вона могла бути і повинна була усвідомлюватися винним. Оскільки даний злочин характеризується необережною виною, колегія суддів не погоджується із таким висновком суду та вважає необхідним виключити дану вказівку із мотивувальної частини вироку, задовольнивши апеляційну скаргу прокурора.
В якості пом`якшуючих обставин суд визнав щире каяття ОСОБА_8 , сприяння розкриттю злочину та відшкодування завданого потерпілому збитку.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обгрунтовано призначив ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі із позбавленням права керувати транспортними засобами в межах, передбачених санкцією даної статті, яке на думку колегії суддів є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Тому вимоги апеляційної скарги обвинуваченого про виключення із вироку призначення додаткового покарання задоволенню не підлягають.
Колегія суддів погоджується із висновком суду що виправлення обвинуваченого можливо досягти без ізоляції його від суспільства в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку із покладенням на нього передбачених законом обов`язків. Тривалість іспитового строку, протягом якого ОСОБА_8 повинен довести своє виправлення, відповідає тяжкості кримінального правопорушення та його наслідків, особі винного, виду покарання.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що немає підстав вважати призначене обвинуваченому покарання надто суворим, а звільнення його від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку в три роки неправильним. З огляду на це доводи обвинуваченого про необхідність пом`якшення покарання є безпідставними.
Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 просив застосувати до нього амністію.
До осіб, перелічених у статті 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» та статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», і до яких амністія не застосовується, обвинувачений не відноситься. ОСОБА_8 вчинив необережний злочин, який не є особливо тяжким. Він має на утриманні двох неповнолітніх дітей , щодо яких не позбавлений батьківських прав.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про можливість застосування до засудженого положень п. «в» ст.1 Закону України«Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, а тому вважає необхідним звільнити його від відбування покарання за вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 02 серпня 2017 року.
Керуючись: ст.ст. 404,405,407,418, 419, ч.2 ст. 376 КПК України, п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.
Вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 02.08.2017 року у відношенні ОСОБА_8 змінити.Виключити з мотивувальної частини вироку вказівку на обставину, що обтяжує покарання «вчинення злочину щодо особи похилого віку».

В решті вирок залишити без змін.

На підставі п. «в» ст.1 Закону України«Про амністію у 2016 році» ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання призначеного цим вироком покарання.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді