В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.02.2018 року Тростянецький районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Тростянець кримінальне провадження №0000490 від 14.12.2017 з обвинувальним актом та угодою про примирення відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Тростянець Сумської області, із загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 22.02.1984 Тростянецьким районним судом Сумської області по ст.141 ч.1 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- 23.05.1984 Зарічним районним судом м. Суми по ст.17, 81 ч.3, 81 ч.3, 140 ч.2, 89 ч.1, 82 ч.3 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 10.03.1989 Тростянецьким районним судом Сумської області по ст.196-1 ч.1 КК України до 2 років виправних робіт;

- 06.09.1989 Тростянецьким районним судом Сумської області по ст.81 ч.3, 140 ч.3 КК України до 7 років позбавлення волі;

- 18.11.1996 Тростянецьким районним судом Сумської області по ст.140 ч.3, 140 ч.2 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 09.04.1997 Тростянецьким районним судом Сумської області по ст.140 ч.3 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 27.05.2004 Тростянецьким районним судом Сумської області по ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі ;

- 20.02.2007 Тростянецьким районним судом Сумської області по ст.185 ч.2, ст.263 ч.2 КК України до 2 років обмеження волі;

- 27.07.2007 Конотопським районним судом Сумської області по ст.185 ч.2 КК України до 2 років обмеження волі;

- 26.11.2008 Тростянецьким районним судом Сумської області за ст.ст.307 ч.2, 317 ч.2, 315 ч.2, 307 ч.2, 309 ч.2 , 71 ч1, 70 ч.1, 72 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;

- 17.03.2009 Тростянецьким районним судом Сумської області по ст.186 ч.2, 70 ч.2 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

- 05.06.2009 Тростянецьким районним судом Сумської області по ст.185 ч.2, 186 ч.2, 70 ч.1, 70 ч.4, 72 КК України до 5 років 7 місяців позбавлення волі;

- 13.10.2010 Тростянецьким районним судом Сумської області по ст.185 ч.3, 70 ч.4 КК України до 6 років позбавлення волі;

- 14.04.2011 Тростянецьким районним судом Сумської області за ст.185 ч.2 КК України до 6 років позбавлення волі,

- 02.02.2015 Тростянецьким районним судом Сумської області за ст 185 ч 3, ст.69 КК України до арешту строком 4 місяці,

- 10.06.2015 Тростянецьким районним судом Сумської області за ст. 185 ч. 3, ч.4 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнився 07.07.2017 року у зв`язку з відбуттям покарання,

- 28.11.2017 Тростянецьким районним судом Сумської області за ч.2 ст.185 КК України до 3 місяців арешту,

у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за корисливі злочини, судимість за які не знято і не погашено в установленому законом порядку, а також відносно якого 29.11.2017 до Тростянецького районного суду Сумської області направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000382 від 15.09.2017 за ч.3 ст.185 КК України та 20.12.2017 відносно якого направлено обвинувальний акт до Тростянецького районного суду Сумської області у кримінальному провадженні №0000480 від 07.12.2017, на шлях виправлення не став і вчинив нові корисливі кримінальні правопорушення за таких обставин.
Так, в листопаді 2017 року, точної дати досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_4 знаходився у будинку господарства своєї знайомої ОСОБА_6 , що по АДРЕСА_2 , де на той час тимчасово проживав. В кімнаті будинку вказаного господарства ОСОБА_4 помітив пластикову банківську карту АТ «Ощадбанк», належну ОСОБА_6 . На картковий рахунок № НОМЕР_1 вказаної банківської картки ОСОБА_6 , нараховувались грошові кошти виплат пенсії загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. У ОСОБА_4 в цей момент виник прямий корисливий умисел викрасти вказану банківську картку, поряд з якою він помітив фрагмент паперу із записаним на ньому кодом до вказаної картки, з метою подальшого викрадення грошей з карткового рахунку зазначеної банківської кратки шляхом зняття за її допомогою готівки з банкомату. Реалізуючи свій прямий корисливий умисел ОСОБА_4 , скориставшись вільним доступом до майна, а також тим, що його дії не помічені сторонніми особами, вчинив таємне викрадення зазначеної пластикової банківської картки АТ «Ощадбанк» та ім`я клієнта банку ОСОБА_6 , яка є офіційним документом, оскільки перебуває офіційному обігу, має необхідні реквізити установи банку АТ «Ощадбанк» і містить інформацію, яка засвідчує (підтверджує) факти, котрі мають юридичне значення.
14.11.2017 у вечірній час ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на викрадення грошових коштів ОСОБА_6 , прийшов до банкомату відділення банку ПАТ КБ «ПриватБанк», розташованого по вул.Миру, 1А в м.Тростянець Сумської області, де, використовуючи ним банківську картку АТ «Ощадбанк», належну клієнту банку ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи з прямим умислом, за допомогою вказаного банкомату зняв з карткового рахунку ОСОБА_6 грошові кошти готівкою загальною сумою 1200 грн., вчинивши повторно їх таємне викрадення, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 майнових збитків на вказану суму.
Таким чином, своїми умисними діями, що виразилися у таємному викраденні майна, ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення:
-передбачене ч.1 ст.357 КК України, тобто викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів;
-передбачене ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_6 досягнуто та підписано угоду від 24.01.2018 про примирення, за змістом якої ОСОБА_4 зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Відповідно до вимог частини третьої статті 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Суд зазначає, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких відповідно до угоди ОСОБА_4 визнав себе винним, ураховуючи положення статті 12 КК України, передбачене ч.1 ст.357 КК України належить до злочинів невеликої тяжкості, передбачене ч.2 ст.185 КК України належить до злочинів середньої тяжкості.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав угоду, повністю визнав свою винуватість у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357 та ч.2 ст.185 КК України та пояснив, що повністю розуміє права, передбачені частиною 5 статті 474 КПК України, надані йому законом, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винними, погодився на призначення узгодженого покарання, просив затвердити угоду.
Обвинуваченому ОСОБА_4 та потерпілій ОСОБА_6 судом роз`яснено, що у разі затвердження угоди обмежуються їх права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, зокрема, роз`яснено, що вирок обвинувачений може оскаржити лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.
Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст.468-471 КПК України, відповідає закону України про кримінальну відповідальність за ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінальних правопорушень щодо узгодженої міри покарання у виді штрафу.
Шляхом вивчення документів кримінального провадження, опитування сторін, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Під час підготовчого судового засідання встановлено, що обвинувачений цілком розуміє положення п.п.1-4 ч.5 ст. 474, п.1 ч.3 ст.394, п.1 ч.3 ст.424, ст.476 КПК України.
Крім цього, обвинуваченому роз`яснено ч.ч.4,6,7 ст.474 КПК України, наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі.
Судом з`ясовано, що ОСОБА_6 цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, такі як обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за вказане кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
При призначенні покарання сторони враховують, що відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання підозрюваному ОСОБА_4 не встановлені.
Відповідно до положень ст.66 КК України обставини, які пом`якшують покарання підозрюваного є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку. За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, непрацюючий, раніше неодноразово судимий, судимості у встановлено законом порядку не зняті і не погашені.
Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн., за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн.
Обвинувачений та потерпіла не заперечували проти затвердження угоди.
Прокурор просив затвердити угоду про примирення.
Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України і ухвалення обвинувального вироку.
Є підстави призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.
Також суд вважає, що є підстави призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України, призначивши покарання більш м`яке, ніж передбачене санкцією частини інкримінованої статті, врахувавши сукупність пом`якшуючих обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину обвинуваченому щире каяття, активне сприяння слідству, добровільне відшкодування завданих збитків, тобто із застосуванням ст.69 КК України, є підстави для призначення покарання обвинуваченому у виді штрафу у розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн.
Суд погоджується, що відповідно до вимог ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів обвинуваченому необхідно визначити у виді штрафу у розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн.
Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_4 скоїв кримінальні правопорушення до постановлення вироку Тростянецького районного суду Сумської області від 28.11.17 року за ч.2 ст.185 КК України, яким призначено йому покарання у виді 3 місяців арешту, за таких обставин суд призначає остаточну міру покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Речові докази відсутні. Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався та у суду відсутні підстави для його обрання.
Керуючись ст.ст.314, 368, 370, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про примирення від 24 січня 2018 у кримінальному провадженні, внесеному 14 грудня 2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000490, укладену між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України та призначити узгоджену сторонами міру покарання :
-за ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) грн.;
-за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) грн.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне узгоджене покарання у виді штрафу у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) грн.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 28.11.2017 року у виді арешту строком на три місяці, та остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у виді арешту строком на три місяці.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Обвинуваченим вирок може бути оскаржений виключно з підстав, зазначених в п.1 ч.3 ст.394 КПК України.
Потерпілим вирок може бути оскаржений виключно з підстав, зазначених в п.2 ч.3 ст.394 КПК України.
Прокурором вирок може бути оскаржений виключно з підстав, зазначених в п.3 ч.3 ст.394 КПК України
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1