233 № 229/1711/15-к
У Х В А Л А

21 березня 2018 року Суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши заяву судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_3 про самовідвід у розгляді обвинувального акту за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000433 від 12 квітня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 296 КК України,-
в с т а н о в и в:
До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000433 від 12 квітня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 296 КК України.
Автоматизованою системою документообігу у обвинувальному акті по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000433 від 12 квітня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 296 КК України, визначено суддю ОСОБА_3 .
21 березня 2018 року суддею Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_3 заявлено самовідвід на підставі ч. 4 ст. 75 КПК України, з тих підстав, що згідно ухвали Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18 січня 2018 року ним, як суддею, було повернено прокурору обвинувальні акти по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000433 від 12 квітня 2015 року та за № 0001568 від 08 грудня 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. З ст. 296, ч. З ст. 296 КК України, як такі, що не відповідають вимогам КПК України.

Відповідно до ухвали Апеляційного суду Донецької області від 28 лютого 2018 року, залишено без змін ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18 січня 2018 року, щодо повернення прокурору обвинувальних актів відносно ОСОБА_4 .

Відповідно до п. 4 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого XI черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Положення зазначеної статті Кодексу суддівської етики випливають з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, що схвалені резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, відповідно до якого суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) «Кожен має право на справедливий... розгляд його справи... незалежним і безстороннім судом..., який ... встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Право на розгляд справи безстороннім судом є гарантією права на справедливий судовий розгляд.

В п. 66 рішення «Мироненко і Мартенко проти України» (10.03.2010), зазначено наступне: «згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь - яких сумнівів у його безсторонності...».

За таких обставин суддя ОСОБА_3 вважає, що він не може здійснювати розгляд даного обвинувального акту на підставі п. 4 ст. 75 КПК України, оскільки згідно ухвали Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18 січня 2018 року, він вже надав правову оцінку обвинувальному акту по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000433 від 12 квітня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , тому заявляє собі самовідвід.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадження за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Розглянувши доводи судді ОСОБА_3 , викладені в заяві про самовідвід, вважаю, що вказана заява підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. 75, 80-83, 369-372 КПК України, -
п о с т а н о в и в:
Заяву судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_3 про самовідвід у розгляді обвинувального акту за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000433 від 12 квітня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 296 КК України,- задовольнити.
Відвести суддю ОСОБА_3 від здійснення судового розгляду обвинувального акту за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000433 від 12 квітня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 296 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя