Провадження № 1-кс/344/4593/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2017 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000157 від 25.10.2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором в обгрунтування якого посилався на те, що слідчим відділом прокуратури Івано-Франківської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000157 від 25.10.2017 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 у невстановленому місці, часі та обставинах, діючи умисно, незаконно придбав у невстановлений спосіб з метою незаконного збуту особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс та психотропні речовини - амфетамін, обіг яких заборонено, та зберігав їх з метою збуту у гаражному приміщенні № НОМЕР_1 по вул. Дністровській (без номеру), поруч з будинком 55 в м. Івано-Франківську.

У подальшому ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин, обіг яких заборонено, перебуваючи у гаражному приміщенні № НОМЕР_1 по вул. Дністровській (без номеру), поруч з будинком 55 у місті Івано-Франківську 27.10.2017 року, близько 15 год 40 хв, одержав від ОСОБА_6 грошові кошти в якості оплати за продаж особливо небезпечних наркотичних засобів і психотропних речовин, обіг яких заборонено у сумі 3000 грн., а 30.10.2017 року, близько 12 год 30 хв, у цьому ж місці, передав ОСОБА_6 орієнтовно 5 грам психотропної речовини амфетаміну та орієнтовно 10 грам особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабіс.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на одержання незаконних прибутків від реалізації особливо небезпечних наркотичних засобів, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, перебуваючи у гаражному приміщенні по вул. Дністровській (без номеру) поруч з будинком 55 у місті Івано-Франківську 15.11.2017, близько 13 год 30 хв, збув ОСОБА_6 орієнтовно 50 грам особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабісу, за що отримав грошову винагороду у сумі 4000 грн.

15 листопада 2017 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України, а 16.11.2017 року йому оголошено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

16 листопада 2017 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 307 КК України.

У вчинені зазначеного злочину підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючий, не одружений, згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, обвинувальний акт щодо якого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України 07.08.2017 року скеровано до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області та обвинувальний акт щодо якого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України 12.10.2017 року скеровано до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 307 КК України, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами в їх сукупності, а саме: протоколами обшуків гаражного приміщення з умовним номером АДРЕСА_2 , у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , в якій фактично проживає ОСОБА_4 ; показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; висновком експерта від 16.11.2017 року та іншими зібраними доказами, які містяться в матеріалах досудового розслідування в їх сукупності.

Злочини, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція статті передбачає максимальне покарання до десяти років позбавлення волі.

Вказані ризики обґрунтовані тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжких корисливих злочинів, за які передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі та які були скоєні ним з метою особистого збагачення. Його дії і сам ОСОБА_4 як особа, представляють підвищену суспільну небезпеку, а тому є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, усвідомлюючи неминучість покарання, ОСОБА_4 може залишити місце проживання, переховуватися від органів досудового розслідування та суду; будучи обізнаним про методи роботи правоохоронних органів, оскільки раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення різного роду кримінальних правопорушень, може знищувати та приховувати речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків злочинів, так як в ході проведення обшуків по даному провадженні, учасником яких був ОСОБА_4 , дізнався анкетні дані окремих свідків; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Можливість вчинення ОСОБА_4 інших кримінальних правопорушень обґрунтовується тим, що на момент вчинення вищеописаних подій до нього вже було застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Незважаючи на це, ОСОБА_4 порушив обов`язки, покладені на нього ухвалою судді Івано-Франківського міського суду від 20.10.2017 року про закінчення підготовчого провадження і призначення судового розгляду, якою до останнього застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком до 20.12.2017 року та заборонено покидати місце проживання цілодобово.

Також слід зазначити, що на розгляді у Тисменицькому районному та Івано-Франківському міському судах Івано-Франківської області перебувають обвинувальні акти про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч. 4 ст. 296 КК України відповідно, що свідчить про небажання останнього ставати на шлях виправлення, оскільки раніше вже неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

З урахуванням вищевикладеного, вважає неможливим запобігти вищевказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, шляхом застосування до ОСОБА_4 будь якого іншого запобіжного заходу.

Враховуючи особу підозрюваного та те, що він вчинив тяжкі корисливі злочини, незважаючи на наявність раніше застосованого запобіжного заходу вважає, що застава у визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України межах не здатна забезпечити виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків та запобігти наявним ризикам, а тому необхідно визначити йому заставу у розмірі, який перевищує ці межі, а саме 320 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 512 000 гривень.

Саме такий розмір застави обумовлений тим ступенем довіри до підозрюваного, при якому перспектива втрати застави буде для ОСОБА_4 необхідним і достатнім стримуючим фактором, щоб не допустити невиконання ним процесуальних обов`язків та запобігти здійсненню дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Окрім цього, при визначенні застави необхідно взяти до уваги той факт, що досудове слідство не проведено в повній мірі, не встановлено коло можливих свідків, визначення саме такого розміру застави не дасть можливість підозрюваному спілкуватись зі свідками та впливати на них.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, з підстав викладених в ньому обставин, просив клопотання задоволити.

В судовому засіданні захисник підозрюваного щодо задоволення клопотання не заперечив, однак просив визначити менший розмір застави, оскільки, на утриманні підозрюваного перебуває малолітня дитина і розмір його заробітньої плати становив 2 000,00 грн.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, який в свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Ч. 5 ст. 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів клопотання вбачається, що 16 листопада 2017 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість підозрюваного: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 вказаного вище злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання та відсутність місця роботи, а також те, що на момент вчинення вищеописаних подій до нього вже було застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, на розгляді у Тисменицькому районному та Івано-Франківському міському судах Івано-Франківської області перебувають обвинувальні акти про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч. 4 ст. 296 КК України, а тому вважаю за необхідне при визначенні застави вийти за межі п.2 ч.5 ст. 182 КПК України та визначити таку в розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 200 (двіста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки, внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

В той же час обставини, які зазначені стороною захисту, не можуть бути підставами для відмови в задоволенні даного клопотання, оскільки, такі не виключають наявність обґрунтованості підозри та встановлених в судовому засіданні ризиків.

При визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, крім наведеного вище, враховую практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_10 за інкриміновані злочини, характер та обставини їх вчинення.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задоволити та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням на підозрювану передбачених у ст. 194 КПК України додаткових обов`язків, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

На підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Клопотання задоволити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, не одруженого, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 14 січня 2018 року включно.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Визначити заставу 320 000 (триста двадцять тисяч) гривень, яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКСУ м. Київ, МФО: 820172, р/р: 2265).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 на строк до 14 січня 2018 року включно обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утриматись від спілкування з усіма свідками в даному кримінальному провадженні;

5) здати до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну, -

та роз`яснити, що в разі невиконання таких обов`язків щодо нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі оригінал документу із відміткою банку має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, яка після його отримання та перевірки має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1