АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
з участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_9 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0010560 відносно

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Біличі Любомльського району Волинської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за апеляційною скаргою представника цивільного відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України ОСОБА_10 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 18 липня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 18 липня 2017 року ОСОБА_11 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 3 роки.

______________________________________________________
Справа №11-кп/796/1723/2017 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_12
Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_1

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задоволено частково та постановлено стягнути на користь потерпілого ОСОБА_8 з Моторного (транспортного) страхового бюро України на відшкодування матеріальної шкоди 92 230,74 грн. та моральної шкоди 4 611,54 грн., з обвинуваченого ОСОБА_11 на відшкодування моральної шкоди - 456 588,46 грн.
У задоволені позовних вимог потерпілого ОСОБА_8 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_11 витрат на правову допомогу у розмірі 15 789,60 грн. відмовлено.

Також цим вироком вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановив суд у вироку, 31.10.2016 року близько 22 год. 15 хв. ОСОБА_11 , керуючи технічно справним автомобілем «Fiat Doblo», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по сухому, чистому дорожньому покриттю лівої смуги руху Кільцевої дороги в місті Києві, яке складається з трьох смуг для руху в одному напрямку, зі сторони Одеської площі у напрямку Жулянського шляхопроводу, наближаючись до регульованого пішохідного переходу, який розташований навпроти зупинки громадського транспорту «вул. Лятошинського», продовжив свій рух на червоний сигнал на світлофорному об`єкті, та порушив пункти Правил дорожнього руху України, а саме: будучи неуважним, відповідно не зреагував на зміну дорожньої обстановки, та при виникненні небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний був виявити, останній не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, щоб запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_8 , який у свою чергу здійснював свій рух з ліва на право відносно руху транспортного засобу по вказаному пішохідному переході, на зелений сигнал світлофора.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, у пішохода ОСОБА_8 , згідно висновку експерта №2148/Е від 13.01.2017 року, при поступленні до стаціонару 31.10.2016 року мали місце:

- закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, лінійних переломів потиличної кістки, зліва з переходом на задню черепну ямку, підшкірної гематоми потилиці зліва, забійних ран підборіддя, завушної ділянки, саден обличчя;

- закрита травма лівого передпліччя у вигляді перелому променевої кістки зі зміщенням уламків;

- закрита травма грудної клітки у вигляді переломів 3 ребра зліва зі зміщенням уламків, 5-8 ребер справа;

- закрита травма тазу у вигляді переломів лонної та сідничної кісток справа;

- закрита травма правового стегна у вигляді уламкового перелому стегнової кістки в середній третині зі зміщенням уламків;

- закрита травма правої гомілки у вигляді уламкового перелому великогомілкової кістки в проксимальній третині зі зміщенням уламків;

- закрита травма лівої гомілки у вигляді уламкових переломів проксимального кінця діафізів велико-та малогомілкової кісток зі зміщенням уламків.

Локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони дією тупого предмету, могли утворитись в термін та за обставин вказаних у постанові, тобто 31.10.2016 року, при транспортній травмі.

Вищевказані тілесні ушкодження, що входять до комплексу закритої черепно-мозкової травми за ступенем тяжкості оцінюються лише у своїй сукупності, тому вище вказана закрита черепно-мозкова травма за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Таким чином, між подіями транспортної травми від 31.10.2016 року та отриманням тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , є прямий причинно-наслідковий зв`язок.

В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Fiat Doblo», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_11 вбачаються невідповідності вимогам пунктів п.п. 1.5, 2.3 (б), 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху України.

Порушення водієм ОСОБА_11 , вимог п.п. 1.5, 2.3 (б), 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками у виді отриманням тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі представник цивільного відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України ОСОБА_10 , вважаючи вирок суду незаконним в частині задоволення цивільного позову до Моторного (транспортного) страхового бюро України, просить його скасувати в цій частині та постановити нове рішення, яким в позові до Моторного (транспортного) страхового бюро України відмовити.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що Моторне (транспортне) страхове бюро України не є заподіювачем шкоди та із пред`явленого обвинувачення не випливає обов`язок МТСБУ відшкодовувати шкоду потерпілому.

Крім того, статус цивільного відповідача чітко визначений нормами КПК України, а правовідносини, які склалися між потерпілим та МТСБУ, регулюються спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким визначений порядок отримання регламентної виплати за рахунок МТСБУ, і недотримання вказаного порядку звернення в МТСБУ є підставою для відмови у задоволенні позову.

Між тим, задовольняючи цивільний позов у кримінальному провадженні, суд послався на те, що потерпілий подав заяву в МТСБУ в межах трирічного строку та судом не встановлено підстав, передбачених ст. 37 Закону для відмови в позові, проте, суд не врахував, що правовідносини між сторонами регулюються спеціальним Законом, яким передбачений порядок та умови проведення регламентної виплати з Фонду захисту потерпілих.

Зокрема, як убачається з матеріалів справи, рішення відносно потерпілого МТСБУ стосовно виплати або відмови у виплаті страхового відшкодування не приймалося, а тому застосування судом цього Закону та вирішення питання по суті стосовно цивільного позову до МТСБУ є передчасним. Крім того, МТСБУ не є суб`єктом правовідносин у кримінальному провадженні та не може виступати стороною у даному процесі, як цивільний відповідач, що є грубим порушенням норм процесуального права.

Крім того, підставою для проведення регламентної виплати може бути судове рішення, яким підтверджується наявність цивільно-правової відповідальності особи, яка повинна відповідати за вчинені наслідки, а таке рішення суду в МТСБУ стороною цивільного позивача не подавалося.

Таким чином, питання щодо проведення регламентної виплати може бути прийнято МТСБУ після надання судового рішення та документів, передбачених ст. 35 Закону, який встановлює чіткий алгоритм вчинення дій стороною потерпілого для отримання регламентної виплати.

На апеляційну скаргу представника цивільного відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України - ОСОБА_10 представник потерпілого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 подала заперечення, в яких, вказуючи на безпідставність та необґрунтованість доводів представника цивільного відповідача, просить його апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Незважаючи на неодноразові повідомлення про день та час апеляційного розгляду обвинуваченого ОСОБА_11 , останній судові повістки не отримує та вони повертаються за закінченням терміну зберіганні, а тому апеляційний суд, враховуючи, що його неявка не перешкоджає проведенню розгляду, оскільки його участь в апеляційному розгляді не є обов`язковою, вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без його участі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника цивільного відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України ОСОБА_10 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, а також заперечення прокурора, потерпілого ОСОБА_8 та його представника - адвоката ОСОБА_9 проти її задоволення, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг, а тому висновки суду, за встановлених у вироку обставин, про доведеність винуватості ОСОБА_11 у порушенні ним під час керування транспортним засобом правил безпеки дорожнього, що спричинило заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, що відповідає юридичній кваліфікації діяння за ч. 2 ст. 286 КК України, колегія суддів не перевіряє, оскільки вони учасниками судового провадження не оспорюються.

Покарання ОСОБА_11 призначено судом відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, і в цій частині вирок суду ніким з учасників судового провадження не оскаржується.

Що стосується апеляційної скарги представника цивільного відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України ОСОБА_10 в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 та стягнення матеріальної та моральної шкоди з Моторного (транспортного) страхового бюро України, то колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з вимогами ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до вимог абз. 7 п. 2 ч. 3 та абз. 6 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначаються як підстави для задоволення цивільного позову, так і рішення про цивільній позов.

Тобто відповідно до вимог вказаних вище статей кримінального процесуального закону суд повинен навести у вироку мотиви прийнятого рішення про задоволення чи відхилення цивільного позову, вказавши норму матеріального права, на підставі якого вирішено цивільний позов.
Вказані вимоги при вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 судом першої інстанції були дотримані у повному обсязі.
Так, задовольняючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 в частині його вимог до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Згідно ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

В той же час, відповідно до ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно яких - Моторно (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному

засобі.

Згідно з положенням ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_11 на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була, а відтак, саме на Моторно (транспортне) страхове бюро України покладається обов`язок відшкодувати шкоду за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, а протилежні цьому доводи апеляційної скарги представника цивільного відповідача МТСБУ - ОСОБА_10 колегією суддів до уваги не приймаються, як такі, що не ґрунтуються на положеннях ст. 128 КПК України щодо права потерпілого пред`явити цивільний позов, в т.ч. і до юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого.

При цьому, відповідно до ст.ст. 23, 24 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого

внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях,

яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно ст. 9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого.

Відповідно до ст. 26-1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Зважаючи на наведене, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_8 матеріальної шкоди в сумі 92230 грн. 72 коп., що не перевищує встановлений Законом ліміт страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, та підтверджується наявними в матеріалах провадження документами (т. 2 а.п. 33-40), та моральної шкоди в сумі 4611 грн. 52 коп., що відповідає вимогам ст. 26-1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
Разом з тим, посилання представника цивільного відповідача ОСОБА_10 на те, що потерпілий ОСОБА_8 передчасно пред`явив позов до Моторно (транспортного) страхового бюро України до отримання судового рішення, яке не набрало законної сили, на переконання колегії суддів, за даних обставин не є визначальним, оскільки як подію дорожньо-транспортної пригоди, особу яка винна у ній, шкоду, що було завдано потерпілому та причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями ОСОБА_11 , який свою цивільно-правову відповідальність в установленому Законом порядку не застрахував, та завданої ОСОБА_8 шкодою встановлено в судовому порядку, у зв`язку з чим судом першої інстанції і було зобов`язано Моторно (транспортне) страхове бюро України відшкодувати потерпілому шкоду, заподіяну його життю та здоров`ю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,та відповідно і моральну шкоду.

При цьому колегія суддів, звертає увагу, що представник цивільного відповідача ОСОБА_10 в суді апеляційної інстанції вказала, що заперечень проти сум, що підлягають стягненню на користь ОСОБА_8 , у Моторно (транспортного) страхового бюро України не має, а натомість, висловлюючи прохання про прийняття судом апеляційної інстанції рішення про відмову у задоволенні цивільного позову до МТСБУ, фактично в такий спосіб створює передумови для відмови у проведенні виплат ОСОБА_8 та в подальшому для його звернення до суду за відшкодуванням шкоди в порядку цивільного судочинства.

Тому, визнаючи вирок суду в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_8 законним та обґрунтованим, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги представника цивільного відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України ОСОБА_10 .
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу представника цивільного відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 18 липня 2017 року відносно ОСОБА_11 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:

__________________ ____________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3