АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №644/5433/17 Головуючий 1-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/790/2506/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України
УХВАЛА
Іменем України
19 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02.10.2017р. відносно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою повернуто обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, прокурору.
Підставою прийняття вказаного рішення суду першої інстанціє є те, що вказаний обвинувальний акт, на думку суду не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки у ньому в порушення п.9 ч.2 ст.291 КК України відсутня дата його складання.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати у зв`язку з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства України та призначити новий розгляд у суді першої інстанції у новому складі суду. Так, апелянт не спростовує відсутність підстави для повернення обвинувального акту проте вважає цю підставу формальною. Крім того, апелянт звертає увагу на те, що на його думку ухвала суду не відповідає вимогам ст.372 КПК України оскільки суд не зазначив місце народження та адресу проживання обвинуваченого, а також не зазначив, що ухвала підлягає оскарженню протягом 7 днів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, потерпілого та його представника, які підтримали апеляційну скаргу, з`ясувавши позицію сторони захисту, які вважали, що апеляція задоволенню не підлягає, перевіривши апеляційні доводи та матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирішуючи питання щодо відповідності обвинувального актувимогам КПК України, суд виходить із закріпленого в ст.19 Конституції України правового порядку, згідно якого як слідчий, так і прокурор повинні діяти виключно на підставах, у спосіб та в порядку, визначених законом. Вказаному порядку корелює зміст ч.1 ст.9 КПК України.

Звідси, колегія суддів приходить до висновку, що обвинувальний акт як ключове процесуальне рішення сторони обвинувачення повинен відповідати всім вимогам, що пред`являються до нього чинним процесуальним законодавством, як щодо порядку його подання до суду, так і щодо форми та змісту цього документу.

Отже, вимоги щодо змісту обвинувального акту наведені у ст.291 КПК України.
Як свідчать представлені матеріали кримінального провадження обвинувальний акт затверджений 31.08.2017р. (т.1 а.с.4, 6) прокурором ОСОБА_9 , а складений слідчим ОСОБА_10 .

З обвинувального акту (т.1 а.с.5) вбачається, що слідчий дійсно не зазначив дату його складання.

Натомість дана вимога прямо зазначена у п.9 ч.2 ст.291 КПК України в якій йдеться, що обвинувальний акт має містити такі відомості як дату та місце його складення та затвердження.

Отже, колегією суддів встановлено, що висновки суду щодо порушення вимоги п.9 ч.2 ст.291 КПК України щодо змісту обвинувального акту підтверджується матеріалами кримінального провадження і не спростовується апелянтом.

Вважати наведену підставу формальною, як про це зазначає прокурор у суду немає підстав оскільки процесуальне законодавство не містить критеріїв такої оцінки.
Відсутність в ухвалі суду місце народження та адресу проживання обвинуваченого, на думку колегія суддів неможна вважати порушенням вимог встановлених ст.372 КПК України оскільки, як випливає зі ст.369 КПК України, будь яке рішення в якому суд не вирішує обвинувачення по суті викладається у формі ухвали. Тож, враховуючи безліч питань які суд вирішує у формі ухвали під час кримінального провадження наведений в ст.372 КПК України зміст неможна вважати однаковим для всіх ухвал.

Поряд з цим, не зазначення в ухвалі, що вона підлягає оскарженню протягом 7 днів, а лише вказівка на те що воно оскаржується у встановленому законом порядку з вищевикладених підстав, на думку колегії суддів також не можна вважати підставою для скасування правильного за змістом судового рішення.

З огляду на вищевикладене, колегія судів приходить до висновку, що зазначені в апеляції підстави не можна вважати підставами для скасування судового рішення, а тому апеляція прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02.10.2017р. відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді