УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №286/1845/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст. 263 КК України Доповідач ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2017 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Коростенської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_8 на вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 31 серпня 2017 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, розлученого, з середньою освітою, раніше судимого: 13 травня 2013 року за ст.317 ч.1 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, останній раз за вироком Овруцького районного суду від 19 листопада 2013 року за ст.185 ч.2, 309 ч.1, 395, 70 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі, звільненого з місця відбування покарання умовно-достроково на 10 місяців 26 днів, який не працює, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 309 ч.2, 263-1 ч.1,263 ч.1 КК України,
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 309 КК України, ч.1 ст.263-1, ч.1 ст.263 КК України та призначено йому покарання:
-за ст.309 ч.2 КК України у виді 2-х (двох) років позбавлення волі;
- за ст.263 -1 ч.1 КК України у виді 3-х (трьох) років 6 ( шести) місяців позбавлення волі;
-за ст.263 ч.1 КК України у виді 3-х (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 3-х (трьох) років 6 ( шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком на 1 (один) рік 6 ( шість) місяців., поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ст.76 КК України, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання або роботи та періодично з`являтися на реєстрацію у вказаний орган
Речові докази по кримінальному провадженню - наркотичні засоби, ізоляційну стрічку, напилок та полотно по металу, вогнепальну зброю ухвалено знищити.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 1451,26 грн. процесуальних витрат на проведення судових експертиз.
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що в один з днів в період з 20 по 31 жовтня 2016 року поблизу свого місця проживання в с.Слобода Шоломківська Овруцького району виявив дикоростучу рослину коноплі, з якої, усвідомлюючи, що вона являється наркотичним засобом, зібрав листя, переніс його до себе додому в домогосподарство АДРЕСА_1 , там його висушив, подрібнив та зберігав без мети збуту.
Вранці 23 березня 2017 року ОСОБА_7 помістив виготовлений ним наркотичний засіб в поліетиленовий пакет, приїхав в м. Овруч, де близько 10 години поблизу будинку №26-А по вул. Б.Хмельницького був затриманий працівниками поліції. Останні вилучили у ОСОБА_7 вказаний поліетиленовий пакет, в якому знаходилось 14,296гр. подрібненої рослинної речовини, що має ботанічні ознаки рослин коноплі, містить тетрагідроканнабінол та суміш канабіноїдів, відноситься до особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу у висушеному стані, тобто наркотичного засобу в розмірі більшому чим невеликий.
Крім цього, в період з 27 березня по 03 квітня 2017 року обвинувачений ОСОБА_9 за місцем свого проживання за адресою: будинок АДРЕСА_1 , використавши для цього дерев`яну палицю, металеву трубку та інші підручні засоби, усвідомлюючи характер та ціль своїх дій, виготовив пристрій для стрільби, усвідомлюючи, що виготовив без передбачено законом дозволу вогнепальну зброю, яку зберігав у себе вдома.
08 травня 2017 року вказаний пристрій був вилучений під час проведення працівниками поліції обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 . Ним виявилась гладкоствольна дульнозарядна шомпольна вогнепальна зброя з гнітковим запаленням калібру 08мм, яка придатна для проведення пострілів та заряджається методом роздільного спорядження зброї.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та кваліфікації його дій, просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263 КК України КК України та призначити йому покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Посилається на те, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого просить вирок суду. Вказує, що судом першої інстанції, при винесенні вироку, не надано належної і достатньої правової оцінки та не враховано повною мірою дані про особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово засуджувався судом та відбував реальні міри покарання за вчинення аналогічних злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, а тому застосування ст.75 КК України є безпідставним та необгрунтованим. Вважає, що на даний час, обвинувачений належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, що свідчить про неможливість досягти мети застосування кримінального покарання, визначеної ст.65 КК України.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.309, ч.1 ст.263-1, ч.1 ст.263 КК України відповідає обставинам кримінального провадження та ґрунтується на сукупності зібраних та належним чином оцінених судом доказах.
Разом з тим колегія суддів не може погодитися з рішенням суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення.
Так відповідно до вимог ст.65 КК України суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим так і іншими особами.
Суд першої інстанції в повній мірі не дотримався зазначених вимог закону при призначенні обвинуваченому покарання.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами провадження, що ОСОБА_7 вчинив злочин у сфері обігу наркотичних засобів, будучи неодноразово судимим за аналогічні злочини, який відносить до категорії злочинів середньої тяжкості та злочини проти громадської безпеки, які відносяться до категорії тяжких злочинів, будучи раніше засудженим за вчинення аналогічного злочину проти у сфері обігу наркотичних засобів, що свідчить про те, що належних висновків обвинувачений для себе не робить, на шлях виправлення ставати не бажає. Суд першої інстанції під час розгляду провадження пом`якшуючою покарання обставиною визнав щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, обтяжуючою покарання обставиною судом встановлено - рецидив злочину.
При цьому покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом хоча і призначено в межах санкцій ч.2 ст.309, ч.1 ст.263-1, ч.1 ст.263 КК України, разом з тим на думку колегії суддів до нього безпідставно застосовано положення ст.ст. 75,76 КК України та звільнено обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців. Призначаючи вказане покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, який за місцем проживання характеризується задовільно, не працює, його вік, сімейний стан та прийшов до висновку про можливість застосування до обвинуваченого покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75,76 КК України, яке на думку суду першої інстанції буде справедливою, необхідною та цілком достатньою мірою покарання для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Разом з тим при призначенні покарання необхідним є застосування таких заходів та мір покарання, які надають засудженому можливість повною мірою відчути та зрозуміти наслідки його кримінально карних діянь.
Однак, суд першої інстанції, на думку колегії суддів апеляційного суду, не надав належної і достатньої правової оцінки тяжкості вчинених ОСОБА_7 злочинів, конкретним обставинам провадження, даним про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення злочину проти власності, обігу наркотичних засобів та знову вчинив умисні злочини. Таким чином, ОСОБА_7 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, що свідчить про неможливість досягнення мети застосування кримінального покарання, визначеної ст.65 КК України, та про не бажання обвинуваченого до нормальної адаптації у суспільстві без його ізоляції. В матеріалах кримінального провадження відсутні відомості, які обґрунтовано вказують на можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку про можливість звільнення ОСОБА_7 від призначеного покарання з іспитовим строком
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 є надто м`яким, а призначене покарання із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України таким, що не відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого. Тому, колегія суддів вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у видіі позбавлення волі в межах санкцій ч. 2 ст. 309, ч.1 ст.263-1, ч.1 ст.263 КК України без застосування ст.ст.75, 76 КК України.
З урахуванням викладеного, вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання необхідно скасувати та ухвалити щодо обвинуваченого ОСОБА_7 в цій частині новий вирок з призначенням обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 309, ч.1 ст.263-1, ч.1 ст.263 КК України у вигляді позбавлення волі без застосування ст.ст.75,76 КК України, яке на думку колегії суддів буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Керуючись ст. ст. 368, 374, 404, 407, 414, 420 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_8 задовольнити .
Вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 31 серпня 2017 року щодо ОСОБА_7 в частині застосування положень ст.ст. 75,76 КК України скасувати.
Вважати ОСОБА_7 засудженим:
-за ч.2 ст.309 КК України - до позбавлення волі строком на 2 роки;
- за ст.263 -1 ч.1 КК України - до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;
-за ст.263 ч.1 КК України - до позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 3-х (трьох) років 6 ( шести) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
В решті вирок суду залишити без зміни.
Вирок апеляційного суду набуває чинності негайно, може бути оскаржений безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту його проголошення.
Судді: