АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002517, за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_12 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2017 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Ромни Сумської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у с. Сичівка Христиновського району Черкаської області, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України,
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився у с. Уємське Приморського району Архангельської області, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Оскаржуваною ухвалою суду клопотання захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 було задоволено, обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 повернуто прокурору через невідповідність вимогам КПК України.

Обґрунтовуючи прийняте рішення суд першої інстанції зазначив, що в обвинувальному акті викладенні лише фактичні обставини кримінального правопорушення, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність без формулювання обвинувачення.

Крім того, вказаний обвинувальний акт був затверджений старшим прокурором Павлоградської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області юристом 2 класу ОСОБА_15 , який не був процесуальним керівником у даному кримінальному провадженні, оскільки відповідно до постанови про призначення прокурора у кримінальному провадженні від 22 травня 2013 року процесуальним керівником в даному кримінальному провадженні був призначений старший прокурор Павлоградської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_16 .

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор вказує, що підстави, на які посилається суд першої інстанції, є необґрунтованими, а вказана ухвала суду підлягає скасуванню через істотне порушення кримінального процесуального права.

Так, згідно обвинувального акту, після анкетних даних кожного обвинуваченого вказано виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а тому твердження суду про відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення є необгрунтованим та суперечить точному змісту цього документу.

Також, на думку прокурора, є неправомірним посилання суду на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 12.03.2015 за результатами розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002365, оскільки відповідно до вимог КПК України під чає кримінального провадження враховуються тільки правові позиції Верховного Суду України та Європейського суду з прав людини.

Вказує, що суд у своєму рішенні послався на постанову про призначення прокурора від 22.05.2013 в порушення вимог ст. 22 КПК України зважаючи на те, що матеріали кримінального провадження під час підготовчого судового засідання не досліджувались, а також висновки суду у цій частині є помилковими, оскільки постановою першого заступника Павлоградського міжрайонного прокурора від 16.10.2013 було призначено прокурором у даному кримінальному провадженні ОСОБА_15 .

Крім того зазначає, що у даному кримінальному провадженні вже було ухвалено вирок, який ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.02.2017 було скасовано з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, втім суд розпочав розгляд даної справи з підготовчого засідання та повернув обвинувальний акт прокурору, не здійснюючи новий розгляд, чим порушив обов`язкове для виконання рішення апеляційного суду.
Заслухавши доповідь головуючого судді; думку прокурора який підтримав апеляційну скаргу та просив ухвалу суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції; обвинувачених та захисників, проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Так, відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді першої інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Частиною 1 ст. 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, при вирішенні питання про повернення прокурору обвинувального акту вказані вимоги кримінального процесуального закону судом дотримані не були.
Так, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право зі стадії підготовчого судового засідання повернути обвинувальний акт у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається з обвинувального акту щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_13 , при його складанні вказані вимоги процесуального закону були дотримані, зокрема у ньому зазначені фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, та правова кваліфікація вчиненого кримінального правопорушення за відповідною статтею, частиною статті закону України про кримінальну відповідальність, з викладенням її диспозиції.
Таким чином, не можна погодитись з висновком суду першої інстанції про відсутність у даному обвинувальному акті формулювання обвинувачення зважаючи на правову позицію, висловлену Верховним Судом України у його Постанові від 24.11.2016 р. № 5-328кс16, відповідно до якої в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Що стосується висновків суду першої інстанції про затвердження обвинувального акту прокурором, який не мав відповідних повноважень, то їх колегія суддів вважає передчасними зважаючи на те, що вони грунтуються на відомостях з документів, які виходять за межі, визначені ч. 5 ст. 291 КПК України, а отже не можуть бути предметом дослідження та оцінки під час підготовчого провадження.

Колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачення, висунуте ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_13 , вже було предметом судового розгляду, при цьому як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції, що здійснював перевірку раніше ухваленого у даному кримінальному провадженні вироку, та скасував його з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, не встановили ані невідповідності обвинувального акту щодо вказаних осіб вимогам процесуального закону, ані наявності перешкод для розгляду обвинувачення по суті.

У зв`язку з вищенаведеним, колегія суддів вважає оскаржувану ухвалу такою, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що тягне задоволення апеляційної скарги прокурора.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_12 задовольнити.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2017 року про повернення прокурору обвинувального акту, у кримінальному провадженні № 0002517 щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4