У Х В А Л А
Іменем України
30 жовтня 2017 року
Шевченківський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 подану в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, по кримінальному провадженню № 0000987 від 15.09.2017р.,-
ВСТАНОВИВ:
В провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказане клопотання.
Заявник обґрунтовує клопотання тим, що 25.09.2017 р., працівниками СУ ГУНП у м. Києві було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .
В ході проведення обшуку було вилучено майно належне ОСОБА_5 на праві власності.
На даний час частина вилученого майна була повернута власнику, а саме: посвідчення водія, документи на автомобіль BMW 645, державний реєстраційний номер L- НОМЕР_1
Також скаржник зазначає, що згідно отриманої від старшого слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 усної інформації, клопотання до слідчого судді про арешт майна ОСОБА_4 , вилученого 15.09.2017р. під час проведення обшуку ним не подавалось.
Враховуючи викладене скаржник просить слідчого суддю зобов`язати слідчого повернути тимчасово вилучене майно.
Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримав, просив її задовольнити.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, що не перешкоджає розгляду.
Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши доводи скарги, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до п.1. ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, як зокрема нездійснення інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
Згідно з ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Також відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
При розгляді скарги встановлено, що 15.09.2017 року, за результатами проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено майно, належне ОСОБА_4 » зокрема таке майно, дозвіл на вилучення якого не надавався.
Відповідно до Узагальнення ВССУ від 12.01.2017 року «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» бездіяльність, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, відноситься до категорії триваючих, а тому строк на подачу скарги заявником не пропущений.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчий не звертався до слідчого судді з клопотання про накладення арешту на вилучене майно.
Скаржник в судовому засіданні зазначив, що вилучене в ході проведення обшуку майно належить ОСОБА_4 .
Отже, враховуючи, що арешт на майно не накладався, слідчий зобов`язаний негайно повернути особі тимчасово вилучене майно.
Відповідно до ст. 41 КУ, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Разом з тим, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22.09.2017 року надавався дозвіл на вилучення, зокрема мобільних телефонів та грошових коштів.
Таким чином, вилучені під час обшуку мобільні телефони та грошові кошти є майном, про яке прямо зазначено в ухвалі про обшук.
Наведене свідчить, що вилучене слідчим вищевказане майно не має статусу тимчасово вилученого майна, тобто на режим його подальшого утримання не поширюються вимоги ст.169, ч.5 ст.171 КПК, отже на слідчого не покладався обов`язок протягом 48 годин ініціювати перед слідчим суддею вирішення долі зазначеного майна шляхом накладення арешту на нього, а тому воно не підлягає негайному поверненню.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про можливість часткового задоволення скарги, оскільки частина майна, яке було вилучене в ході проведення обшуку, є тимчасово вилученим та належить ОСОБА_4 .
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 106, 110, 167, 171, 173, 236, 303-307 КПК України, ст. 41 КУ слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 подану в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, по кримінальному провадженню № 0000987 від 15.09.2017р. задовольнити частково.
Зобов`язати старшого слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000987 від 15.09.2017р., повернути ОСОБА_4 тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку 15.09.2017 року за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: закордонний паспорт; планшетний комп`ютер Apple iPad білого кольору; ноутбук Apple MacBook Air сірого кольору; кредитну картку «VISA» TARGO BANK; кредитну картку ПРИВАТ БАНК.
В задоволенні іншої частини скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1