ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2018 року м.Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар кримінальне провадження №0000053 від 21.03.2017 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця села Бесідка, Ставищенського району, Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, раніше не судимого, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.408 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14 березня 2015 року ОСОБА_4 призваний на військову службу під час часткової мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 .

17 квітня 2015 року наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 13 ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу частини та призначений на посаду старшого понтонера понтонного відділення понтонного взводу військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ). З цього ж часу справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою у військовому званні «молодший сержант».

17 березня 2014 року Указом в.о. Президента України №303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію та після його затвердження 17 березня 2014 року Верховною Радою України цей указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» розпочався особливий період, який діє по даний час.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України молодший сержант ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України, законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.?

Однак, молодший сержант ОСОБА_4 під час проходження військової служби за мобілізацією на особливий період вирішив стати на злочинний шлях та ухилитись від проходження військової служби.

У період з 15 червня 2015 року по 21 липня 2015 року молодший сержант ОСОБА_4 проходив лікування у Військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону ( АДРЕСА_3 ) та 22 липня 2015 року був направлений до Вінницького обласного клінічного госпіталю ветеранів війни ( АДРЕСА_4 ), де проходив реабілітацію по 10 серпня 2015 року.

11 серпня 2015 року, після проходження реабілітації у Вінницькому обласному клінічному госпіталі ветеранів війни, молодший сержант ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою ухилитись від проходження військової служби, без дозволу командирів та поважних причин до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону (вул. Князів Коріатовичів, 185, м. Вінниця), або до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), не з`явився.

За час відсутності у військовій частині молодший сержант ОСОБА_4 обов`язки військової служби за посадою не виконує, перебуваючи поза її межами правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, а також про вчинене ним ухилення від військової служби не повідомив та проводить час на власний розсуд, перебуваючи за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 .

Таким чином, молодший сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , під час особливого періоду, в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, без поважних причин та дозволу командирів, з метою ухилитися від військової служби, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, 11 серпня 2015 року на військову службу до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) або до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону ( АДРЕСА_3 ) не з`явився, та проводить час на власний розсуд, чим вчинив дезертирство, тобто нез`явлення до військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні, свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, щиро розкаявся, та повністю підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його вина також доводиться дослідженими у судовому засіданні письмовими документами: наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 № 13 від 17 квітня 2015 року яким ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу частини та призначений на посаду старшого понтонера понтонного відділення понтонного взводу військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ; наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 92 від 12.11.2015 року, яким визнано ОСОБА_4 тимчасово відсутнім; довідкою Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону від 27.11.2015 року про лікування ОСОБА_4 в період з 15.06.2015 до 21.07.2015.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349, ст. 351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого та дослідження характеризуючих письмових доказів .
Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 була повністю доведена i його дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 408 КК України дезертирство, тобто нез`явлення до військової частини або місця служби з відрядження та з лікувального закладу, з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети: кари, виправлення винної особи і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

При цьому суд бере до уваги визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину і законну за нього санкцію, особу винного та визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі його обставини; вид і розмір призначеного покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення винної у скоєнні злочину особи та попередження нових злочинів

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, посередньо характеризується за місцем служби, позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку в лікарів нарколога і психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та утримує батька інваліда 3 групи ОСОБА_7 , хворіє та потребує постійного лікування з приводу: хронічного гастриту з підвищеною секреторною активністю, хронічного бронхіту, післятравматичного остеохондрозу шийно-грудного відділу хребта, правобічного коксартроз І ступеня, післятравматиного деформуючого осткоартрозу суглоба правої кисті І-ІІ ст., артралгії, повністю визнав свою вину у вчиненні вказаного злочину, а також обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи викладене та особу винного, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд, на підставі ст. 69 КК України, вважає за можливе призначити ОСОБА_4 основне покарання нижче від найнижчої межі встановленої у санкції даної статті, а саме у виді арешту на гауптвахті

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 408 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді арешту на гауптвахті строком 5 (п`ять) місяців.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком чинності, залишити попередню тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з часу його затримання,а саме з 21.30 год. 15.11.2017 року.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_4 з 15.11.2017 року по 16.11.2017 та з 18 листопада 2017 року до дати набрання даним вироком законної сили, з розрахунку день за день.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги через Барський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: