Номер провадження: 11-кп/785/1278/17
Номер справи місцевого суду: 496/6033/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.12.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченої: ОСОБА_7 ,

її захисника: адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 18.10.2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000155 від 12.02.2015 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Петропавлівка Саратського району Одеської області, українки, громадянки України, не заміжньої, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,:
обвинуваченої у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 318 КК України, повернуто прокурору для усунення виявлених недоліків,-
встановив
Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000155 від 12.02.2015 року,органами досудового слідства ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 318 КК України.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору для виправлення помилок, суд мотивував своє рішення тим, що всупереч вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 відсутнє чітке формулювання обвинувачення, у додатках до обвинувального акту відсутній обов`язковий документ - розписка підозрюваного прокурору про отримання копії обвинувального акту. Крім того районний суд послався на те, що попереднім процесуальним керівником у провадженні - прокурором Біляївської міжрайонної прокуратури Одеської області ОСОБА_9 при завершенні досудового слідства сторону захисту не було ознайомлено з матеріалами кримінального провадження, що підтверджується протоколом про надання доступу до матеріалів розслідування від 31.11.2015 року.
Не погоджуючись з прийнятим районним судом рішенням, на зазначену ухвалу обвинуваченою ОСОБА_7 та її захисником - адвокатом ОСОБА_8 подані аналогічні апеляційні скарги з доповненнями, в яких посилаючись на необґрунтованість ухвали, апелянти порушують питання щодо її скасування.

В обґрунтування своїх доводів обвинувачена та її захисник послались на безпідставність твердження районного суду, щодо порушення при складанні обвинувального акту вимог ст. 291 КПК України, оскільки обвинувальний акт відносно обвинуваченої включає в себе необхідні данні, передбачені ст. 291 КПК України, містить формулювання обвинувачення та розписку про отримання обвинувального акту.

Крім того апелянти зазначають, що під час підготовчого судового засідання суд вийшов за межі повноважень, почавши досліджувати протокол про надання до доступу до матеріалів досудового розслідування.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинувачену та її захисника, які підтримали свої апеляційні скарги у повному обсязі; прокурора, який заперечував проти апеляційних скарг обвинуваченої та її захисника і просив залишити ухвалу суду без зміни, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченої та її захисника підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню за наступних підстав :

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Згідно до вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Крім того, зазначеною статтею передбачений порядок складання обвинувального акту, зазначені відомості, які повинні міститися в ньому та які додатки повинні бути долученими до нього.

Із наведених положень кримінального процесуального закону вбачається, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акта прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.

Вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта та його додатків викладені в ст.291 КПК України, а відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також формулювання обвинувачення.

Апеляційним судом встановлено, що за результатами підготовчого судового засідання районний суд прийшов до необґрунтованого висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону.

Відповідно до вимог ст. 374 КПК України та згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року №5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 8 «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві», складаючи вирок, суд зобов`язаний додержувати вимог ст. 374 КПК України.Засуджений має право знати, у вчиненні якого злочину його визнано винним. У мотивувальній частині обвинувального вироку, зокрема, має бути чітко сформульовано обвинувачення, яке визнається судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення злочину та його наслідків, форми вини і мотивів злочину тощо, а також доказів, якими суд обґрунтовує свої висновки, обставин, що визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшують або обтяжують покарання.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України,обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.
Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посилання на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Перевіривши зміст обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000155 від 12.02.2015 року, апеляційний суд дійшов до висновку, що підстави для повернення обвинувального акту, які наведені в ухвалі суду першої інстанції є такими, що суперечать вимогам кримінального процесуального закону, а обвинувальний акт таким, який відповідає вимогам КПК України, оскільки фактично містить всі необхідні відомості, передбачені ст. 291 КПК України.

Так, неможливо погодитись з судом першої інстанції з приводу того, що прокурором не виконані вимоги п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в частині відсутності в обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 викладення фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення.

З огляду обвинувального акту апеляційним судом вбачається, що в ньому міститься викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, а саме вказано час скоєння кримінального правопорушення, місце де воно було скоєно, мотив та інші ознаки суб`єктивної та об`єктивної сторони кримінального правопорушення, що і є викладення фактичних обставин його скоєння підозрюваною ОСОБА_7 .

У даному випадку, судова колегія погоджується з доводами захисника та обвинуваченої ОСОБА_7 про те, що даний обвинувальний акт містить формулювання обвинувачення по кожному епізоду кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_7 .

При цьому, обвинувальний акт містить формулювання: « ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 318 КК України - незаконному збуті незаконно одержаних документів, які надають право на отримання психотропних речовин», а також містить формулювання « ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України - незаконному зберіганні з метою збуту, а також у незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів», що на думку судової колегії підтверджує наявність висунутого ОСОБА_7 обвинувачення у скоєнні кримінальних правопорушень та його формулювання відповідно положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України ( т. 1 а.с. 2 - 5).

Судова колегія погоджується з доводами обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника про те, що даний обвинувальний акт містить формулювання обвинувачення по кожному епізоду кримінальних правопорушень, в яких обвинувачувалася ОСОБА_7 та є зрозумілим обвинуваченій, як про те вона особисто повідомила районному суду 03.02.2016 року під час проведення судового засідання, після оголошення обвинувального акту, та пояснила, що не визнає себе винною у скоєнні кримінальних правопорушень /т. 1 а.с. 44/.

Про те, що обвинувачена ОСОБА_7 повністю розуміла суть пред`явленого їй обвинувачення по всім епізодам скоєння кримінальних правопорушень, свідчить також і текст вироку Біляївського районного суду Одеської області від 09 червня 2016 року в яком вказано, «що в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 винною себе у вчиненні інкримінованих їй діянь не визнала і пояснила, що злочини, передбачені ч. 2 ст. 307. Ч. 1 ст. 318 КК України вона не скоювала, будь які наркотичні засоби чи психотропні речовини ніколи не зберігала та не збувала, а також не збувала документів, які дають право на отримання наркотичних засобів чи психотропних речовин, у тому числі рецепти».

Також судова колегія погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, з посиланням на постанову Верховного суду України від 24.11.2016 року, в частині формулювання обвинувачення.

Згідно Постанови Верховного Суду України від 24.11.2016 року у справі № -328кс16 в п. 3 термін «обвинувачення» належить тлумачити на підставі п. 13 частини 1 ст. 3 КПК України, як твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченому законом України кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Це поняття співвідноситься з нормою ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з огляду на недотримання гарантій права на справедливий суд.

Також вищевказана Постанова ВСУ тлумачить, що відповідно до частини другої ст. 42 КПК, обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України.

Висунення обвинувачення здійснюється в умовах змагальності у судовому розгляді, коли прокурор оголошує короткий виклад або повний текст обвинувального акта (ч. 2 ст. 347 КПК), а суд роз`яснює суть обвинувачення і з`ясовує у обвинуваченого, чи зрозуміло воно йому ( ч. 1 ст. 348 КПК).

Апеляційний суд вважає, що виходячи з вищевказаного, обвинувачення ОСОБА_7 було висунуто в належній формі, є конкретним, зрозумілим для неї та не порушує її прав на захист та справедливий суд, як того вимагає ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також в своїй апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 спростовує ствердження районного суду з того приводу, що підставою для повернення обвинувального акта прокурору є невручення обвинуваченій копії обвинувального акту, оскільки сама обвинувачена стверджує, що по закінченні досудового слідства вона отримала копію обвинувального акту і при цьому посилається на розписку / а.с. 15, 23 /.

Крім того зазначені матеріали свідчать про отримання копії обвинувального акту захисником ОСОБА_8 / а.с. 24 /.

Інших порушень вимог кримінального процесуального закону при складанні обвинувального акту та невідповідності його вимогам ст.291 КПК України, апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, виходячи зі змісту та вимог кримінального процесуального закону, прийняте районним судом рішення є таким, яке не відповідає вимогам закону, а твердження районного суду про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України - помилковим.

Встановлені порушення, які допустився суд першої інстанції, у відповідності до вимог ч.1 ст.412 КПК України є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, а тому ухвала районного суду підлягає скасуванню.
За таких обставин, судова колегія прийшла до висновку про обґрунтованість доводів апеляційних скарг обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 про допущення судом 1-ї інстанції істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що у відповідності до вимог ст.409 КПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та призначення нового розгляду обвинувального акту, зі стадії підготовчого судового засідання.

За наведених вище обставин, апеляційні скарги обвинуваченої та її захисника підлягають задоволенню, ухвала місцевого суду скасуванню з призначенням нового розгляду обвинувального акту в тому ж суді, зі стадії підготовчого судового засідання.
Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

постановив
Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника - адвоката ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 18.10.2017 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000155 від 12.02.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, передбаченихч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 318 КК України - скасувати.
Призначити новий судовий розгляд обвинувального акту № 0000155 від 12.02.2015 року за обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 318 КК України в тому ж суді, зі стадії підготовчого судового засідання.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 . ОСОБА_10 .