Справа № 461/7192/17
Провадження № 1-в/461/242/17
УХВАЛА
02.11.2017 року суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю: прокурора ОСОБА_3 , представника Львівської установи виконання покарань №19 ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 7 вересня 2017 року,
20 жовтня 2017 року до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 7 вересня 2017 року. Покликається на те, що він відбув 2/3 терміну призначеного покарання.
Судом встановлено, що вироком Радехівського районного суду Львівської області від 07 вересня 2017 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначено покарання у вигляді 3 роки позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України до призначеного покарання у виді 3 років позбавлення волі частково приєднано невідбуте покарання за вироком Галицького районного суду м.Львова від 24.01.2017 року та остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді 4 роки та 1 місяця позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі.
Вирок суду набрав законної сили.
У відповідності до вимог ст.4 Закону України «Про амністію у 2016 році» (далі - Закон) від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 7 вересня 2017 року, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, зазначені у статті 1 цього Закону, засуджені за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.
Згідно ст.1 Закону особами, які підлягають звільненню від відбування покарання є: а) які на момент вчинення злочину були неповнолітніми; б) жінок, вагітних на день набрання чинності цим Законом; в) не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами; г) яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572; ґ) які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; д) ветеранів війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"); е) учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи - осіб, які підпадають під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та аналогічних законів інших держав - колишніх республік СРСР; є) які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.
У судовому засіданні встановлено відсутність будь-яких підстав звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання
Заслухавши думку прокурора, який заперечив проти задоволення клопотання засудженого та представника СІЗО, який заперечив проти задоволення клопотання, враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку що в задоволені клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році» слід відмовити.

Керуючись ст.ст.537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, Законом України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 7 вересня 2017 року, суд
у х в а л и в :

У задоволенні клопотаннязасудженого ОСОБА_5 про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 7 вересня 2017 року, відмовити.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення, засудженим протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1