233 № 233/2293/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівки Донецької області, громадянина України, з середньо - спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, має малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 4 КК України,-
В провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 4 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, мотивуючи це тим, що існують ризики втечі обвинуваченого та незаконного впливу з його боку на потерпілу ОСОБА_8 .
Захисник ОСОБА_6 заперечував проти продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що прокурор повинен в судовому засіданні не лише перелічити ризики, а надати докази на підтвердження їх існування. З приводу тяжкості покарання, яке загрожує обвинуваченому, то цей ризик повинен бути оцінений судом в сукупності з іншими існуючими ризиками. Вважає, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого можливо забезпечити шляхом застосування запобіжного заходу - цілодобового домашнього арешту.
Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав думку захисника.
Вислухавши думки учасників судового провадження, суд дійшов до таких висновків.
Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.4 КК України триває, на даний час існує необхідність в проведенні обов`язкових процесуальних дій, у зв`язку з чим закінчити судовий розгляд до спливу дії запобіжного заходу до 25 грудня 2017 року не можливо.
Проаналізувавши всі обставини, передбачені ст.ст.177,178 КПК України у сукупності, суд дійшов переконання про те, що ризики переховування ОСОБА_7 від суду та впливу на потерпілу ОСОБА_8 з боку обвинуваченого, з метою зміни останньою своїх показів на його користь, не перестали існувати і не зменшились, тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому слід продовжити.
При цьому,не роблячи передчасних висновків, щодо вини обвинуваченого ОСОБА_7 , не даючи оцінки дослідженим доказам, суд оцінює ступінь тяжкості кримінального правопорушення, суворість можливого покарання, у разі встановлення вини ОСОБА_7 у інкримінованому кримінальному правопорушенні, та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, судом враховано, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_8 , оскільки в судовому засіданні захисник ОСОБА_6 вказував на те, що на теперішній час стосунки між обвинуваченим та потерпілою змінилися та він буде наполягати на її додатковому допиті. Наявний в матеріалах справи висновок службового розслідування від 29.12.2016 року підтверджує існування ризику незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_7 на потерпілу ОСОБА_8 .
Зазначені ризики виправдовують продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Отже, на думку суду, доводи сторони захисту, про те що належна процесуальна поведінка обвинуваченого може бути забезпечена шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, є не спроможними; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого у даному кримінальному провадженні, є виправданим за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи, згідно правових позицій Європейського суду з прав людини.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 331, 350 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, строку тримання під вартою задовольнити.
Продовжити застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю м.Костянтинівки Донецької області, громадянину України, у вигляді тримання під вартою у ДУ (№6) «Бахмутська установа виконання покарань» в Донецькій області строком на 60 днів, тобто по 16 лютого 2018 року включно.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити.
Копії ухвали вручити прокурору, обвинуваченому і направити начальнику Державної установи (№6) «Бахмутській установі виконання покарань» в Донецькій області.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Судді: