Справа № 333/738/18
Провадження № 1-кс/333/164/18

УХВАЛА

Іменем України
09 квітня 2018 року 16 год. 00 хв. м. Запоріжжя
Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, клопотання слідчого Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_7 , погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000979 та додані до нього матеріали, -
В С Т А Н О В И В:
13.02.2018 року старший слідчий Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області майор поліції ОСОБА_7 звернулася до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000979 відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, маючого середню спеціальну освіту, одруженого, котрий має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.
Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що в період часу з 01.01.2014 року по 20.05.2014 року ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_10 , маючи намір на незаконне використання знака для товарів і послуг, фірмового найменування, кваліфікованого значення походження товару торговельної марки Syngenta, у гаражних приміщення № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , ряд НОМЕР_3 , гаражного кооперативу «Металург», розташованого по вулиці Зразковій, 1-Б, у м. Запоріжжі, організували незаконне виробництво вищезазначеної продукції за наступних обставин.
На початку 2014 року на підставі усної домовленості з невстановленими по справі особами поштовим зв`язком ОСОБА_6 та ОСОБА_11 отримали наліпки та поліграфічні елементи із зображеннями:
1.знака для товарів і послуг торговельної марки Syngenta позначення, за яким товари та послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб;
2.фірмового найменування торговельної марки Syngenta назва суб`єкта господарювання, яка дає можливість вирізнити його з-поміж інших;
3.кваліфікованого значення походження товару торговельної марки Syngenta поєднання назви місця походження товару і географічного зазначення походження товару.
Після цього ОСОБА_6 та ОСОБА_11 придбали у ОСОБА_12 паперові мішки з позначеннями торговельної марки Syngenta та каліброване насіння соняшника, попередньо оброблене хімічними засобами.
Діючи з порушенням ст. 16 Закону України від 15 грудня 1993 року № 3689-XII «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», не отримавши від власника свідоцтва торговельної марки Syngenta, а саме: Компанії Syngenta Participations AG, дозвіл на використання знака на підставі ліцензійного договору, ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , знаходячись у гаражних приміщення № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , ряд НОМЕР_3 , гаражного кооперативу «Металург», розташованого по вул. Зразковій, 1-б, у м. Запоріжжі, кустарним шляхом здійснили пакування вищезазначеного посівного матеріалу (насіння соняшника) до паперових мішків із позначенням торгівельної марки Syngenta, після чого до верхньої частини вказаних мішків за допомогою нитки пришили наліпки та поліграфічні елементи із зображенням знака для товарів і послуг, фірмового найменування та кваліфікованого значення походження товару торговельної марки Syngenta «NK Neoma».
20.05.2014 року у денний час доби ОСОБА_6 та ОСОБА_11 вказаний підроблений товар торгівельної марки Syngenta з позначенням «Cultivar NK Neoma» у кількості 53 мішка, загальною вартістю 106 562 грн. 33 коп., завантажили до автомобіля марки «ВАЗ 2108», д.н. НОМЕР_4 , у кількості 28 одиниць товару, та автомобіля марки «Mercedes-Benz С-300», д.н. НОМЕР_5 , у кількості 25 одиниць товару. Після цього, ОСОБА_6 , керуючи автомобілем Мерседес, д.н. НОМЕР_5 , та ОСОБА_11 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2108», д.н. НОМЕР_4 , направились на пункт збуту посівного матеріалу торгівельної марки Syngenta.
В цей же день приблизно о 14 год. 30 хв. ОСОБА_6 та ОСОБА_11 були зупинені співробітниками правоохоронних органів поблизу буд. № 16 по вул. Тепличній у м. Запоріжжі, після чого на підставі рішень Комунарського районного суду м. Запоріжжя № 333/3782/14-к від 12.05.2014 року та № 333/3785/14-к від 12.05.2014 року у присутності понятих з їх транспортних засобів вилучений підроблений товар торгівельної марки Syngenta з позначенням «Cultivar NK Neoma» у кількості 53 мішка.
Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України від 15 грудня 1993 року № 3689-XII будь-яке посягання на права власника свідоцтва, передбачені статтею 16 цього Закону, в тому числі вчинення без згоди власника свідоцтва дій, що потребують його згоди, та готування до вчинення таких дій, вважається порушенням прав власника свідоцтва, що тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України.
Згідно із ч. 4 ст. 16 Закону України від 15 грудня 1993 року № 3689-XII
використанням знака визнається: нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов`язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано; застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет. Знак визнається використаним, якщо його застосовано у формі зареєстрованого знака, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованого знака лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності знака.
Таким чином, діями ОСОБА_6 та ОСОБА_11 на підставі висновку експерта № 70/38-705 від 30.10.2015 року могла бути завдана майнова шкода Компанії Syngenta Participations AG (міжнародні реєстрації № 732663 та № 749131) у великих розмірах на загальну суму 106 562 грн. 33 коп.
30 січня 2016 року дружині ОСОБА_6 ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за участю понятих та із застосуванням відеофіксації повідомлено про підозру ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 229 КК України.
Під час усної бесіди (від допиту відмовилась) ОСОБА_13 пояснила, що спільно з підозрюваним ОСОБА_6 не проживає протягом півроку, його місцезнаходження не знає. Але у слідства є підстави вважати, що таким чином ОСОБА_13 сприяє переховуванню останнього, оскільки вони зареєстровані за однією адресою та офіційно перебувають у шлюбі.
30.01.2016 року ОСОБА_13 запропоновано отримати повістки про виклик для допиту підозрюваного ОСОБА_6 . У присутності понятих та із застосуванням відеофіксації остання відмовилась від їх отримання.
02.02.2016 року рекомендованим листом на адресу проживання ОСОБА_13 (адреса реєстрації ОСОБА_6 ) відправлені повідомлення про підозру ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 229 КК України, з підписами понятих, котрі засвідчили відмову ОСОБА_13 в її отриманні, та дві повістки про виклик для допиту підозрюваного ОСОБА_6 .
04.03.2016 року ОСОБА_6 було оголошено в розшук.
08.04.2018 року ОСОБА_6 затриманий органами поліції та 09.04.2018 року доставлений до Комунарського районного суду м. Запоріжжя.
Дії ОСОБА_6 органами досудового слідства кваліфіковані за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 229 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді штрафу від трьох тисяч до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією і знищенням відповідної продукції та знарядь і матеріалів, які спеціально використовувалися для її виготовлення.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Оскільки ОСОБА_6 переховувався від органів досудового розслідування та останнього було оголошено у розшук.
У зв`язку із вищезазначеними обставинами досудове слідство приходить до висновку, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, не може бути застосовано з наступних підстав:
- при обранні особистого зобов`язання підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, обставини під час яких було вчинено правопорушення, є ризик того, що підозрюваний, буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
- особи, які заслуговують на довіру та поручаються за виконання підозрюваним ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, на теперішній час відсутні.
- відсутність таких осіб, а також враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_6 не працевлаштований та не має постійного джерела доходів, унеможливлює застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді застави.
- не будучи обмеженим у пересуванні, ОСОБА_6 може вчиняти будь які дії у перешкоджанні кримінального провадження, у тому числі і продовжити свою злочинну діяльність, що унеможливлює застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
У судовому засіданні слідчий СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенант поліції ОСОБА_3 підтримала клопотання у повному обсязі та послалася на обставини, які у ньому були викладені.
Прокурор в судовому засіданні стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою для ОСОБА_6 з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують.
Підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що вину в скоєному кримінальному правопорушенні він визнає, від слідства не переховувався, перебував на заробітках в Російській Федерації, самостійно повернувся до м. Запоріжжя, після того, як йому стало відомо від дружини, що він перебуває у розшуку. Постійно разом із батьками та дружиною з сином проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Одружений, має на утриманні малолітню дитину. Тому, проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував та просив обрати більш м`який запобіжний захід.
Захисник проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечувала, посилаючись на відсутність підстав вважати, що ОСОБА_6 може здійснити дії, перераховані ч. 1 ст. 177 КПК України, просила застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічній період доби, оскільки ОСОБА_6 , раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Має також, на утриманні малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позитивно характеризується за місцем роботи. Крім того, ОСОБА_6 необхідно працювати для отримання доходів.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 29.02.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 229 КК України (кримінальне провадження № 0000979).
Клопотання слідчого погоджене з прокурором Запорізької міської прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_8 , оформлене відповідно до вимог ст. 184 КПК України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження та долучено розпис ОСОБА_6 про вручення йому 09.04.2018 року об 11 год. 00 хв. копії клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, а також копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Таким чином, враховуючи, що розгляд клопотання розпочався о 15 год. 00 хв. 09.04.2018 року, слідчим виконані вимоги ч. 3 ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України у повному обсязі.
30.01.2016 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 229 КК України.
Згідно з протоколом про затримання особи, 08.04.2018 року о 12 год. 10 хв. в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_6 було затримано працівниками поліції та доставлено до Комунарського районного суду м. Запоріжжя.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 криминального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 229 КК України, на думку слідчого судді, підтверджується матеріалами справи, а саме: постановою про виділення матеріалів досудового розслідування від 29.02.2016 року, висновком експерта № 11-ІВ 22.12.2014 року, висновком експерта № 15/13.9/19 від 25.02.2016 року, письмовими поясненнями ОСОБА_6 від 21.05.2014 року, протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_14 від 29.08.2015 року, довідкою про ціни на насіння гібридів соняшнику торгівельної марки «Піонер», щодо яких надійшов лист вих. № 68/7-7545 від 26.08.2015 року, повідомлення про підозру ОСОБА_6 , від 30.01.2016 року.
У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_6 має постійне місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , працює не офіційно волонтером у громадській організації «Верітас-2006», з якої позитивно характеризується, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий, коли виїздив за межі м. Запоріжжя в розшуку не перебував.
При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року у справі «Хайредінов проти України»).
Згідно з ч. 1 ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
На момент розгляду клопотання про взяття під варту доказів про те, що, перебуваючи на волі ОСОБА_6 переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав якимось чином кримінальному провадженню, слідчому судді прокурором та слідчим надано не було. Слідчим не було надано доказів того, що підозрюваний не з`являвся на його виклики. Крім того, слідчим не було доведено слідчому судді, що, перебуваючи на свободі, підозрюваний якимось чином незаконно впливав чи буде впливати на потерпілого, свідків кримінального правопорушення.
Відповідно до практики Європейського суду, викладеної у рішенні «В. проти Швейцарії» від 26.01.1993 року небезпеку переховування від правосуддя не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з урахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправдуванням для тримання під вартою. При цьому необхідно враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом, і його міжнародні зв`язки».
Аналогічна позиція викладена у рішенні Європейського суду від 26.06.1991 року у справі «Летелье проти Франції», згідно з якого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути виправданий очікуваним покаранням у вигляді позбавлення волі.
Крім цього, слідчий суддя враховує рішення Європейського суду від 01.06.2006 року у справі «Мамедова проти Росії», відповідно до якого необхідність тримання під вартою не можна оцінювати тільки виключно з абстрактної позиції, приймаючи до уваги тільки тяжкість злочину.
Посилання слідчого в його клопотанні на наявність ризиків, які передбачені ст. 177 КПК України, є декларативними і такими, що нічим в матеріалах справи не підтверджені. Не наведено в клопотанні, і даних про те, що обрання щодо обвинуваченого іншого, менш суворого запобіжного заходу, є неможливим і недоцільним.
Частина 2 статті 194 КПК України передбачає обов`язок слідчого судді постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Таким чином, оскільки прокурором доведено обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 229 КК України, що підтверджується матеріалами клопотання, наявність достатніх підстав вважати, що існує декілька ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, зокрема, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, однак не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених в клопотанні (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), слідчий суддя, враховуючи дані про особу підозрюваного, зокрема те, що він має місце реєстрації та постійного проживання, має соціальні зв`язки батьків, раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, позитивно характеризується з неофіційного місця роботи, обставини скоєння кримінального правопорушення, вважає, що вагомих підстав для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з матеріалів клопотання не вбачається, у зв`язку з чим необхідно застосувати до ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні.
За вищевказаних обставин, слідчий суддя вважає, що запобіганню будь-яких ризиків, пов`язаних з прибуттям підозрюваного на вимогу слідчого, прокурора, суду можливе і при застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Також слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, у зв`язку з обранням відносно підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, та доведеністю прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, зобов`язати ОСОБА_6 прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати наступні обов`язки, необхідність покладення яких була доведена прокурором під час розгляду клопотання, а саме: повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання, не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження.
Відповідно до ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 3, 176, 177, 178, 183, 184, 194, 198 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
У задоволені клопотання старшого слідчого Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_7 , погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000979 відносно ОСОБА_6 - відмовити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з перебуванням останнього за місцем реєстрації та мешкання: АДРЕСА_1 , строком на два місяці з 16 год. 00 хв. 09.04.2018 року до 16 год. 00 хв. 08.06.2018 року, включно.
Заборонити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати кожен день з 20 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв. своє місце реєстрації та мешкання: АДРЕСА_1 .
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду із встановленою періодичністю;
- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця мешкання;
- не виїжджати за межі міста Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвалу для виконання передати до Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, у якого перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 .
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до апеляційного суду Запорізької області.
Слідчий суддя Комунарського
районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1

Ухвала мені оголошена та її копію отримано ____________________
З покладеними на мене обов`язками ознайомлений, обов`язуюсь їх виконувати у повному обсязі.
Мені роз`яснено, що у разі невиконання покладних на мене обов`язків, до мене може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на мене може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
_________________ ОСОБА_6