АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-сс/790/1762/14 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія : ст.304 КПК України .

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 грудня 2014 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі :
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора - ОСОБА_5 ,
при секретарі - ОСОБА_6 ,
розглянуши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2014 року про відмову у відкритті провадження за її скаргою на бездіяльність прокурора прокуратури Харківської області, -
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2014 року відмовлено ОСОБА_7 у відкритті провадження за її скаргою на бездіяльність прокурора прокуратури Харківської області щодо не видачі пам*ятки про права та обов*язки потерпілого при прийнятті заяви про кримінальне правопорушення від 01 жовтня 2014 року.
Як вбачається із ухвали, приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження за скаргою, слідчий суддя керувався положеннями ч. 1 ст. 303 КПК України, у відповідності до яких певний перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого та прокурора може бути оскаржено під час досудового розслідування. А якщо скарга, подана на рішення, дію чи бездіяльність, що не підлягають оскарженню, то у відповідності до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження.
Не погодившись з постановленим процесуальним рішенням слідчого судді, заявник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає , що винесена ухвала слідчого судді, на її думку, є незаконною, а обставини, на які послався слідчий суддя, як на підставу відмови у відкритті провадження за їх скаргою, не відповідають вимогам чинного законодавства. Так, заявник вважає, що невидача пам*ятки про права та обов*язки потерпілого, як і невнесення відомостей до ЄРДР відбувається до початку досудового розслідування, тому процедура оскарження такої бездіяльності має бути однаковою. Апелянт посилається на наявність інших судових рішень, якими за аналогічних обставин її скарги були розглянуті по суті та задоволені. Окрім того, заявник вважає, що стадія відкриття провадження за її скаргою вже завершилася, оскільки слідчий суддя прийняв рішення в судовому засіданні, а тому повинен був розглянути скаргу по суті та за її участю. Апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді від 28 листопада 2014 року та повернути справу до районного суду для розгляду по суті іншим складом суду, на підставі ст.15 Закона України «Про засади державної мовної політики», здійснювати судочинство російською мовою. Окрім того, апеляція містить прохання, які не є апеляційними вимогами та безпосередньо не відносяться до предмету апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, а саме: про видачу копій судових рішень у перекладі на російську мову, видачу копії технічного запису судового процесу, журналу судового засідання.
Одночасно заявник ОСОБА_7 просить поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, посилається на те, що судовий розгляд скарги відбувся за її відсутності, а копія оскаржуваного судового рішення отримана нею у поштовому відділенні 16 грудня 2014 року.
Відповідно до п.3 ч.2, ч.3 ст.395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п*яти днів з дня її оголошення, а якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Виходячи з обставин, на які посилається апелянт, що не спростовуються матеріалами судового провадження, строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді заявником ОСОБА_7 не є пропущеним та не підлягає поновленню.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного:
У ч.1 ст. 303 КПК України наведено перелік випадків і суб`єктів оскарження рішень, дій чи бездіяльності сторони обвинувачення при досудовому розслідуванні, в тому числі, відповідно до п.1 - бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
У розумінні вимог п.1 ч.1 ст.303 КПК України рішення, дії чи бездіяльність сторони обвинувачення (слідчого або прокурора) можуть бути оскаржені тільки під час досудового розслідування.
За визначенням терміну досудове розслідування, відповідно до п.5 ч.1 ст.3 КПК України, - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч.2 ст.55 КПК України, права і обов*язки потерпілого виникають з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам*ятка про процесуальні права та обов*язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
У розумінні положень КПК України, момент набуття прав та обов*язків потерпілого може збігатися із початком кримінального провадження або мати місце після його початку, проте не може йому передувати. А тому, право на оскарження бездіяльності щодо невручення пам*ятки про права і обов*язки потерпілого у кримінальному провадженні виникає у заявника саме після внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, на стадії досудового розслідування, що узгоджується із вимогами п.1 ч.1 ст.303 КПК України. Поза стадією досудового розслідування може бути оскаржена лише бездіяльність слідчого, прокурора яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, про що прямо зазначено у процесуальному законі. Розширеному тлумаченню, в тому числі і на випадки оскарження бездіяльності особи, яка прийняла заяву, щодо невидачі пам*ятки в порядку ч.2 ст.55 КПК України, зазначена норма процесуального закону не підлягає.
Зі скарги ОСОБА_7 до слідчого судді вбачається, що 01 жовтня 2014 року вона через уповноважену особу прокурора прокуратури Харківської області подала до прокуратури заяву про кримінальне правопорушення. Натомість, скарга ОСОБА_7 та додані до неї документи не містять відомостей про те, чи внесені до ЄРДР відомості за заявою про кримінальне правопорушення від 01 жовтня 2014 року та чи розпочате досудове розслідування, на стадії якого заявник вправі оскаржити бездіяльність органу досудового розслідування, в тому числі прокурора, щодо нездійснення процесуальних дій, як на те посилається заявник.
Зазначені обставини мали бути з*ясовані при розгляді скарги заявника по суті вимог, а тому рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою є передчасним.
За викладених обставин ухвала слідчого судді від 28 листопада 2014 року підлягає скасуванню, а скарга ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора направленню в суд першої інстанції для вирішення питання щодо можливості її розгляду.
Натомість, доводи апелянта щодо постановлення ухвали про відмову у відкритті провадження за її скаргою слідчим суддею в судовому засіданні не є самостійною підставою для скасування судового рішення, оскільки розгляд скарги по суті вимог заявника слідчим суддею ще не був розпочатий, а прийняття рішення щодо можливості відкриття провадження за скаргою в судовому засіданні з метою з*ясування певних обставин, жодним чином не порушує права заявника.
Стаття 10 Конституції України визначає, що державною мовою в Україні є українська мова.
Відповідно до ст.29 КПК України, кримінальне провадження здійснюється державною мовою; слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою; слідчий суддя та суд забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача.
Клопотання ОСОБА_7 щодо постановлення рішення за апеляційною скаргою російською мовою задоволенню не підлягає, оскільки воно суперечить вказаним вимогам КПК України, п.5 ст.14 Закону України "Про засади державної мовної політики", на який посилається апелянт.
Керуючись ст.ст. 404, 405, ч.3 ст.407,418,419,422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2014 року про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора прокуратури Харківської області ОСОБА_8 щодо не видачі пам*ятки про права та обов*язки потерпілого при прийнятті заяви про кримінальне правопорушення від 01 жовтня 2014 року скасувати, а матеріали за скаргою ОСОБА_7 повернути до суду першої інстанції для вирішення питання щодо можливості її розгляду.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий :
Судді :