Справа №585/441/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/112/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 585/441/17 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 вересня 2017 року, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимий

визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

та на ухвали Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 вересня 2017 року та від 04 жовтня 2017 року, якими виправлені описки у вироку Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 вересня 2017 року,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:
В поданих апеляційних скаргах прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 просить скасувати вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, а також ухвали цього суду про виправлення описок в даному вироку у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. Після скасування судових рішень просить ухвалити новий вирок, за яким вважати ОСОБА_9 засудженим за ч.2 ст.286 КК України до п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд при призначенні покарання у виді виправних робіт не зазначив розмір відрахування з заробітку в дохід держави та не визначив питання щодо застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Крім того, судом безпідставно були враховані такі пом`якшуючі покарання обставини як щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, надання медичної допомоги потерпілим, а також не врахована думка потерпілих щодо покарання, які наполягали на його позбавленні волі. В ухвалах про виправлення описок суд фактично змінив призначене ОСОБА_9 покарання, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

За вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04.09.2017 ОСОБА_9 визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і йому призначено із застосуванням ст.69 КК України покарання у виді виправних робіт на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 по 30000 грн. моральної шкоди кожній, а на користь держави 3368,75 грн. процесуальних витрат.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27.09.2017 про виправлення описки перший абзац резолютивної частини вироку Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04.09.2017 викладено у такій редакції: « ОСОБА_9 визнати винним за ч.2 ст.286 КК України і призначити покарання враховуючи положення ст.69 КК України у виді виправних робіт строком на 1 рік з відрахуванням в дохід держави 10 % із суми заробітку».

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04.10.2017 про виправлення описки перший абзац резолютивної частини вироку Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04.09.2017 викладено у такій редакції: « ОСОБА_9 визнати винним за ч.2 ст.286 КК України і призначити покарання враховуючи положення ст.69 КК України у виді виправних робіт строком на 1 рік з відрахуванням в дохід держави 10% із суми заробітку, без позбавлення права керувати транспортними засобами».

Відповідно до вироку суду, 23.07.2016 близько 04 год. 00 хв. ОСОБА_9 , керуючи автомобілем «SSANG YONG KORANDO» д.н. НОМЕР_1 в стані легкого алкогольного сп`яніння, не вибравши безпечної швидкості руху, не урахувавши дорожню обстановку, в районі перехрестя з автодорогою «Ромни Липова Долина Лебедин Мезенівка» виїхав за межі проїзної частини та зіткнувся зі стовбуром дерева. В результаті ДТП пасажир автомобіля ОСОБА_14 отримала тілесні ушкодження, від яких померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в 00 год. 15 хв. у Роменській ЦРЛ, а пасажири ОСОБА_15 та ОСОБА_16 отримали тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора ОСОБА_8 , який підтримав свої апеляційні скарги та просив скасувати вирок і ухвали суду, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 про залишення вироку суду без змін, а апеляційних скарг прокурора без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вказані вище апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за обставин, викладених у вироку, в апеляційних скаргах прокурора не оскаржуються.

Відповідно до п.п.2, 3 і 4 ч.1 ст.409 КПК України, підставами для скасування судового рішення при розгляді справи в апеляційному суді є: невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а згідно ч.2 цієї статті підставою для скасування вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

З вироку вбачається, що суд дійшов висновку про те, що обвинувачений скоїв злочин в стані легкого алкогольного сп`яніння, проте такий висновок суду не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки ОСОБА_9 відповідно до обвинувального акту висунуто обвинувачення у вчиненні злочину у стані алкогольного сп`яніння, а відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Крім того, відповідно до ч.ч.1 і 2 ст.23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції в основу доведення винуватості ОСОБА_9 поклав висновок судово-автотехнічної експертизи № 1441 від 26.12.2016, однак вказаний висновок експертизи відсутній у матеріалах кримінального провадження та в судовому засіданні судом не досліджувався, що відповідно до п.1 ч.1 ст.411 КПК України, є невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки ці висновки не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Що стосується визначення виду та розміру кримінального покарання, то суд першої інстанції, на думку колегії суддів, не в повній мірі дотримався загальних засад його призначення, зокрема принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, не в повній мірі врахував положення ст.ст.65 і 69 КК України, внаслідок чого призначив покарання, яке за своїм видом і розміром є явно несправедливим через м`якість.

При цьому, суд першої інстанції належним чином не оцінив і не врахував характер, ступінь суспільної небезпечності та тяжкість вчиненого ОСОБА_9 злочину, який відповідно до ч.4 ст.12 КК належить до категорії тяжких.

Суд недостатньо врахував також те, що обвинувачений вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, порушивши правила безпеки дорожнього руху, внаслідок чого загинула одна людина та дві людини отримали тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині заслуговують на увагу.

Відповідно п.1 ч.1 ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягав застосуванню.

Зокрема, призначаючи ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст.286 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді виправних робіт, суд першої інстанції не зазначив розмір відрахування з його заробітку в дохід держави, не визначив будь-яким чином питання щодо застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, а вказані недоліки намагався усунути шляхом ухвалення судових рішень про виправлення описок від 27.09.2017 та від 04.10.2017.

Разом з тим, із змісту вказаних ухвал вбачається, що суд першої інстанції фактично призначив обвинуваченому ОСОБА_9 інше покарання, ніж те, що зазначено у вироку.

Крім того, у вироку суд не навів мотивів, чому не було застосовано додаткове покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення права керування транспортними засобами, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно ч.1 ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора щодо незаконності ухвал Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27.09.2017 та від 04.10.2017 про виправлення описок у цьому вироку.

Так, вказаними ухвалами суд першої інстанції за власною ініціативою виправив описки у резолютивній частині вироку, а саме додатково визначив до призначеного покарання у виді виправних робіт на строк 1 рік про відрахування в дохід держави 10% із суми заробітку, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до положень ч.1 ст.379 КПК України, суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Слід зазначити при цьому, що описка це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо).

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлення фактичних обставин справи (наприклад, дати, події, номера і дати документа, найменування сторони, прізвища особи тощо.)

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, постановляючи ухвали про виправлення описок у вироку шляхом вказівок про відрахування із суми заробітку та про не застосування додаткового покарання, фактично не виправив описки в оскаржуваному вироку суду, а вніс в нього суттєві зміни, які вплинули на суть прийнятого рішення, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на вказані вище обставини колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції з мотивів істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також скасувати ухвали суду про виправлення описок у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, і призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, оскільки під час апеляційного розгляду будь-яких клопотань з приводу дослідження доказів щодо зазначених вище обставин від учасників судового провадження не надходило, а апеляційний суд позбавлений можливості їх дослідити за власною ініціативою, внаслідок чого позбавлений можливості усунути вказані в апеляційних скаргах прокурора істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Що стосується інших доводів апеляційних скарг прокурора, то колегія суддів не може прийняти їх до уваги, оскільки порушені питання спочатку підлягають ретельній перевірці та безпосередньому дослідженню в судовому засіданні при новому судовому розгляді в суді першої інстанції після скасування вироку, а вже потім при наявності остаточного судового рішення бути предметом перевірки в апеляційному суді, так як суд апеляційної інстанції відповідно до положень ч.2 ст.415 КПК України не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 вересня 2017 року відносно ОСОБА_17 скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвали Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 вересня 2017 року та від 04 жовтня 2017 року про виправлення описок у вироку Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 вересня 2017 року скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4