УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №274/4895/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 березня 2018 року м. Житомир
Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04 грудня2017 року про відмову в задоволенні його заяви про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році»,
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області, постановити нову, якою застосувати щодо нього Закон України «Про амністію у 2016 році».
В обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги послався на те, що він підпадає під застосування Закону України «Про амністію у 2016 році», а прийняте рішення є незаконним.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04 грудня 2017 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_6 про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році».
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Згідно ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, амністія не застосовується до осіб, зазначених у ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні».
Статтею 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01 жовтня 1996 року передбачено, що амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 відбуває покарання за вироком Андрушівського районного судому Житомирської області від 15.04.2016 року, яким його засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.185, ч.1 ст.71 КК України на 5 років 1 місяць позбавлення волі.
Окрім того, згідно довідки про судимість, ОСОБА_6 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та раніше був засуджений: вироком Погребищенського районного суду Вінницької області 20.09.2005 року за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України до 2 років виправних робіт; вироком того ж суду від 18.07.2007 року - ч.2 ст.186, ч.2 ст.296, ч.2 ст.389, ст.70,71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі ( а.с.19).
Строки погашення судимості, передбачені ст.89 КК України, не сплинули.
Отже, ОСОБА_6 має дві судимості за вчинення тяжких злочинів, які не погашені у встановленому законом порядку, що, відповідно до ст.4 Закону України «Про застосування амністії», унеможливлює застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році».
Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», у зв`язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 , відсутні.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Прийняте рішення відповідає вимогам закону, є обґрунтованим і вмотивованим, підстав для його зміни чи скасування не встановлено.
Керуючись ст. 404,405, 407, КПК України, колегія суддів,
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04 грудня 2017 року про відмову в задоволенні його заяви про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: