№1-кп/243/134/2017
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

20 жовтня 2017 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні в залі Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження № 0000171 від 17.01.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 30.01.2001 року Слов`янським міським судом за ст. 140 ч.3, 145 ч.1, ст. 42 КК України до позбавлення волі строком 3 роки 5 місяців з конфіскацією майна;

- 16.10.2007 року Слов`янським міськрайонним судом за ст. 309 ч.1 КК України до обмеження волі строком 1 рік 6 місяців, на підставі ст. 75,76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

- 07.02.2008 року Слов`янським міськрайонним судом за ст. 309 ч.2, 71 КК України до позбавлення волі строком 2 роки 6 місяців;

- 27.05.2008 року Слов`янським міськрайонним судом за ст. 185 ч.2, ст. 186 ч.2 , ст. 70, ст. 70 ч.4 КК України до позбавлення волі строком 5 років 6 місяців;

- 06.11.2013 року Слов`янським міськрайонним судом за ст. 309 ч.2 КК України до позбавлення волі строком 2 роки;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 186 ч. 3, 185 ч. 3, 309 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
23.09.2016 близько 08.00 години ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим за скоєння

злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість, з метою особистого вживання, без мети збуту, знаходячись поблизу буд. 30 по вул. Кірова, м. Слов`янськ, Донецької області, зірвав листя з куща дикорослої коноплі, які подрібнив шляхом перетирання руками та помістив до паперового згортку, який залишив при собі, тим самим незаконно, повторно придбав та зберігав наркотичний засіб (канабісу), з метою особистого вживання, без мети збуту.

23.09.2016 приблизно о 15.40 годині в ході проведення профілактичної роботи співробітниками Слов`янського відділу поліції на ділянці місцевості, розташованої поблизу адміністративної будівлі ДК «Залізничників» за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Вокзальна, 77, у ОСОБА_5 , з добровільного дозволу, в присутності понятих, в ході особистого огляду під еластичним бинтом на лівій нозі нижче коліна, було виявлено та вилучено паперовий згорток з речовиною рослинного походження, яка згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів № 3/10-1134 від 17.10.2016 являється особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом масою 8,35 г (в перерахунку на суху речовину становить 7,50 г), який ОСОБА_5 , раніше незаконно придбав та зберігав для особистого вживання без мети збуту.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, а саме незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, вчинене повторно.

Допитаний у суді обвинувачений повністю визнав свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, щиро покаявся.

Крім визнання своєї вини обвинуваченим, його вина у вчинені зазначеного злочину підтверджується: протоколом огляду місця події від 23 вересня 2016 року з фото таблицею до нього, відповідно до якого ОСОБА_5 перебуває на ділянці місцевості, розташованій біля ДК «Залізничників» у м. Слов`янську та вказує на еластичний бинт на лівій нозі, де з його слів знаходиться паперовий згорток з висушеною та подрібненою речовиною рослиного походження зеленого кольору (а.с. 26-28, т. 1); висновком експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів № 3/10-1134 від 17.10.2016 року, відповідно до якого надана на експертизу речовина рослинного походження масою 8,35 г. є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом. Маса канабіса (в перерахунку на суху речовину) становить 7,50 г (а.с. 31-34, т. 1).

Вищезазначені докази суд вважає належними та допустимими, і такими, що узгоджуються між собою та показаннями обвинуваченого наданими суду і які в сукупності підтверджують ту обставину, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, у вчиненні якого суд визнає його винним.

Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується за ч.3 ст. 185 КК України.

Згідно формулювання обвинувачення, ОСОБА_5 маючи не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення корисливих злочинів, 15.01.2017 приблизно о 01 год. 00 хв. проходив біля домоволодіння АДРЕСА_2 . Тоді ОСОБА_5 заглянув у двір, де побачив, що на території вказаного домоволодіння господарі відсутні, та у нього раптово виник злочинний намір на таємне викрадення чужого майна з території вказаного домоволодіння, тобто скоєння крадіжки.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 діючи таємно, умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, керуючись корисливим мотивом, з метою таємного викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, в той же час, а саме 15.01.2017 приблизно о 01 год. 00 хв. підійшов до хвіртки вказаного домоволодіння, через яку зайшов на територію подвір`я домоволодіння АДРЕСА_2 , тим самим незаконно проник до сховища. Тоді, ОСОБА_5 перебуваючи біля господарської споруди сараю, який розташований у подвір`ї будинку за вищевказаною адресою, під навісом побачив чавунні радіатори опалення та скориставшись тим, що навколо немає сторонніх осіб, які б могли припинити довести його злочинні дії до кінця, продовжуючи виконувати свої злочинні дії, направленні на таємне викрадення чужого майна, таємно, повторно викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_7 , а саме:

?чавунні радіатори опалення (батареї), білого кольору на шість секцій у кількості 2 штуки, вартість яких складає 750 гривень;

?чавунний радіатор опалення (батарея), білого кольору на сім секцій, вартість якого складає 437,50 гривень;

? чавунні радіатори опалення (батареї), білого кольору у кількості 11 секцій, вартість яких складає 687,50 гривень.

Після чого, ОСОБА_5 з місця скоєного кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на свій розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1875 гривень.

Крім того, ОСОБА_5 маючи не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення корисливих злочинів, 18.01.2017 приблизно о 01 год. 00 хв. проходив біля домоволодіння АДРЕСА_2 . Тоді ОСОБА_5 заглянув у двір, де побачив, що на території вказаного домоволодіння господарі відсутні, та у нього раптово виник злочинний намір на таємне викрадення чужого майна з території вказаного домоволодіння, тобто скоєння крадіжки.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 діючи таємно, умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, керуючись корисливим мотивом, з метою таємного викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, в той же час, а саме 18.01.2017 приблизно о 01 год. 00 хв. підійшов до хвіртки вказаного домоволодіння, через яку зайшов на територію подвір`я домоволодіння АДРЕСА_2 , тим самим незаконно проник до сховища. Тоді, ОСОБА_5 перебуваючи біля господарської споруди сараю, який розташований у подвір`ї будинку за вищевказаною адресою, під навісом побачив газову колонку, де у нього виник умисел, спрямований на таємне викрадення мідного нагрівального елементу газової колонки та скориставшись тим, що навколо немає сторонніх осіб, які б могли припинити довести його злочинні дії до кінця, продовжуючи виконувати свої злочинні дії, направленні на таємне викрадення чужого майна, таємно, повторно викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_7 , а саме:

мідний нагрівальний елемент від газової колонки, вагою 2 кг, вартість якого складає 268 гривень.

Після чого, ОСОБА_5 з місця скоєного кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на свій розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 268 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням в сховище.

Допитаний у суді обвинувачений повністю визнав свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, щиро покаявся.

Крім визнання своєї вини обвинуваченим, його вина у вчинені зазначеного злочину підтверджується: протоколом огляду місця події від 17 січня 2017 року з фото таблицею до нього, відповідно до якого було оглянуто домоволодіння АДРЕСА_2 (а.с. 121-123, т.1 ); протоколом огляду предметів від 20.01.2017 року з фото таблицею до нього, відповідно до якого були оглянуті металеві батареї білого кольору загальною кількістю 19 секцій (а.с. 125-127, т.1); протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 24 січня 2017 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_8 впізнає особу, яка 16.01.2017 року продала йому батареї (а.с. 132-134, т.1); висновком товарознавчої експертизи від 26 січня 2017 року ринкова вартість чавунних радіаторів опалення (батареї) на 6 секцій складає 375 грн. 00 коп., ринкова вартість чавунних радіаторів опалення (батареї) на 7 секцій складає 437 грн. 50 коп. (а.с. 137-145, т. 1); протоколом огляду місця події від 18 січня 2017 року з фото таблицею до нього, відповідно до якого було оглянуто домоволодіння АДРЕСА_2 (а.с. 152-154, т.1 ); протоколом огляду предмету від 24.01.2017 року з фото таблицею до нього (а.с. 156-157, т. 1); протоколом проведення слідчого експерименту від 06 лютого 2017 року з фото таблицею до нього (а.с. 197-201, т. 1).

Вищезазначені докази суд вважає належними та допустимими, і такими, що узгоджуються між собою та показаннями обвинуваченого наданими суду і які в сукупності підтверджують ту обставину, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, у вчиненні якого суд визнає його винним.

Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується за ч.3 ст. 185 КК України.

Так, 25 січня 2017 року, у вечірній час доби, точний час у ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_5 проходив біля домоволодіння АДРЕСА_3 , де у нього виник протиправний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_9 з території вищевказаного домоволодіння.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна в цей же день, 25 січня 2017 року, у вечірній час доби, точний час у ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_5 переліз через паркан та незаконно проник на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , де шляхом пошкодження замку проник на горище, а потім через отвір - люк у сарайне приміщення, яке є іншим сховищем, де діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає з сараю таємно, повторно викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_9 , а саме:

?ковадло вагою 95 кг вартістю 508 гривень, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення втік, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 заподіяв потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 508 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням в інше сховище.

Крім того, 26,01.2017, у денний час доби, точну дату та час у ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_5 проходив біля домоволодіння АДРЕСА_3 , де у нього виник протиправний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_9 з території вищевказаного домоволодіння.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна в цей же день, 26.01.2017, у денний час доби, точний час у ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_5 переліз через паркан та незаконно проник на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , де шляхом пошкодження замку проник на горище, а потім через отвір - люк у сарайне приміщення, яке є іншим сховищем, де діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, з сараю таємно, повторно викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_9 , а саме:

? металевий прут довжиною 1,5 м., діаметр 10 мм., вартістю 9 гривень 30 копійок;

? металевий прут довжиною 1,52 м., діаметр 10 мм., вартістю 9 гривень 42 копійки;

? металевий прут довжиною 0,95 м., діаметр 10 мм., вартістю 5 гривень 70 копійок;

? металевий прут довжиною 1,12 м., діаметр 10 мм., вартістю 6 гривень 94 копійки;

? металевий прут довжиною 1,30 м., діаметр 10 мм., вартістю 8 гривень 06 копійки;

? металевий прут довжиною 0,98 м., діаметр 10 мм., вартістю 6 гривень 08 копійок;

? металевий прут довжиною 0,83 м., діаметр 10 мм., вартістю 5 гривень 15 копійок;

? металевий прут довжиною 0,95 м., діаметр 10 мм., вартістю 5 гривень 89 копійок;

?металева труба довжиною 2,12 м, діаметром 48 мм, вартістю 115 гривень 86 копійок;

? металева труба довжиною 2,5 м, діаметром 40 мм, вартістю 100 гривень 38 копійок;

?металева труба довжиною 1,83 м, діаметром 30 мм, вартістю 43 гривні 37 копійок;

?металева труба довжиною 1,95 м, діаметром 35 мм, вартістю 60 гривень 78 копійок;

?металева труба довжиною 2,36 м, діаметром 50 мм, вартістю 128 гривень 97 копійок;

? металева труба довжиною 2,34 м, діаметром 50 мм, вартістю 127 гривень 88 копійок;

?металева труба довжиною 2,33 м, діаметром 50 мм, вартістю 127 гривень 33 копійки;

? металева труба довжиною 2,34 м, діаметром 60 мм, вартістю 138 гривень 8 копійок;

?металева труба довжиною 2,14 м, діаметром 60 мм, вартістю 126 гривень 65 копійок;

?металева труба довжиною 3,10 м, діаметром 30 мм, вартістю 73 гривень копійок;

?металева труба довжиною 2,22 м, діаметром 30 мм, вартістю 52 гривень 51 копійки;

? металева труба довжиною 1,60 м, діаметром 30 мм, вартістю 33 гривень 18 копійок;

?металева труба довжиною 1,40 м, діаметром 30 мм вартістю 33 гривень 18 копійок.

Після чого ОСОБА_5 з місця скоєння кримінального правопорушення втік, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 заподіяв потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1218 гривень 68 копійок.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч, 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням в інше сховище.

Крім того, 05 лютого 2017 року, у вечірній час доби, точний час у ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_5 проходив біля домоволодіння АДРЕСА_3 , де у нього виник протиправний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_9 з території вищевказаного домоволодіння.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна в цей же день, 05 лютого 2017 року, у вечірній час доби, точний час у ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_5 переліз через паркан та незаконно проник на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , де шляхом пошкодження замку проник на горище, а потім через отвір - люк у сарайне приміщення, яке є іншим сховищем, де діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, з сараю таємно, повторно викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_9 , а саме:

?металевий прут довжиною 1,27 м, діаметр 10 мм вартістю 7 гривень 87 копійок;

?металевий прут довжиною 1,45 м, діаметр 10 мм вартістю 8 гривень 99 копійок;

?металевий прут довжиною 1 м, діаметр 10 мм вартістю 6 гривень 20 копійок;

? металевий прут довжиною 1,1 м, діаметр 10 мм вартістю 6 гривень 82 копійок;

? металевий прут довжиною 1,5 м, діаметр 10 мм вартістю 9 гривень 30 копійок;

?металевий прут довжиною 1,79 м, діаметр 10 мм вартістю 11 гривень 10 копійок;

? металевий прут довжиною 1,13 м, діаметр 10 мм вартістю 7 гривень 01 копійок;

?металевий прут довжиною 1,16 м, діаметр 10 мм вартістю 7 гривень 19 копійок;

?металевий куток діаметром 40x40 см, довжиною 1,35 м, вартістю 37 гривень 57 копійок;

?металевий куток діаметром 40x40 см, довжиною 1,28 м, вартістю 35 гривень 62 копійки;

?металевий куток діаметром 40x40 см, довжиною 1,40 м. вартістю 38 гривень 96 копійок;

?металевий куток діаметром 40x40 см, довжиною 1,47 м, вартістю 40 гривень 91 копійка;

?металевий куток діаметром 40x40 см, довжиною 1,35 м, вартістю 37 гривень 57 копійок;

? металевий куток діаметром 40x40 см, довжиною 1,20 м, вартістю 33 гривень 40 копійок;

?металевий куток діаметром 40x40 см, довжиною 1,20 м, вартістю 33 гривень 40 копійок;

?металевий куток діаметром 40x40 см, довжиною 1,20 м, вартістю 33 гривень 40 копійок;

?металевий куток діаметром 40x40 см, довжиною 1,67 м, вартістю 46 гривень 48 копійок;

?металевий куток діаметром 40x40 см, довжиною 0,95 м, вартістю 26 гривень 44 копійок;

?металевий куток діаметром 40x40 см, довжиною 0,80 м. вартістю 22 гривень 26 копійок;

?металевий куток діаметром 40x40 см, довжиною 1,16 м, вартістю 32 гривень 28 копійок;

?металевий куток діаметром 40x40 см, довжиною 1,27 м, вартістю 35 гривень 34 копійок;

?металевий куток діаметром 40x40 см, довжиною 1,23 м вартістю 34 гривень 23 копійки;

?болти в кількості 11 штук вартістю 3 гривні 63 копійки;

?гайки в кількості 230 штук вартістю 75 гривень 90 копійок;

? лом металевий довжиною 1,38 м діаметр 22 мм вартістю 75 гривень;

? молотки в кількості 5 штук вартістю 131 гривні 95 копійок,

після чого з місця скоєння кримінального правопорушення втік, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 заподіяв потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 838 гривень 82 копійки.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням в інше сховище.

Допитаний у суді обвинувачений повністю визнав свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, щиро покаявся.

Крім визнання своєї вини обвинуваченим, його вина у вчинені зазначеного злочину підтверджується: протоколом огляду місця події від 23 лютого 2017 року, відповідно до якого було оглянуте домоволодіння АДРЕСА_3 (а.с. 205, т.1); протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28 лютого 2017 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_10 впізнає обвинуваченого ОСОБА_5 (а.с. 218-220, т. 1); протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02 березня 2017 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_11 впізнає обвинуваченого ОСОБА_5 (а.с. 221-223, т. 1); протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02 березня 2017 року (а.с. 224-225, т.1); протоколом огляду місця події від 21 березня 2017 року з фото таблицею до нього, відповідно до якого була оглянута ділянка м місцевості по вул. Добровольського у м. Слов`янську (а.с. 228- 229, т.1); висновком товарознавчої експертизи від 21 березня 2017 року загальна ринкова вартість металевих предметів складає 1117 грн. 65 коп. (а.с. 232-243, т.1); протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23 березня 2017 року (а.с. 4-6, т. 2).

Вищезазначені докази суд вважає належними та допустимими, і такими, що узгоджуються між собою та показаннями обвинуваченого наданими суду і які в сукупності підтверджують ту обставину, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, у вчиненні якого суд визнає його винним.

Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується за ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України.

Згідно формулювання обвинувачення, 23 лютого 2017 року приблизно о 14 годині 00 хвилин ОСОБА_5 проходив біля домоволодіння АДРЕСА_4 , де у нього виник протиправний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_12 з території вищевказаного домоволодіння.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, в цей же день, 23 лютого 2017 року о 14 годині 10 хвилин, ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, розуміючи протиправний характер своїх дій, через паркан незаконно проник на територію домоволодіння АДРЕСА_4 , де використовуючи дерев`яну дробину, шляхом вільного доступу через незаперті двері проник до чердачного приміщення будинку, яке є іншим сховищем, звідки відкрито у присутності сусіда ОСОБА_13 , власника території домоволодіння

АДРЕСА_4 , не реагуючи на слова останнього припинити протиправні дії, відкрито викрав майно, що належить ОСОБА_12 , а саме:

?металева труба довжиною 47 см діаметром 1,5 м вартістю 31 гривень 48 копійок;

? металева труба довжиною 52 см, діаметром 1,5 м вартістю 34 гривні 83 копійки;

?металева труба довжиною 49 см, діаметром 1,5 м вартістю 32 гривні 82 копійки;

? металева труба довжиною 56 см діаметром 1,5 м вартістю 37 гривень 51 копійки;

?металева труба довжиною 52 см, діаметром 1,5 м вартістю 34 гривні 83 копійки;

?металева труба довжиною 72 см, діаметром 1,5 м вартістю 48 гривень 23 копійки;

?металева труба довжиною 45 см діаметром 1,5 м вартістю 30 гривень 14 копійок;

?металева труба довжиною 59 см діаметром 1,5 м вартістю 39 гривень 52 копійки.

Після чого ОСОБА_5 з місця скоєння кримінального правопорушення втік, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 заподіяв потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 289 гривень 36 копійок.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого манна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з проникненням в інше сховище.

Крім того, 06 березня 2017 року приблизно о 23 годині 30 хвилин ОСОБА_5 проходив біля домоволодіння АДРЕСА_4 , де у нього виник протиправний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_12 з території вищевказаного домоволодіння.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна в цей же день, 06 березня 2017 року приблизно о 23 годині 40 хвилин ОСОБА_5 переліз через паркан та незаконно проник на територію домоволодіння АДРЕСА_4 , де діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою молотка, який був при ньому відбив кріплення винограднику та викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_12 , а саме:

?труба металева (нержавіюча сталь) довжиною 1,93 м вартістю 226 гривень 50 копійок;

?труба металева (нержавіюча сталь) довжиною 1,93 м вартістю 226 гривень 50 копійок;

?труба металева (нержавіюча сталь) довжиною 1,9 м вартістю 226 гривень ;

?труба металева (нержавіюча сталь) довжиною 1,94 м вартістю 227 гривень 68 копійок,

після чого з місця скоєння кримінального правопорушення втік, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 заподіяв потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 906 гривень 68 копійок..

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням в інше сховище.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині за ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України за вищевказаним епізодом не визнає повністю. Зазначає, що він взагалі не був на територію домоволодіння АДРЕСА_4 , органи дізнання його вмовили оговорити себе та зізнатися у скоєні злочину.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 пояснив, що взимку 2017 року він приїхав на дачу і сусід розповів йому, що невідома особа залазила до нього на горище, а саме молодий хлопець, обличчя його він не бачив, бо той закрив обличчя курткою. Тоді він піднявся на горище і побачив, що зникли металеві труби. Наступного дня зранку він повідомив в поліцію про викрадення. Крім того, десь у березні 2017 року в нього викрали металеві труби з винограднику. Хто викрав у нього майно він не знає.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що у березні 2017 року він у дворі порався по господарству і побачив як хтось заліз до сусіда на горище. Спочатку він подумав, що то сусід і відразу йому зателефонував, однак ОСОБА_14 сказав йому, що він на роботі. Тоді він почав кричати «Хто там лазить? А ну виходь». Невідомий йому чоловік виліз з горища та скинув пакет на землю. Обличчя його він не бачив, оскільки він закрив його курткою. Зазначив, що впізнання ОСОБА_5 за фотографіями відбувалось в його домоволодінні. Під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками був він разом зі слідчим потім приїхала жінка-слідчий та чоловік в військовій формі, 4 чорно-білі фотокартки поклали на стіл, фотографії осіб були мутнуваті. Точно сказати, що особа яка лазила на горищі його сусіда, то є обвинувачений він не може, оскільки обличчя його він не бачив. Під час пред`явлення особи для впізнання впізнав особу яка лазила на горищі сусіда за бакенбардами.

За результатами судового розгляду, суд прийшов до висновку, що за ч.3 ст. 186 та ч. 3 ст. 185 КК України за вказаним епізодом, відносно ОСОБА_5 слід ухвалити виправдувальний вирок, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Згідно з роз`ясненнями, даними у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.97 №7 «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина», особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком (ч.1 ст.62 Конституції України), покладає на суди всю повноту відповідальності за правильне вирішення справи.

Крім того, Пленум Верховного Суду України у п.23 своєї постанови «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» №5 від 29.06.90, із змінами, вказав судам на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок, всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного, що кореспондується з положеннями ст.62 Конституції України.

При цьому, у ч.2 ст.9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

З огляду на це, при аналізі доказів у справах повинно досліджуватися питання, наслідки обґрунтовано висунуті обставини, які обумовили за версією обвинувачення факт вчинення злочину.

Частиною третьою статті 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом.

Вказана норма продубльована у частині третій статті 17 КПК України - підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12рп/2011 від 20 жовтня 2011 року (справа № 131/2011) визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина у кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Конституційний Суд України зробив наступний висновок: положення частини третьої статті 62 Конституції України "обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом" дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Суд зауважує, що частиною п`ятою статті 9 КПК визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV у статті 17 вказує, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) при вирішенні питання справедливості судового розгляду в цілому враховує, у тому числі, й спосіб отримання доказів. Не виключаючи можливості використання особливих слідчих методів - агентурних методів, що само по собі не порушує права на справедливий судовий розгляд, ЄСПЛ висловив позицію, що у зв`язку з ризиком підбурювання з боку поліції при використанні таких методів, їх використання має бути обмежено чіткими рамками (межами) (справа «Раманаускас проти Литви»).

Так, на підтвердження винності обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначених злочинів, прокурор надав докази, які були безпосередньо досліджені судом і аналізуючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що вони, враховуючи показання обвинуваченого та свідка, не є достатніми та переконливими доказами для визнання винуватості за ч. 3 ст. 186 та ч. 3 ст. 185 КК України.

Так, як видно з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.03.2017 року свідок ОСОБА_13 впізнав чоловіка, а саме обвинуваченого ОСОБА_5 , який вилазив з горища будинку його сусіда (а.с. 38-40, т.2).

Аналізуючи показання свідка ОСОБА_13 , суд приймає їх до уваги, оскільки вони дані під присягою, підстав оговорювати обвинуваченого, або допомогти йому уникнути кримінальної відповідальності за інкриміноване кримінальне правопорушення в судовому засіданні встановлено не було. Суд зазначає, що будь-якого впливу на його показання з боку учасників судового розгляду не встановлено. ОСОБА_13 зазначає, що обличчя особи, яка була на горище у його сусіда він не бачив, оскільки невідома йому особа закрила обличчя курткою, а тому достовірно сказати, що на горище лазив обвинувачений ОСОБА_5 він не може.

Не можна вважати допустимим доказам винуватості ОСОБА_5 і показання свідка ОСОБА_13 .

З огляду на викладене, суд не приймає показання вказаного свідка, як такі що можуть бути покладені в основу обвинувачення ОСОБА_5 , оскільки вони не містять будь-яких фактичних даних винності обвинуваченого у інкримінованому йому діянні.

Крім того, суд визнає фактичні дані, зафіксовані у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23 березня 2017 року, проведеного із свідком ОСОБА_13 недопустимим доказом, оскільки він отриманий із порушенням порядку, встановлення КПК України. В протоколі відсутні відомості про те, де, як і за яких обставин були отримані чи зроблені фотографії осіб, що були пред`явлені для впізнання; в протоколі відсутні прізвища, імена та по-батькові осіб, чиї фотографії були представленні для впізнання, що є неприпустимо; також в протоколі впізнання відсутні підписи осіб, чиї фотографії були надані для впізнання, які повинні засвідчувати їх дійсну участь у вказаній слідчій дії, повноту та послідовність внесення відомостей в протокол.

Крім того, в ч.7 ст.228 КПК України зазначено, що фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню. Ці вимоги слідчим також не дотримані. Так для впізнання свідку ОСОБА_13 було надано 4 фотографії. Даний свідок вказував, що у того хлопця, який залазив на горище до його сусіда були бакенбарди. Таким чином, слідчий повинен був надати для впізнання 4 фотографії, на яких повинні були бути зображені 4 особи чоловічої статі з бакенбардами. Однак, характерні бакенбарди є тільки у особи на фотографії під № 2, на якій зображений саме ОСОБА_5 . А на інших фотографіях зображені особи взагалі без бакенбардів. Із вищевказаного слідує, що слідчий зробив пряму підказку свідку, в якого не залишалось вибору, як вказати на особу на фотографії під № 2. Наведена обставина підтверджується також показаннями свідка ОСОБА_13 , який у судовому засіданні наполягав на тому, що особу яка була на горищі у сусіда він впізнав за бакенбардами.

Окрім того, свідок вказав, що впізнання особи за фотографіями відбувалось в його домоволодінні, під час впізнання особи за фотознімками понятих не було. Проте в супереч цих відомостей в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.03.2017 року зазначено, що впізнання відбувалося у службовому кабінеті слідчого. Крім того у протоколі фотознімки городян кольорові, в супереч показам свідка ОСОБА_13 , який під час допиту у судовому засіданні зазначив, що фотознімки були чорно-білі. Крім того у судовому засіданні свідок зазначив, що обличчя він не бачив, а впізнав особу за бакенбардами, проте в супереч цих відомостей у протоколі пред`явлення для впізнання зазначено, що свідок ОСОБА_15 впізнав особу за загальними рисами обличчя (форма обличчя, носу, очі, волосся).

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 228 КПК України, за необхідності впізнання може провадитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті. Проведення впізнання за фотознімками, матеріалами відеозапису виключає можливість у подальшому пред`явленні особи для впізнання. Фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню.

За таких обставин, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23 березня 2017 року, проведений із свідком ОСОБА_13 та зафіксовані у ньому відомості судом згідно із вимогами ст. 86 КПК України не приймаються до уваги.

За таких обставин, суд вважає, що зазначені докази отримані внаслідок істотного порушення прав людини і основоположних свобод, а тому на підставі ст. 87 КПК України є недопустимими.

Суд робить висновок, що стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині за ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України за вищевказаним епізодом (домоволодіння АДРЕСА_4 ).

При розгляді кримінальних справ суд має суворо додержуватись закріпленого у ст.62 Конституції України принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до приписів, закріплених у статті 17 КПК України: «Особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 передбачає, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно із ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.

Відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Згідно із ст. 92 КПК України, обов`язок доказування події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення покладається на прокурора.

Згідно із ст. 370 КПК України, судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженим під час судового розгляду.

Згідно із ст. 11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Пунктом 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип презумпції невинуватості, як один із засадничих принципів кримінального судочинства, який передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Мінеллі проти Швейцарії» (Minelli v. Switzerland) від 25.03.1983 зробив висновок, що принцип невинуватості є одним із елементів справедливого судового процесу у кримінальних справах у розумінні п.1 ст.6 Конвенції. На думку Суду п.2 ст.6 Конвенції «вимагає аби судді, виконуючи свої завдання, не ставились до них із переконанням, що підсудний учинив інкримінований йому злочин. Тягар доказування лежить на обвинуваченні, а кожний сумнів має тлумачитись на користь підсудного».

Згідно з ч.3 ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

У відповідності до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Дослідивши безпосередньо вищенаведені докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, відповідно до вимог ст.94 КПК України, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не було надано беззаперечних, достатніх та необхідних, належних та допустимих доказів, кожен з яких окремо та разом у їх сукупності, свідчили б про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186 та ч. 3 ст. 185 КК України за епізодом викрадення майна на територію домоволодіння АДРЕСА_4 .

У відповідності до п.2 ч.1 ст.373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Враховуючи те, що судом не був досліджений жоден доказ, який доводить винність обвинуваченого поза розумним сумнівом, в межах пред`явленого обвинувачення, суд усі сумніви щодо доведеності винності ОСОБА_5 тлумачить на його користь та приходить до висновку, що обвинуваченого слід виправдати, в зв`язку з недоведеністю в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 та ч. 3 ст. 185 КК України.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер і тяжкість вчинених ним злочинів, дані про особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, на обліку в лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок поєднаного вживання декількох наркотичних та інших психоактивних речовин вживання зі шкідливими наслідками»,раніше судимий за аналогічні злочини, звільнений з місць позбавлення волі 14.01.2016 року, який на шлях виправлення не став і вчинив нові злочини, і вважає за можливе призначити йому покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У пункті 3 зазначеної постанови Пленуму ВСУ вказано, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення ( форма вини, мотив, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень ), склад сім`ї , його матеріальний стан, тощо.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, колегія суддів визнає часткове визнання своєї вини обвинуваченим та щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

З урахуванням суспільної небезпеки вчинених злочинів, особи винного, при призначенні покарання суд вважає за можливе не застосовувати до обвинуваченого найсуворіше покарання.

Разом з тим суд вважає, що обвинувачений заслуговує на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

З урахуванням цих даних у сукупності суд вважає щодо можливості виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 тільки з ізоляцією від суспільства, призначивши покарання за вчинення злочинів у вигляді позбавлення волі у межах санкцій статтею КК України, так як виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчинення ним нових злочинів неможливо без ізоляції від суспільства.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 обирався у вигляді тримання під вартою на підставі ухвали слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області залишити без змін.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Під час досудового розслідування по справі була проведена судова експертиза втрати на проведення якої склали 351,84 грн., які на підставі положень частини 2 статті 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 виправдати за ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України за епізодами викрадення майна на територію домоволодіння АДРЕСА_4 , у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні даного злочину.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України і призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;

- за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

В силу ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_5 у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто з 04.04.2017 року.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_5 до строку покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 04.04.2017 року по 20.06.2017 року, (в редакції Закону України від 26.11.2015 року № 838-VIII) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, та з 21.06.2017 року по 20.10.2017 року (в редакції Закону України від 18.05.2017 року № 2046-VІІІ) - із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили, залишити без змін - тримання під вартою в Бахмутській установі виконання покарань УДПтСУ в Донецькій області (№6).

Стягнути з ОСОБА_5 , на користь держави витрати у розмірі 351 грн. 84 коп. за проведення експертизи № 3/10-1134 від 17.10.2016 року Донецьким НДЕКЦ МВС України.

Речові докази:

?наркотичний засіб канабіс, (в перерахунку на суху речовину) загальною масою 6,90 грам, що знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області квитанція № 299 від 18.10.2016 року - після набуття вироком законної сили знищити.

?металеві батареї опалення (чавунні), 3 блоки загальною кількістю 19 секцій, передані під гарантійну розписку потерпілій ОСОБА_7 - залишити потерпілій ОСОБА_7 за належністю.

?нагрівальний елемент з-під газової колонки з металу, переданий під гарантійну розписку потерпілій ОСОБА_7 - залишити потерпілій ОСОБА_7 за належністю.

?металеві прути у кількості 16 штук довжиною 1,5 м, 1,52 м, 0,95 м, 1,12 м, 1,30м 0,98 м, 0,83 м, 0,95 м, 1,27 м, 1,45 м, 1 м, 1,1 м, 1,5 м, 1,79 м, 1,13 м, 1,16 м, діаметр 10 мм; металеві кутки у кількості 14 штук діаметром 40x40 см, довжиною 1,35 м, 1,28 м, 1,40 м, 1,47 м, 1,35 м, 1,20 м, 1,20 м, 1,20 м, 1,67 м, 0,95 м, 0,80 м, 1, 16 м, 1,27 м, 1,23 м, приварені металеві пластини; металеві труби у кількості 13 штук: 1 - довжиною 2,12 м, діаметром 48 мм, 2 - довжиною 2,5 м, діаметром 40 мм, 3 - довжиною 1,83 м, діаметром 30 мм, 4 - довжиною 1,95 м, діаметром 35 мм, 5 - довжиною 2,36 м, діаметром 50 мм, 6 - довжиною 2,34 м, діаметром 50 мм, 7 довжиною 2,33 м, діаметром 50 мм, 8 - довжиною 2,34 м, діаметром 60 мм, 9 - довжиною 2,14 м, діаметром 60 мм, 10 - довжиною 3,10 м, діаметром 30 мм, 11 - довжиною 2,22 м, діаметром 30 мм, 12 - довжиною 1,60 м, діаметром 30 мм, 13 - довжиною 1,40 м, діаметром 30 мм; болти 11 штук; гайки 230 штук; лом металевий довжиною 1,38 м діаметр 22 мм, молотки металеві 5 штук, передані під гарантійну розписку потерпілій ОСОБА_9 - залишити потерпілій ОСОБА_9 за належністю.

?труби металеві (нержавіюча сталь) у кількості 3 шт., довжиною 1,93 м., 193 м., 194 м., діаметром 60 мм. кожна передані під гарантійну розписку потерпілому ОСОБА_12 - залишити потерпілому ОСОБА_12 за належністю.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд, протягом тридцяти днів з дня його проголошення всіма учасниками судового розгляду, а засудженим з моменту отримання ним копії вироку.

Головуючий суддя: ОСОБА_1