Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/1090/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Гусятинський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
представника установи виконання
покарань ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин в режимі відеоконференцзв`язку між Гусятинським районним судом Тернопільської області та Державною установою «Копичинська виправна колонія (№ 112)» справу за заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кацмазів, Жмеринського району, Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, неодруженого, до засудження не працюючого, раніше судимого:
1. 15.03.2011 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ст.185 ч.1 КК України до 100 годин громадських робіт;
2. 31.07.2012 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ст.185 ч.2, 185 ч.3, 70, 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки.
Засудженого: 10.12.2012 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ст.186 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі. У відповідності до вимог ст..71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 31.07.2012 року остаточно призначено 7 років 7 місяців позбавлення волі.
Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 03.03.2016 року зараховано в строк відбування покарання за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10.12.2012 року строк попереднього ув`язнення в період з 29.09.2012 року по 13.03.2013 року, у відповідності до ст.72 ч.5 КК України із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі,-
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, так як довів своє виправлення.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 пояснив, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Те, що він не працевлаштований на даний час не його вина.
Представник установи виконання покарань ОСОБА_4 вважає клопотання засудженого необґрунтованим, оскільки останній характеризується негативно, порушує режимні заходи та, відповідно, має непогашені стягнення. На даний час не працює і, відповідно, не довів своє виправлення.
Прокурор ОСОБА_3 вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити.
Суд, заслухавши пояснення засудженого, представника установи виконання покарань, думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, прийшов до наступного.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, яке може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і саме цей фактор є головною підставою для умовно-дострокового звільнення особи.
З огляду на роз`яснення, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Крім того, розглядаючи питання про можливість умовно-дострокового звільнення засуджених, суди повинні враховувати поведінку засудженого під час всього строку відбування покарання, а також приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи.
Відповідно до висновку, викладеному в характеристиці, який відповідає матеріалам дослідженої в судовому засіданні особової справи засудженого ОСОБА_5 відбуває покарання з 29.09.2012 року, кінець строку 16.11.2019 року.
Засуджений ОСОБА_5 установах виконання покарань знаходиться з 05.10.2012 року. За час утримання в слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, порушень режиму утримання не допускав. Заохочень та стягнень не мав.
З 24.09.2016 року по 20.10.2016 року відбував покарання у державній установі «Райківська виправна колонія (№ 73)». З період відбування покарання у державній установі допустив 2 порушення встановленого порядку відбування покарання, за які було накладено дисциплінарні стягнення, які достроково не зняті та не погашені у встановленому законом порядку. Заохочень не мав.
У період з 06.08.2017 року по 16.08.2017 року перебував на лікуванні у державній установі «Вільняньська виправна колонія (№20)» характеризувався посередньо, порушень режиму не допускав. Заохочень та стягнень не мав.
Міру призначеного судом строку покарання у державній установі «Копичинська виправна колонія (№112)» відбуває з 06.04.2013 року.
За період відбування покарання у Державній установі «Копичинська виправна колонія (№ 112)» характеризувався негативно, допустив 22 порушення відбування покарання, за які було накладено дисциплінарні стягнення, в тому числі 8 разів поміщався дисциплінарний ізолятор, 14 стягнень достроково не зняті та не погашені у встановленому законом порядку. Адміністрацією установи за виконання робіт по благоустрою відділення та успіхи у навчанні, заохочувався 2 рази.
На виробництві установи не працевлаштований через відсутність виробничої потужності.
Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими. Намагається дотримуватися правомірних взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи та предметів якими користується. Потребує контролю за своєю поведінкою зі сторони адміністрації. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання немає.
До виконання робіт по благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Брав участь у програмі диференційованого впливу на засуджених «Професія», яку повністю реалізовано, у 2014 році закінчив Копичинський навчальний центр (№112) та здобув робітничу кваліфікацію «Слюсар з ремонту автомобілів».
Зв`язки із рідними підтримує шляхом телефонних розмов, листування, отримує від них посилки та передачі. Позову по виконанні за виконавчими листами немає. Вину у скоєному злочині визнає повністю.
Судом встановлено, що за статейними ознаками заохочувальній нормі закону щодо зміни умов тримання, у відповідності до ст.ст. 100,101 КВК України, підлягав після фактичного відбуття 1/3 частини призначеного судом строку покарання 25.10.2014 року. Постійно - діючою комісією державної установи «Копичинська виправна колонія (№ 112)» не розглядався.
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст. 82 КК України, підлягав після фактичного відбуття 1/2 частини призначеного судом строку покарання 01.02.2016 року. Постійно - діючою комісією державної установи «Копичинської виправної колонії (№112)» засудженому відмовлено в застосуванні даної заохочувальної норми, як такому, що не став на шлях виправлення протокол № 12 від 13.05.2016 року).
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону у вигляді умовно дострокового звільнення від відбування покаранням, у відповідності до ст. 81 КК України, підлягав після фактичного відбуття 2/3 частини призначеного судом строку покарання 06.05.2017 року. Постійно-діючою комісією державної установи «Копичинської виправної колонії (№112)» засудженому відмовлено в застосуванні даної заохочувальної норми, як такому, що не довів свого виправлення (протокол № 12 від 19.05.2017 року).
Таким чином судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 не надав суду конкретних переконливих даних про те, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування ним призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, а тому в задоволенні клопотання засудженого слід відмовити.
Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.369-372, 537, 539 КПК України, ст. 154 КВК України, -
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відмовити.
На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор, засуджений вправі подати апеляції до апеляційного суду Тернопільської області.
Суддя: підпис
Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1