АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 641/2193/17 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/382/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

представника третьої особи

за цивільним позовом - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження № 00001248 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Комінтернівського районного суду м.Харкова від 08 серпня 2017 року у відношенні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Куп`янська Харківської області, непрацюючого, з професійно - технічною освітою, розлученого, в силу ст. 89 КК України не має судимості, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком, ОСОБА_9 засуджений за ч.2 ст.286 КК України до 4 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Згідно вироку, ОСОБА_9 , 13 листопада 2016 року о 18:00 годині керував технічно справним автомобілем «AUDI A6», держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухався по проспекту Героїв Сталінграду в м. Харкові зі сторони вул. Морозова в напрямку пр. Гагаріна зі швидкістю 40 км/год. Під час руху по вказаному проспекту, в районі будинку № 1, ОСОБА_9 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, діючи необережно, не передбачаючи настання суспільно - небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен і міг передбачити, грубо порушив п. 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким: п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи,повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека» та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка перетинала проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо по ходу руху автомобіля «AUDI A6».
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи № 153-А/17 від 27.02.2017, потерпілій ОСОБА_7 було спричинено тяжке тілесне ушкодження по критерію небезпеки для життя у вигляді відкритого осколкового перелому великогомілкової кістки правої гомілки на межі верхньої та середньої третин діалізу із зсувом.
Порушення п. 18.1 Правил безпеки дорожнього руху України ОСОБА_9 , відповідно до висновку авто - технічної експертизи № 275/17 від 27.03.2017, знаходяться у причинному зв`язку з подією та її наслідками, і виразились в тому, що він, керуючи автомобілем «AUDI A6», наблизившись до нерегульованого пішохідного переходу, по якому зліва направо по ходу його руху рухалася пішохід ОСОБА_7 , не зменшив швидкості та не зупинився, щоб надати їй дорогу та допустив на неї наїзд, що спричинило вищевказані тяжкі наслідки.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржуваний вирок та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст.286 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки, а на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування основного покарання з іспитовим строком на 2 роки. В обґрунтування зазначає про те, що судом призначено надто м`яке покарання та не зазначено мотивів непризначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_9 , який заперечував проти апеляції, потерпілої ОСОБА_7 , яка підтримала апеляцію прокурора , перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає , виходячи із наступного.

Висновок суду про доведеність обвинувачення ОСОБА_9 за ч.2 ст. 286 КК України при викладених у вироку обставинах в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому, відповідно до вимог ст.404 КПК України, вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_9 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до тяжкого злочину , про що зазначено в мотивувальній частині вироку.

Судом враховані відомості про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України несудимий, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується задовільно.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено. Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнав щире каяття та відшкодування заподіяної шкоди.

Отже суд на основі засад законності , справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання з урахуванням інших обставин справи, дійшов обґрунтованого висновку , що виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 можливо досягти, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі в межах, встановлених санкцією ч.2 ст. 286 КК України. Підстав вважати таке покарання надмірно м`яким колегією суддів не встановлено, а тому наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого є необґрунтованими. Висновок суду про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням в апеляційній скарзі не оспорюється.

Своє рішення про незастосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами суд мотивував наявністю двох пом`якшуючих обставин. Під час апеляційного розгляду було досліджено дані про особу обвинуваченого, з яких вбачається, що разом із ним проживають неповнолітній син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та матір пенсійного віку, а тимчасові заробітки ОСОБА_9 пов`язані із наданням транспортних послуг автомобілем, що є джерелом існування сім`ї.

Крім того, під час апеляційного розгляду обвинувачений подав клопотання про застосування до нього амністії та звільнення від покарання за цим вироком.

Колегія суддів прийшла до висновку, що до ОСОБА_9 може бути застосовано положення п. «в» ст..1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 08.04.2014 року, оскільки він до дня набрання чинності законом вчинив необережний злочин, який не є особливо тяжким, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Даних про позбавлення його батьківських прав немає. ОСОБА_9 за його заявою підлягає звільненню від відбування покарання за цим вироком.

З огляду на все наведене , колегія суддів не погоджується із доводами прокурора про необхідність застосування додаткового покарання обвинуваченому у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Процесуальних порушень, що тягнуть безумовне скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись: ст.ст. 404, 405, ст. 407, ст. 418, 419, ч.2 ст. 376 КПК України, п. «в» ст..1 Закону України «Про амністію у 2016 році» , колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення.

Вирок Комінтернівського районного суду м.Харкова від 08 серпня 2017 року у відношенні ОСОБА_9 залишити без змін.
Клопотання обвинуваченого про застосування амністії задовольнити. Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання, призначеного зазначеним вироком.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий-суддя:

Судді: