Справа №: 274/2732/17
Провадження № 1-в/272/36/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2017 року
Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді : ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
представник відділення СВПБ Бердичівської виправної колонії: ОСОБА_4 ,
засудженого: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Андрушівка в режимі відео-конференцїї з приміщенням Бердичівської виправної колонії в Житомирській області №70 провадження за заявою про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання засудженого:
ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Леонідово, Поронайського району Сахалінської області, РФ, росіянина, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, до засудження працював директором ПП «Колос - 2009», проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 25.10.2004 року заст.ст.190 ч.4, 15 ч.2, 190 ч.4, 366 ч.2, 364 ч.2, 358 ч.2, 358 ч.3, 357 ч.3, 209 ч.2, 70 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна та позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з обігом товарно-матеріальних цінностей на 3 роки; 2) 15.11.2005 року за ст.ст.190 ч.3, 70 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 3) 26.06.2009 року за ст.358 ч.3 КК України до штрафу в сумі 850 грн.; 4) 10.12.2009 року заст.172 ч.1 КК України до покарання у вигляді позбавлення права займатися підприємницькою діяльністю, пов`язаною з використанням праці найманих працівників на 1 рік,
На розгляд до суду надійшла заява ОСОБА_5 із клопотанням про його умовно- дострокове звільнення від відбування покарання.
В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 засуджений 15.02.2013 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ст.ст. 190 ч.4. 28 ч.3, 358 ч.3, 28 ч.3, 358 ч.4, 15 ч.3, 205 ч.2, 358 ч.3, 358 ч.4, 70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла. Початок строку відбування покарання - 06.03.2012 року, кінець строку - 13.12.2017 року.
Засуджений ОСОБА_5 за останньою судимістю в місцях позбавлення волі знаходиться з 15.03.2012 року. Під час тримання в Чернівецькому слідчому ізоляторі характеризується негативно. Має 2 стягнення, заохочень не має.
З 01.08.2013 року відбуває покарання в Бердичівській виправній колонії (№70). За час перебування в установі характеризується посередньо, як такий, що провину у скоєному злочині визнає, проте на виробництві колонії працевлаштовуватись не бажає, участь у суспільно-корисній праці не приймає. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Допустив порушення «Правил поведінки та розпорядку дня».
В середовищі засуджених вживається задовільно, конфліктів уникає. У відношенні до представників адміністрації проявляє ворожість, хитрість, брехливість. Схильний до необґрунтованих звинувачень в упередженому ставленні до себе та немотивованих проявів невдоволення. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу „Духовне відродження та „Фізкультура і спорт шляхом відвідування церкви при колонії. Перебуває на профілактичному обліку в колонії як особа засуджена за ст.190 ч.4 КК України.
Згідно Ухвали Бердичівського міськрайонного суду від 12.07.2016 року засудженому ОСОБА_5 відмовлено в умовно-достроковому звільненні.
В судовому засідання засуджений подану заяву підтримав. Своє клопотання мотивує тим, що за час відбування покарання в БВК (№70) він приймав участь у поліпшенні матеріальної бази установи, допомагав в ремонті церкви, а також надавав гуманітарну допомогу Великополовецькій школі-інтернату. При цьому визнав те, що на виробництві колонії не працевлаштований, хоча така робота йому пропонувалась.
При з`ясуванні судом ставлення засудженого до вчинених злочинів, суду повідомив, що винним себе не визнає, а всі матеріали особової справи стосовно нього «зфабриковані» адміністрацією установи.
Представник відділення СВПБ Бердичівської виправної колонії щодо задоволення клопотання засудженого заперечив. Суду повідомив, що останній не працевлаштований, хоча йому неодноразово пропонувались вакансії на виробництві установи. Працювати та приймати участь у суспільно-корисній праці він не бажає. Дотримується вимог режиму та порядку відбуття покарання під контролем представників адміністрації установи. Участь засудженого у ремонтних роботах церкви розташованої на території колонії підтвердити або спростувати не зміг. Вважає, що своєю поведінкою і ставленням до праці засуджений не довів своє виправлення.
На думку прокурора, підстав для умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання засудженого ОСОБА_5 немає, оскільки він своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.
Заслухавши засудженого, представника відділення СВПБ Бердичівської виправної колонії , думку прокурора, ознайомившись з матеріалами особової справи засудженого, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення поданої заяви та умовно-дострокового звільнення засудженого від подальшого відбуття покарання.
Так, згідно положень ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Статтею 130 Кримінально-виконавчого кодексу України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання визначено як один з видів заохочення для осіб, засуджених до позбавлення волі. Правом застосування заходів заохочення до засуджених, згідно ст.135 ч.1 КВК України, користуються начальник колонії, а також його прямі начальники.
Порядок дострокового звільнення від відбування покарання встановлено ст.154 КВК України. Відповідно до даного порядку, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.
Наведені норми закону вказують на те, що саме адміністрація установи виконання покарань повинна дійти висновку про те, що особа, яка відбуває покарання, довела своє виправлення.
Зі змісту досліджених у судовому засіданні матеріалів вбачається, що такого висновку адміністрація установи не дійшла.
Відповідно до розяснень постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.02 №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким (п.17), судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.
Таким чином, при прийнятті рішення по суті справи суд враховує також те, що засуджений ОСОБА_5 має ряд непогашених судимостей за попередніми вироками, засуджений та відбуває покарання за скоєння тяжких корисливих злочинів, вину у скоєнні яких не визнає, дійсного каяття не виявляє.
За період відбуття покарання характеризується посередньо, працевлаштування та необхідної суспільно-корисної праці уникає, у зв`язку із чим жодного заохочення не має. Двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності. Дотримується вимог режиму під контролем представників адміністрації виправної колонії, по відношенню до яких проявляє ворожість, хитрість, брехливість. Його участь у благодійному матеріальному забезпеченні колонії жодним чином не підтверджено та адміністрацією колонії заперечується.
Поданий до суду листи від імені КЗ КОР «Великополовецька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» та настоятеля храму колонії будь-яких конкретизованих даних щодо особистої матеріальної та трудової участі засудженого у ремонтних роботах не містить, адміністрацією колонії заперечується.
Викладене свідчить про те, що засуджений за час відбуття покарання своє виправлення не довів, у зв`язку із чим звільнений від подальшого відбуття покарання умовно-достроково бути на даний час не може.
На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд,
у х в а л и в:
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про застосування щодо нього положень ст.81 КК України та його умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання відмовити за безпідставністю.
На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Андрушівський районний суд протягом 7 днів з дня її оголошення, засудженим з моменту вручення йому копії.
Суддя:ОСОБА_1