АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 29 грудня 2017 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000434 від 26.06.2017 року , -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого детектива Четвертого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного Підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 , погоджене з прокурором другого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 та накладено арешт в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000434 від 26.06.2017 року, на об`єкти рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру, розташовану за адресоюм: АДРЕСА_2 ; гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_3 ; гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_3 ; автомобіль MERCEDES-BENZ 190 D, 1989 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 ; автомобіль TOYOTA LAND CRUISER PRADO, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_2

Приймаючи рішення про задоволення клопотання, слідчий суддя виходив з положень передбачених статтею 170 КПК України оскільки майно може бути конфісковане, так як ч. 4 ст. 190 КК України передбачає таке покарання, та з метою його збереження задля уникнення незворотних наслідків наклав арешт .

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, власник майна ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову якою відмовити у задоволенні клопотання детектива. Також апелянт просить поновити строк на оскарження ухвали, оскільки присутніми під час розгляду клопотання про арешту на майно ні вона ні її адвокат присутніми не були, ухвалу слідчого судді отримали лише 21.02.2018 року, що підтверджується штампом на поштовому конверті.
Апелянт зазначає, що рішення прийнято з порушенням ст.170 КПК України. Вказує, що слідчий суддя приймаючи рішення не дав оцінки тому, що ОСОБА_9 перебуває у шлюбі з ОСОБА_7 з 12.11.2004 року, і при застосуванні заходу забезпечення кримінального провадженні у вигляді накладення арешту на спільне майно, було порушено право особи яка не має процесуального статусу підозрюваної у кримінальному провадженні та не несе за законом матеріальну відповідальність. Все майно,на яке слідчим суддею накладено арешт є спільною власністю подружжя та набуте під час шлюбу, і накладення арешту порушує права іншого власника..
Колегія суддів приймає до уваги доводи клопотання апелянта про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді та вважає за необхідне поновити його, з огляду на те, що під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, ні власник майна, ні її представники присутніми не були, про ухвалу слідчого судді згідно наявної в матеріалах судового провадження інформації дізнались лише 21 лютого 2018 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити, думку прокурора, щодо законності рішення слідчого судді про арешт майна, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно з метою забезпечення: конфіскації майна як виду покарання ; відшкодування шкоди, завданої в наслідок вчинення кримінального правопорушення. Завданням же арешту такого майна є запобігання можливості його втрати.
Як вбачається з поданого клопотання органом досудового розслідування розслідується кримінальне провадження підозра в якому за ч..4 ст.190, ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.4 ст.369 КК України повідомлена ОСОБА_9 .
Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 КК України

Враховуючи, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні злочину, санкцією якою передбачена конфіскація майна, як вид покарання, орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на зазначене майно.
Перевіривши доводи органу досудового розслідування з приводу необхідності накладення арешту, встановивши достатність даних, які містяться у доданих до клопотання матеріалах, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання детектива та накладення арешту на майно. З вказаними висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

На думку колегії суддів, в клопотанні органу досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, у відповідності до яких необхідно накласти арешт на майно, з метою його збереження.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту з потребами кримінального провадження, тому доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості висновків слідчого судді про те, що вказане майно було набуте кримінально-протиправним шляхом, колегія суддів вважає безпідставними.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, посилання апелянта на те, що арешт було накладено безпідставно на належне майно ОСОБА_7 , як дружині підозрюваного, колегією суддів не може прийматися до уваги. Відповідно до ст.60 СК України майно набуте набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, слід визнати непереконливими.
З урахуванням викладеного, ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_7 .- без задоволення.
Керуючись ст. ст. 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Поновити власнику майна ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 29 грудня 2017 року.

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 29 грудня 2017 року, якою задоволено клопотання старшого детектива Четвертого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного Підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 , погоджене з прокурором другого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про арешт майна в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000434 від 26.06.2017 року, та накладено арешт на об`єкти рухомого та нерухомого майна у кримінальному провадженні № 0000434 від 26.06.2017 року , яке належить на праві власності ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; - квартиру, розташовану за адресоюм: АДРЕСА_2 - гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_3 ; - гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_3 ; - автомобіль MERCEDES-BENZ190 D, 1989 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 ; - автомобіль TOYOTALANDCRUISERPRADO, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала Апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2