Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А
про залишення апеляційної скарги без руху

18 грудня 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2017 року,

в с т а н о в и в:

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 30.09.2015, ОСОБА_2 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Цим же вироком, суд вирішив питання щодо речових доказів.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає про те, що судом першої інстанції було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а призначене судом першої інстанції покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Перевіркою вказаної скарги на предмет її відповідності вимогам ст. 396 КПК України, встановлено, що вона не в повній мірі відповідає вимогам закону, а тому підлягає залишенню без руху.

Так, у відповідності до вимог, передбачених пунктом 4 ч. 2 ст. 396 КПК України, в апеляційній скарзі, поряд з іншими даними, повинні бути зазначені вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Між тим, як вбачається зі змісту апеляційної скарги, обвинуваченим ці вимоги додержані не були.

По-перше, в апеляційній скарзі не зазначені вимого обвинуваченого, з посиланням на те, яке саме рішення повинен прийняти суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду його апеляційної скарги, виходячи з повноважень, якими він наділений відповідно до вимог ст. 407 КПК України.
По-друге, в апеляційній скарзі фактично відсутнє будь-яке її обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість вироку суду, який оскаржується.

Крім того, у відповідності до вимог закону, оскарження судового рішення в апеляційному порядку є правом учасників судового провадження, яке реалізується лише за їх власною ініціативою, а тому суд апеляційної інстанції не вправі пропонувати чи доручати подати апеляційну скаргу особам які наділені таким правом.

З огляду на вищенаведене, Апеляційний суд м. Києва не має жодних правових підстав для того, щоб надавати будь-які доручення захиснику обвинуваченого ОСОБА_2 адвокату ОСОБА_3 з приводу того, щоб останній подав апеляційну скаргу в інтересах свого підзахисного, як про це зазначає у своїй скарзі обвинувачений ОСОБА_2 .
За таких обставин, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2017 року подано без додержання вимог, передбачених ст. 396 КПК України, вважаю за необхідне постановити ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, встановивши обвинуваченому достатній строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 398, 399 КПК України, суддя-доповідач,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2017 року залишити без руху, встановивши строк для усунення виявлених недоліків чотирнадцять днів з дня отримання копії цієї ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва
ОСОБА_1

Справа № 11-кп/796/2255/2017