Справа № 1-206/11
Пр.№ 1-в/539/166/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора- ОСОБА_3 ,

засудженого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

представника Лубенського МВ з питань пробації - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни подання Лубенського міськрайонного відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції відносно :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, не працюючого, засудженого вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області 23.11.2011 року за ч.1 ст.121,ч.1 ст. 296 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання в місця позбавлення волі,

В С Т А Н О В И В :

Лубенський міськрайонний відділ з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції звернувся до суду з поданням, у якому прохали скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_4 та направити його в місця обмеження волі для відбування призначеного судом покарання.

Дане подання мотивоване тим, що ОСОБА_4 засуджений 23 листопада 2011 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.1 ст. 121,ч.1 ст. 296 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

За період перебування на обліку засуджений ОСОБА_4 будучи ознайомлений з порядком та умовами відбуття іспитового строку належних висновків для себе не зробив, а саме зарекомендував себе з негативної сторони та вчинив новий злочин під час відбуття іспитового строку передбачений ч.2 ст.296 КК України.

14 листопада 2017 року до Лубенського МВ з питань пробації надійшов вирок Лубенського міськрайонного суду від 03.10.2017 року, де вказано, що на підставі п."В" ст.1 Закону України "Про амністію у 2014 році" ОСОБА_4 звільнити від призначеного судом покарання за ч.3 ст. 296, ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 70 КК України у виді 4 років позбавлення волі, а вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23.11.2011 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.121, ч.1 ст. 296 КК України - виконувати самостійно.

Вважають, що вчинення засудженим ОСОБА_4 нового злочину під час відбування іспитового строку робить неможливе майбутнє звільнення від відбування

покарання з випробовуванням відповідно до ч.1 ст.78 КК України та ч.2 ст. 165 КВК України, так як основною вимогою іспитового строку є не вчинення нового злочину.

Прохали суд ухвалити рішення яким скасувати звільнення від відбування покарання з випробовуванням засудженому ОСОБА_4 та направити його в місця позбавлення волі для відбуття призначеного судом покарання.

В судовому засіданні представник органу пробації ОСОБА_6 подання підтримав, прохав його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечували щодо задоволення подання.

Прокурор ОСОБА_3 при вирішенні клопотання покладався на розсуд суду.

З`ясувавши обставини справи, заслухавши учасників судового процесу, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 згідно вироку Лубенського міськрайонного суду від 23 листопада 2011 року засуджений за ч.1 ст.121,ч.1 ст. 296 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Вирок набрав чинності 08 грудня 2011 року та прийнятий до виконання Лубенським МВ КВІ з 12 грудня 2011 року. 20 грудня 2011 року ОСОБА_4 прибув до Лубенського МВ КВІ де був ознайомлений з порядком та умовами відбуття іспитового строку, обов`язками покладеними на нього вироком суду, відібрана розписка, анкета, пояснення, винесена постанова про явку на реєстрацію. Роз`яснені наслідки не виконання вироку суду, покладених на нього обов`язків та наслідки неявки на реєстрацію, порушень громадського порядку.18 червня 2013 року Лубенським МВ УМВС України в Полтавській області відносно ОСОБА_4 відкрито кримінальне провадження за ч.2 ст. 296 КК України. 23 листопада 2013 року у засудженого ОСОБА_4 закінчився іспитовий термін. Згідно вироку Лубенського міськрайонного суду від 03 жовтня 2017 року ОСОБА_4 на підставі п."В" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2014 році" звільнено від призначеного судом покарання за ч.3 ст. 296, ч.1 ст. 122,ч.1 ст. 70 КК України у виді 4 років позбавлення волі, а вирок Лубенського міськрайонного суду від 23.11.2011 року повинен виконуватись самостійно.

Також встановлено, що з листопада 2013 року по 2017 рік ОСОБА_4 приймав активну участь у революції гідності у м. Києві, потім у складі добровольчого батальйону «Айдар» приймав участь у бойових діях в зоні проведення АТО, а також займався добровільною благодійною та волонтерською діяльністю спільно з благодійними фондами «їм. Святої ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( м.Вишгород ) та «Діти для дітей» (м.Київ), що підтверджується відповідною довідкою СБУ України. За вчинення нового злочину під час іспитового терміну Лубенським міськрайонним судом 03.10.2017 року винесено вирок, згідно якого на підставі п.»В» ст..1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_4 звільнено від призначеного покарання за ч.З ст.296 , ч.І ст.122, ч.І ст.70 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

Застосування до засудженого звільнення від відбування покарання з випробуванням Кримінальний кодекс пов`язує із здійсненням контролю за поведінкою такого засудженого з метою встановлення факту його виправлення. Зміст контролю полягає у встановленні того, чи належно засуджений виконує покладені на нього обовязки.

Згідно ч.2 ст.78 КК України, у випадку, якщо засуджений не виконує покладені на нього обовязки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного вироком суду покарання.

Таким чином, для направлення засудженого для відбування призначеного покарання під час іспитового строку згідно ч. 2 ст. 78 КК України достатньо невиконання ним хоча б однієї із двох умов: невиконання покладених на нього обов`язків, визначених

у ст.76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. При цьому суд звертає увагу на те, що однією з підстав направлення засудженого для відбування призначеного покарання є вчинення під час іспитового строку саме адміністративних правопорушень, а не злочину.

Аналогічні положення містить КВК України, відповідно до ч.ч.2-4 ст.166 якого, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом. Систематичним вчиненням правопорушень вважається вчинення засудженим трьох і більше правопорушень, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Також, на це звертає увагу Пленум Верховного Суду України у п.10 постанови від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме: згідно з ч. 2 ст.78 КК суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Згідно внесеного до суду подання Лубенського МВ з питань пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням у ньому відсутнє посилання, як на підставу скасування звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання, на факти невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення, які б свідчили про його небажання стати на шлях виправлення. Подання обгрунтовано виключно вчиненням засудженим ОСОБА_4 під час іспитового строку нового кримінального правопорушення.

Зважаючи на те, що клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 вчинив новий злочин під час іспитового строку, що є підставою для направлення його для відбування призначеного судом покарання, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Частиною 3 ст. 78 КК України передбачено, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу, тобто за правилами призначення покарання за сукупністю вироків.

Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України у п. 10 постанови від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходячи зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. Таким чином, Верховний Суд України вказує на те, що у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, таку обставину слід враховувати саме при призначенні покарання за новий злочин, а не як підставу скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного судом покарання.

З урахуванням вищенаведеного, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що внесення КВІ на розгляд суду клопотання щодо скасування звільнення від відбування покарання у разі вчинення засудженим нового злочину в період

іспитового строку не передбачено КК України, КПК України та КВК України, а вирішення питання призначення покарання у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину покладено, відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України, виключно на суд при постановленні вироку.

У судовому засіданні не встановлено факту невиконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, та вчинення ним адміністративних правопорушень.

Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для задоволення подання, та вважає за необхідне відмовити в його задоволенні.

Керуючись ст. ст. 166 КВК України, ст. ст. 76, 78 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України,

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання Лубенського міськрайонного відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_4 для відбування призначеного покарання в місця позбавлення волі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1