Справа № 201/129/18
Провадження № 1-кс/201/1452/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 26 грудня 2017 року про закриття кримінального провадження №0000048 від 28.01.2015,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся зі скаргою до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в порядку ст. 303 КПК України, на вказану постанову слідчого про закриття вказаного кримінального провадження, оскільки, на його переконання, ця постанова винесена без належної перевірки обставин справи та оцінки здобутих доказів, а тому просив це рішення скасувати та досудове розслідування відновити в загальному порядку.

В судове засідання заявник не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву, у якій просить розглянути скаргу у його відсутність, наполягає на її задоволенні, посилаючись на те, що з 2015 року слідчий ОСОБА_5 неодноразово закривав кримінальне провадження №0000048, однак відповідні постанови були скасовані ухвалами Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.08.15 (справа 201/11767/15-к), від 19.07.16 (справа 201/9643/16-к), від 27.06.17 (справа 201/7217/17-к) , і т.д. в останній раз від 07.09.17 ( Справа №201/11695/17 Провадження № 1 -кс/201 /7356/17). У 2017 році ухвалами Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська були задоволені скарги ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої службової особи прокуратури Дніпропетровської області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Уповноважені службові особи прокуратури Дніпропетровської області були зобов`язані виконати вимоги от.124 КПК України та внести відомості про вчинені кримінальні правопорушення за його заявами до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Після внесення в ЄРДР кримінальні провадження №00000378, № 001440, №00001439, №0001546 були об`єднанні. Об`єднання в одне провадження заявник вважає незаконним, але оскаржити такі дії прокурора та слідчого відповідно до ч.6 ст.217 КПК України неможливо чим порушується принцип змагальності передбачений ст.7,22 КПК України. В обґрунтування постанови про закриття об`єднаного кримінального провадження слідчий ОСОБА_5 послався на допит як свідків працівників ВДВС ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які пояснили, що діяли у межах наданих їм прав і повноважень у відповідності до вимог чинного законодавства, матеріали службової перевірки дій посадових осіб Дніпровського відділу державної виконавчої служби при відкритті, веденні та закриття виконавчого провадження №33012468. Під час досудового розслідування слідчому були надані постанови Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська у справах №209/2094/15-а від 07.06.2012 року та № 209/3044/15-а від 19.07.2012 року, якими скасовано, визнано незаконними та противоправними постанови співробітника Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції, ОСОБА_7 у ВП №33012468, якими на ОСОБА_4 було незаконно накладено штрафи за начебто невиконання рішення суду. Тобто слідчому ОСОБА_5 було надано встановлені судом факти скоєння працівником правоохоронного органу - Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції ОСОБА_7 кримінального правопорушення передбаченого ст.365 КК України. Ці судові постанови є додатковим підтвердженням законності та справедливості вимог ОСОБА_4 щодо визнання протиправними дій та притягнення до відповідальності посадових осіб державної виконавчої служби ОСОБА_7 та ОСОБА_6 і слідчого Марченка, та необґрунтованості і незаконності закриття кримінального провадження №0000048. Під час допиту посадових осіб державної виконавчої служби ОСОБА_7 та ОСОБА_6 слідчий ОСОБА_5 з`ясовував чи складався на ОСОБА_4 адміністративний протокол достовірно знаючи, що адміністративний протокол в таких випадках не складається, і не з`ясовував на якій підстав було винесено вищезазначеними посадовими особами ВДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції незаконні постанови про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності. Не перевіривши показів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , правильності та достовірності матеріалів службової перевірки, достовірно знаючи про перевищення службових повноважень посадовими особами ВДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції даних до ЄРДР не вніс, чим укрив злочин від обліку, а 26.12.17 року, як вважає заявник, незаконно закрив кримінальне провадження, про наявність в матеріалах справи постанов суду якими постанови посадових осіб ВДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції скасовані як незаконні, не зазначив. Крім того, слідчий ОСОБА_5 , маючи письмове повідомлення ОСОБА_4 , ухвалу суду Жовтневого району м. Дніпропетровська про необхідність реєстрації злочину, вчиненого державними виконавцями, постанови Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська, не виконав свого обов`язку, передбаченого ст.214 КПК України та ухвали суду Жовтневого району м. Дніпропетровська не вніс в Єдиний реєстр досудових розслідувань відомостей про вчинені злочини чим вчинив протиправну бездіяльність. Крім того, маючи документальні підтвердження штучного створення доказів слідчими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , не дав їм правової оцінки. Також в обґрунтування постанови про закриття об`єднаного кримінального провадження слідчий ОСОБА_5 послався на допит як свідка ОСОБА_8 , який пояснив що він особисто виносив постанову про оголошення підозрюваного ОСОБА_4 в розшук і у даному випадку допустив технічну помилку. Однак постанова про оголошення ОСОБА_4 в розшук від 23.09.14 року до теперішнього часу містить відомості про те що вона винесена слідчим ОСОБА_10 , який кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 не розслідував і доручення на складання процесуальних документів не отримував, а підписана слідчим ОСОБА_8 , ніяких процесуальних документів про усунення так званої технічної помилки не прийнято. Маючи свідчення слідчого ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_4 був у нього після оголошення в розшук, слідчий прокуратури ОСОБА_5 не з`ясовуючи підстав непоновлення досудового слідства та виключення ОСОБА_4 з розшуку, покриваючи злочинні дії ОСОБА_8 незаконно, як вважає заявник, закрив кримінальне провадження. Однією з підстав закриття кримінального провадження слідчий ОСОБА_5 зазначив відсутність матеріальної шкоди яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний дохід громадян. Однак, Верховний Суд України в Постанові пленуму N 15, від 26.12.2003р. «Про судову практику у справах про перевищення влади або службових повноважень» роз`яснив, що обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст.365 КК, є заподіяння істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб. Якщо шкода полягає у заподіянні суспільно небезпечних наслідків нематеріального характеру, питання про її істотність вирішується з урахуванням конкретних обставин справи. Зокрема, істотною шкодою можуть визнаватися порушення охоронюваних Конституцією України чи іншими законами прав та свобод людини і громадянина (право на свободу й особисту недоторканність та недоторканність житла, виборчі, трудові, житлові права тощо), підрив авторитету та престижу органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, порушення громадської безпеки та громадського порядку, створення обстановки й умов, що утруднюють виконання підприємством, установою, організацією своїх функцій, приховування злочинів. Заявник вважає, що посилання на відсутність матеріальної шкоди при скоєнні злочинів передбачених ст.365 КК України е незаконним. Також в обґрунтування постанови про закриття кримінального провадження слідчий ОСОБА_5 посилається на відмову в заявлених заявником, як представником потерпілого клопотань. Однак відмова в задоволенні клопотань отримана заяником разом з постановою про закриття кримінального провадження і він, відповідно до вимог КПК не мав можливості в законний спосіб їх оскаржити до суду, а про відновлення досудового розслідування уповноважені особи прокуратури Дніпропетровської області його до відома не ставили, чим порушили принцип змагальності та оскарження незаконних дій слідчого та прокурора. Також наявність в постанові про закриття кримінального провадження про участь ОСОБА_5 в проведенні обшуку 14.09.17 року за адресом АДРЕСА_1 не відповідає дійсності оскільки , такий обшук провадив слідчий поліції ОСОБА_11 . Також слідчим ОСОБА_5 не враховано, що безкарні дії державного виконавця ОСОБА_6 призвели до скоєння ним іншого кримінального правопорушення внесеного в ЄРДР 31.10.2017 року за № 0000121 за ознаками ч.1 ст.364 КК України.

Враховуючи клопотання заявника про розгляд скарги у його відсутність, слідчий суддя, з урахуванням ч.6 ст.9 КПК України, вважає за можливе застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст.28 КПК України та розглянути скаргу без участі заявника, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Уповноважена особа прокуратури Дніпропетровської області прокурор відділу ОСОБА_12 подав письмову заяву, у якій він просив в задоволенні скарги відмовити, посилаючись на те, що рішення про закриття кримінального провадження обґрунтоване, до заяви додав матеріали кримінального провадження №0000048 від 28.01.2015.

Відповідно до ч. 1 ст. 107 КПК України фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалася.

Слідчий суддя, вивчивши доводи скарги та дослідивши матеріали за скаргою, співставивши їх з матеріалами кримінального провадження №00048 від 28.01.2015, виходить з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, слідчим першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 здійснювалось розслідування кримінального провадження №0000048 від 28.01.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366, ч.2 ст.364, ч.1 ст.365, ч.2 ст.372 КК України за фактом протиправних дій працівників Дніпровського РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,, ОСОБА_13 та державних виконавців ОСОБА_7 та ОСОБА_6 стосовно ОСОБА_4 . Процесуальне керівництво здійснювалось прокурором прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_12

26.12.2017 року досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні закрито постановою слідчого на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, тобто за відсутності складу кримінального правопорушення.

Однак, з висновком слідчого, з огляду на зауваження, викладені у скарзі заявника у даній справі, погодитися не можна. Виходячи з цих доводів, слід визнати, що рішення про закриття кримінального провадження є передчасним та доводи, викладені у скарзі, мають бути перевірені слідчим шляхом із наданням оцінки кожному з них.

Так, частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Аналогічні положення відображені і у ч. 4 ст. 38 КПК України щодо зобов`язань самого органу досудового розслідування, які вказують, що останній має застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч. 1 ст. 94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Практика Європейського Суду з Прав Людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

Постанова про закриття кримінального провадження повинна містити достатні відомості, які б свідчили про те, що усім обставинам справи у порядку ст. 94 КПК України було надано необхідну правову оцінку в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

В той же час, зазначеним вище обставинам, які наводить у своїй скарзі заявник, орган досудового розслідування належної оцінки не надав, що дає підстави для висновку про, що скарга підлягає задоволенню, а постанова скасуванню для відновлення досудового розслідування та його проведення у загальному порядку.

При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому щодо проведення конкретних слідчих дій, адже слідчій є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України). Однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307, 369, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 26 грудня 2017 року про закриття кримінального провадження №0000048 від 28.01.2015 задовольнити.

Постанову слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 26 грудня 2017 року про закриття кримінального провадження №0000048 від 28.01.2015 скасувати, направивши матеріали кримінального провадження до прокуратури Дніпропетровської області для продовження досудового розслідування.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1