Справа № 137/1289/17
Провадження №11-кп/772/1414/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 грудня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 на ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 18 жовтня 2017 року, якою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя, АДРЕСА_1 , одруженого, тимчасово непрацюючого, засудженого 06.10.2015 року Погребищенським районним судом Вінницької області за ч.2 ст.307, ст.71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 6 років 2 місяців з конфіскацією всього належного майна,

відмовлено в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в :
Як вбачається з матеріалів провадження вироком Погребищенського районного суду Вінницької області від 06.10.2015 року ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст.307, ст.71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 6 років 2 місяці з конфіскацією всього належного майна.

Початок строку покарання з 19.07.2014 року. Кінець строку 10.09.2019 року.

З 28.07.2015 року ОСОБА_8 відбуває покарання в Літинській виправній колонії № 123.

Засуджений ОСОБА_8 звернувся до Літинського районного суду Вінницької області з клопотанням про застосування до нього умовно-дострокового звільнення, передбаченого ст.81 КК України

Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 18 жовтня 2017 року в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просив переглянути дану ухвалу суду першої інстанції та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

Свої вимоги мотивує тим, що ним відбуто 2/3 строку призначеного покарання, стягнень та заохочень немає, характеризується посередньо, має батьків пенсіонерів похилого віку та брата інваліда дитинства ІІ групи, одружений, на утриманні є неповнолітній син.

Адвокат ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Свої вимоги мотивує тим, що протягом всього часу відбування покарання ОСОБА_8 не мав дисциплінарних стягнень, порушень не здійснював, добросовісно працював на виробництві, та сумлінною своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

На даний час ОСОБА_8 (який бажає працювати), не забезпечений роботою, з вини адміністрації ВК №123. Притягнення ОСОБА_8 18.07.2016 року до матеріальної відповідальності не являється дисциплінарним стягненням.

Обставини, які зазначені у характеристиці засудженого ОСОБА_8 характеризують його з позитивної сторони, як особу яка сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення.

Заслухавши адвоката ОСОБА_7 , який підтримав вимоги викладені в апеляційних скаргах та просив їх задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти апеляційних скарг засудженого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , просив їх залишити без задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що вони задоволенню не підлягають.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, у відповідності до ст.81 КК України, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення в процесі відбування покарання. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.

У п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року зазначено, що слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержанні ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці. Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, а й активна форма його поведінки.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 в умовно-достроковому звільненні належним чином мотивував в ухвалі своє рішення, яке базується на досліджених у судовому засіданні доказах.

Як вбачається з характеристики ОСОБА_8 за час відбування покарання характеризується посередньо, стягнень та заохочень не має, один раз притягувався до матеріальної відповідальності в зв`язку із нецільовим використанням електроенергії, допускав порушення вимог пожежної безпеки, по відбуттю ? покарання 10.08.2016 року (протоколом №17 від 12.08.2016 року відмовлено): ст.ст.100,101 КВК України (переведення до дільниці соціальної реабілітації), по відбуттю 1/3 строку покарання 30.07.2015 року (протокол №10 від 27.04.2016 року відмовлено) (а.с. 18).

Відповідно до постанови начальника Літинської ВК УДПтС України у Вінницькій області №2 від 18.07.2016 року, 14.07.2016 року шляхом несанкціонованого використання електроенергії, засуджений ОСОБА_8 відділенні СПС №1 бр.№10 завдав установі матеріальних збитків на суму 112 грн. 84 коп. (а.с.13).

Відповідно до висновку по факту виявлення та вилучення електронагрівального пристрою саморобного виготовлення в засудженого ОСОБА_8 від 18.07.2016 року, вбачається, що 14.07.2016 року начальником відомчої пожежної команди майором внутрішньої служби ОСОБА_9 під час оглядку приміщення дільниці по випалюванні деревного вугілля, а саме, в приміщенні для переодягання засуджених в баку з водою для технічної води було виявлено електронагрівальний прилад саморобного виготовлення з порушеною ізоляцією, який використовувався для підігріву води. По даному факту проводилась перевірка. Засуджений ОСОБА_8 в своєму письмовому поясненні вказав, що даний прилад він використовував для підігріву води, про заборону користування саморобними електронагрівальними приладами він знав, але знехтував правилами пожежної безпеки на робочому місці. За зберігання вказаного електронагрівального приладу із засудженого ОСОБА_8 стягнуто грошові кошти в сумі 112 грн. 84 коп. (а.с.14).

Згідно витягу із протоколу №17 від 12.08.2016 року засідання комісії Літинської ВК №123 по розгляду матеріалів особових справ засуджених, комісія не знайшла підстав для застосування до засудженого ОСОБА_8 ст.82 КК України, та відмовила останньому, так як засуджений не став на шлях виправлення (а.с.15).

Згідно витягу із протоколу №16 від 23.08.2017 року засідання комісії Літинської ВК №123 по розгляду матеріалів особових справ засуджених, комісія не знайшла підстав для застосування до засудженого ОСОБА_8 ст.81 КК України, та відмовила останньому, так як засуджений не довів свого виправлення (а.с.17).

Ухвала Літинського районного суду Вінницької області від 18 жовтня 2017 року в повній мірі відповідає вимогам ст.81 КК України та роз`ясненням п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», відповідно до яких умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване лише в тому випадку, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд першої інстанції ретельно дослідив у судовому засіданні матеріали особової справи засудженого, перевірив його особу та дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_8 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_8 лише стає на шлях виправлення і має до цього всі можливості однак, в розумінні ст.81 КК України, своєю поведінкою і ставленням до праці ще не довів свого виправлення, а тому доводи апеляційних скарг засудженого та захисника є необґрунтованими, підстав для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 18 жовтня 2017 року, якою в задоволенні клопотання ОСОБА_10 про його умовно-дострокове звільнення відмовлено залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: (підпис)
Згідно з оригіналом