Справа № 606/1949/17
І м е н е м У к р а ї н и
02 квітня 2018 року м. Теребовля Теребовлянський районний суд Тернопільської обл.
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
представника потерпілого ОСОБА_6
ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо- спеціальною освітою, не одруженого, тимчасово не працюючого, раніше не судимого,
за ч. 2 ст. 125 КК України,-
13.05.2017 року ОСОБА_4 перебував по місцю проживання ОСОБА_5 в АДРЕСА_2 . Перебуваючи в приміщенні будинку між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виник конфлікт, вході якого ОСОБА_4 усвідомлюючи свої дії та будучи розлюченим на поведінку ОСОБА_5 та знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально караним, діючи цілеспрямовано, реалізуючи свій злочинний намір на заподіяння тілесних ушкоджень, наніс йому приблизно два- три удари кулаком руки в обличчя, внаслідок чого спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді рани чола, яка відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, а також садна на чолі, синець із садном на його тлі на повіках лівого ока, синець на повіках правого ока, крововилив у білкову оболонку лівого ока, забій м`яких тканин носа, які за ступенем тяжкості належить до легких тілесні ушкодження.
ОСОБА_4 у вчиненому щиро розкаюється, погоджується з усіма доказами, зібраними органом досудового розслідування, які доводять його вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду, та дав показання, що він вину визнає, та пояснив, що між ним та ОСОБА_5 виник конфлікт з приводу користування транспортного засобу. В ході конфлікту ОСОБА_5 завдав удару його матері. Це обурило його і він заступився за матір. Під час конфлікту ОСОБА_5 наблизився до ОСОБА_4 з дерев`яним предметом у руці намагався завдати ним удару. В свою чергу ОСОБА_4 вихопив вказаний предмет з рук ОСОБА_5 і завдав останньому ударів в ділянку обличчя.
За таких обставин, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, переконавшись в істинності та добровільності позиції обвинуваченого ОСОБА_4 про відмову у дослідженні доказів, його правильному розумінні недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та позбавлення права на оскарження фактичних обставин вчинених ним кримінального правопорушення, вважає визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись тільки допитом обвинуваченого.
Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведення вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, і що його дії кваліфіковано правильно, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
При призначенні покарання, необхідного й достатнього для виправлення ОСОБА_4 відповідно до статей 50, 65 КК України, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винну, його позитивну характеристику, а також те, що він раніше не судимий, відповідно до ст. 66 КК України обставини, які пом`якшують покарання повне визнання вини та щире каяття, всебічне сприяння органу досудового слідства у розслідуванні кримінального правопорушення, приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання за ч. 2ст. 125 КК України у виді штрафу.
Керуючись ст.ст. 349, 374-376 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в гривневому еквіваленті становить 850 грн. в дохід держави.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд протягом тридцяти днів.
ГОЛОВУЮЧИЙ ОСОБА_7