пр. № 1-кп/336/297/18
ВИРОК
Іменем України
24 квітня 2018 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за звинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Скадовка Чаплинського району Херсонської області, проживає у АДРЕСА_1 , одруженого, працюючого начальником відділу ВЕС та маркетингу ТОВ «ТБ «Технохім», раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ст. 310 ч. 1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
У другій декаді травня 2017 року ОСОБА_4 , на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 умисно незаконно посіяв насіння тринадцять рослин конопель, після чого в період часу з травня по 03 жовтня 2017 року незаконно вирощував вказані коноплі шляхом поливу, знищення бур`янів, тощо.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні злочину визнав повністю за обставин, викладених в обвинувальному акті, не оспорював правильності кваліфікації своїх дій. По суті обвинувачення пояснив, що у травні 2017 року він висадив на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 насіння конопель, яке придбав через мережу інтернет, а потім доглядав за рослинами, знищуючи бур`ян та здійснюючи полив. Восени в ході обшуку працівниками поліції були знайдені та вилучені рослини коноплі, кількість яких він точно не пригадує, але їх було більше десяти. Коноплю він вирощував з метою подальшого годування свиней, які внаслідок вживання коноплі швидше набирають вагу. У скоєному розкаюється.

Прокурором надавались письмові докази у кримінальному провадженні, а саме: постанова про призначення експертизи, висновок експерта та постанова про визнання речовими доказами, водночас захисником заявлено про очевидну недопустимість цих доказів та неможливість їх дослідження судом у зв`язку з тим, що вказані докази зібрані в межах іншого кримінального провадження, тож їх використання як доказів у цьому кримінальному провадженні є неприпустимим.

У відповідності до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Статті 85, 86 КПК України визначають належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні.
Так, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

За положеннями ст. 89 ч. 2, 3 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Надана прокурором постанова про призначення експертизи винесена слідчим в межах іншого кримінального провадження та, відповідно, висновок експерта також наданий в межах іншого кримінального провадження. Також і речові докази були визнані такими в межах іншого кримінального провадження.

Виділення письмових або речових доказів з одного кримінального провадження до іншого постановою прокурора чинним законодавством не передбачено, тож такі докази не були отримані у порядку, передбаченому КПК України, що свідчить про їх очевидну недопустимість та, відповідно потягло припинення дослідження таких доказів судом та повернення їх прокурору.

За вищенаведених обставин судом докази визнані недопустимими та не досліджувались.

Інших доказів учасниками провадження не надавалось, прокурор вважав, що досліджених судом доказів достатньо для встановлення обставин скоєння злочину та доведеності вини обвинуваченого, з чим погодились обвинувачений та захисник.

Оскільки учасники провадження не заперечували вищевказані обставини, обвинувачений визнав вину у скоєнні злочину повністю, суд, керуючись вимогами ст. 349 КПК України, враховуючи згоду учасників провадження, обмежив вивчення доказів допитом обвинуваченого та матеріалами, що характеризують особу обвинуваченого, а інші докази стосовно тих обставин справи, які ніким не оспорювались, визнав недоцільним досліджувати.

Оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд, враховуючи позицію обвинуваченого щодо повного визнання вини у скоєнні злочину, його пояснення про обставини злочину, дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєнні злочину знайшла своє підтвердження та доведена належними та допустимими доказами.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує як незаконний посів та незаконне вирощування конопель у кількості від десяти до п`ятдесяти рослин, за ст. 310 ч. 1 КК України.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання, судом визнаються визнання вини у скоєнні злочину, щире каяття.

При призначенні покарання суд враховує позицію прокурора та сторони захисту, а також приймає до уваги відомості про особу ОСОБА_4 , який раніше не судимий, працює, має на утриманні малолітньою дитину ОСОБА_6 , 2006 року народження, за місцем фактичного мешкання характеризується позитивно, не перебуває на обліку в психіатричному або наркологічному диспансері.

За таких обставин суд вважає можливим призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті 310 ч. 1 КК України у виді штрафу.

Запобіжний захід обвинуваченому у вказаному кримінальному провадженні не обирався.

Враховуючи, що у вказаному кримінальному провадженні речові докази відсутні, тож суд не вирішує питання в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, ст. 310 ч. 1 КК України,
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ст. 310 ч. 1 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Копію вироку учасники провадження мають право отримати в суді негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1