АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 15 листопада 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання детектива Другого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 , погоджене прокурором п`ятого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 та накладено арешт на майно, а саме на автомобіль Volvo XC90, 2017 року випуску, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 .

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявність підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження з метою забезпечення цивільного позову.

В апеляційній скарзі представник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання детектива про арешт майна відмовити. Так, апелянт зазначає про відсутність підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, посилаючись на ті обставини, що даний автомобіль належить дружині ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , яка не є ні підозрюваною, ні обвинуваченою в кримінальному провадженні № 0000977. Крім того, представник зазначає, що вказаний автомобіль не являється спільною сумісною власністю подружжя, оскільки між останніми у 2014 році було укладено шлюбний договір відповідно до якого майно, яке набуте на підставі договору купівлі-продажу, є приватною власністю того з подружжя, на ім`я якого воно зареєстровано.

Також, апелянт вказує на своєчасність оскарження ухвали слідчого судді, посилаючись на ті обставини, що розгляд клопотання детектива про арешт майна відбувся без повідомлення його власника, а копія постановленого судом рішення була ним отримана 28 листопада 2017 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника, яка підтримала подану апеляційну скаргу і просила її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання детектива про арешт майна відбувся без повідомлення особи в інтересах якої подано скаргу, а копію постановленого судом рішення, відповідно до розписки, її представник отримав 28 листопада 2017 року (а.с. 61), колегія суддів, виходячи з положень ст. 395 КПК України, погоджується з доводами апелянта щодо своєчасності оскарження ухвали слідчого судді.

Що стосується посилань апелянта про відсутність підстав для накладення арешту на майно, то колегія суддів, дослідивши надані їй матеріали, вважає їх безпідставними з огляду на такі обставини.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання детектива про накладення арешту на майно в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, Другим відділом детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000977 від 11 квітня 2016 року в рамках якого ОСОБА_7 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК України (у редакції від 02 лютого 2014 року, яка була дійсною на момент вчинення злочину).

Звертаючись з клопотанням про арешт автомобіля, який зареєстрований за дружиною ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , який придбано під час шлюбу, детектива зазначив, що метою застосування даного заходу є забезпечення відшкодування завданих збитків, цивільного позову.

Враховуючи вище зазначені обставини, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, дотримався вимог ст. 170 КПК України і прийшов до обґрунтованого висновку з приводу наявності підстав для задоволення вказаного клопотання та накладення арешту на зазначене в ньому майно.

Так, ОСОБА_7 15 серпня 2017 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК України (у редакції від 02 лютого 2014 року), а тому він має процесуальний статус підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000977.
Також, у даному кримінальному провадженні заявлено цивільний позов.
Майно, на яке накладено арешт, а саме на автомобіль Volvo XC90, 2017 року випуску, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , придбано під час перебування ОСОБА_7 і ОСОБА_9 у шлюбі, а тому воно є спільною сумісною власністю.
Що стосується посилань апелянта на ті обставини, що між подружжям укладено шлюбний договір, відповідно до якого майно, яке набуте на підставі договору купівлі-продажу, є приватною власністю того з подружжя, на ім`я якого воно зареєстровано, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки стороною захисту не надано належних доказів на їх підтвердження. Надана представником копія договору не має нотаріального посвідчення, а тому не може бути визнана належним доказом.
Крім того, слід зазначити, що в судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник заявила, що арешт автомобіля порушує майнові права ОСОБА_7 і в той же час пояснила, що він належить його дружині ОСОБА_9 . Таким чином, доводи сторони захисту суперечать між собою, і представником не надано жодних даних для усунення цих суперечностей та спростування тих доводів, які містяться в клопотанні детектива щодо наявності підстав для накладення арешту на майно.
З урахуванням вище наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані детективом матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
У зв`язку з цим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак, подана апеляційна скарга, за викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 15 листопада 2017 року, якою задоволено клопотання детектива Другого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 , погоджене прокурором п`ятого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 та накладено арешт на майно, а саме на автомобіль Volvo XC90, 2017 року випуску, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не

підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/106/2018 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанціїОСОБА_10
Доповідач ОСОБА_1