Справа № 357/9967/17
1-кп/357/1199/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.12.2017 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003687 від 14.07.2017 року, щодо -

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Узин Білоцерківського району Київської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , -

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
На початку липня місяця 2017 року близько 21 години, ОСОБА_5 прийшов у квартиру, що за адресою: АДРЕСА_3 , де проживала його знайома ОСОБА_4 .

Перебуваючи в даній квартирі ОСОБА_5 , на одній із полиць шафи, що знаходилась в кімнаті виявив паперовий конверт у якому знаходились грошові кошти, однією купюрою номіналом 500 Євро. В цей час у ОСОБА_5 виник умисел на заволодіння вказаними коштами.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи що вказані грошові кошти належать потерпілій ОСОБА_4 , переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, розуміючи, що заволодіває чужим майном, шляхом вільного доступу, викрав грошові кошти одну купюру номіналом 500 Євро, які поклав до кишені своєї кофти після чого з місця скоєння злочину зник.

В подальшому ОСОБА_5 розпорядився викраденими грошима на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 , матеріальної шкоди на загальну суму 500 Євро, що в перерахунку на гривню, на момент вчинення злочину становило 14 848 гривень 71 коп.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального злочину визнав повністю і показав суду, що точно дату він не пам`ятає, але не заперечує, що це могло бути як зазначено в обвинувальному акті на початку липня 2017 року і біля 21 години він прийшов за адресою АДРЕСА_3 , до ОСОБА_4 . В той період він зустрічався з ОСОБА_4 . Коли він прийшов до квартири, то ОСОБА_8 була на кухні і він пішов до кімнати, щоб переодягнутись і коли відчинив шафу, щоб взяти халат, то він побачив, що на полиці шафи лежить конверт. Він по зовнішньому вигляду зрозумів, що в конверті лежать гроші і у нього виник умисел на заволодіння грошима, тому він поклав конверт до кишені халату і вийшов на балкон, та запалив цигарку. Після цього він разом з ОСОБА_4 пішов відпочивати. Вранці, він витягнув з кишені конверт і подивився, що в конверті була купюра в 500 Євро. Він поклав гроші назад до халату і склав халат з грошима до своєї сумки і залишив квартиру ОСОБА_4 . Гроші він витратив на власні потреби, а згодом ОСОБА_4 звернулась до поліції і його затримали.

У скоєному ОСОБА_5 розкаюється, просить суворо не карати та застосувати амністію, так як він має на утриманні малолітню дитину.

Заявлений потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов в сумі 14848 грн. 71 коп. завданих матеріальних збитків, обвинувачений ОСОБА_5 визнав у повному обсязі і зобов`язується відшкодувати в добровільному порядку.

Визнаючи себе повністю винним, та не оспорюючи фактичні обставини справи, обвинувачений ОСОБА_5 просив суд не досліджувати докази зібрані під час досудового розслідування і після роз`яснення положень ч. 3 ст. 349 КПК України у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Прокурор та інші учасники кримінального провадження не заперечували проти задоволення клопотання обвинуваченого і суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином суд вважає, що вину ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому дій доведено у повному обсязі і його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу винного, обставини справи, та думку потерпілої, яка не заперечує проти застосування до обвинуваченого амністії.

ОСОБА_5 раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога і лікаря-психіатра не перебуває, при цьому чистосердечно розкаюється, активно сприяв розкриттю злочину наведені обставини суд розцінює як пом`якшуючі відповідальність.

Обтяжуючих відповідальність обставин судом не встановлено.

Враховуючи наведене, суд вважає що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і рахує доцільним призначити йому покарання у вигляді арешту в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України.

Потерпілою ОСОБА_4 було заявлено цивільний позов, згідно якого остання просить стягнути на її користь з обвинуваченого ОСОБА_5 завдані їй матеріальні збитки, а саме викрадені на початку липня 2017 року грошові кошти в сумі 500 Євро, що по курсу гривні по відношенню до Євро на момент вчинення злочину становило 14848 грн. 71 коп.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, який суд згідно ст. 129 КПК України має вирішити.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Заявлений потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов підлягає до задоволення у повному обсязі і підлягає до стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_4 завдані матеріальні збитки в сумі 14848 грн. 71 коп.

Речові докази у провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

При цьому обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення його від відбування покарання та застосування до нього Закону України «Про амністію».

Згідно п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII, який набув чинності, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, які визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: … не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами…

У відповідності до стаття 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» виконання цього Закону покладається на суди. Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників. Застосування цього Закону здійснюється щодо: а) осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, та осіб, яких засуджено до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, крім покарання у виді штрафу, - за поданням органу виконання покарань, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, або за клопотанням самої особи, її захисника чи законного представника.

ОСОБА_5 є особою, яка має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якого не позбавлений батьківських прав, вчинив злочин, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, просить звільнити його від покарання за вчинений злочин, а тому підлягає звільненню від відбування покарання, згідно Закону України «Про амністію у 2016 році».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 6 (шести) місяців арешту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту фактичного затримання.

Згідно п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання за вчинений злочин.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити повністю, стягнувши з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальні збитки в сумі 14848 грн. 71 коп.

Вирок може бути оскаржений всіма учасниками процесу до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1 ,