печерський районний суд міста києва
Справа № 757/7201/18-к
У Х В А Л А
14 лютого 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України радника юстиції ОСОБА_4 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

Прокурор другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про накладення арешту на майно, яке виявлене і вилучене під час проведення обшуку 29.11.2017 року, за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Обґрунтовуючи внесене клопотання, сторона кримінального провадження, вказує, що Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003060 від 27.09.2017 за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 370, ч. 4 ст. 369 КК України.
У засіданні прокурор підтримав вказане клопотання у повному обсязі, наполягав на його задоволенні.
Особа відносно, якої вирішується питання про арешт майна, в засідання не з`явилася, про день, час та місце проведення засідання була належним чином повідомлена.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов наступного висновку.
Так, Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003060 від 27.09.2017 за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 370, ч. 4 ст. 369 КК України.
У ході досудового розслідування, 29.11.2017 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.11.2017 року проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено майно, а саме: ноутбук «ASUS» model: К53U чорного кольору із зарядним пристроєм; банківська картка «ПриватБанк» Visa № НОМЕР_1 , дата 05/18; сім-картка оператора мобільного зв`язку «Водафон» № НОМЕР_2 та сім-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_3 .
Відповідно до ст. 131 КПК України при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно положень ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Всупереч ч. 2 ст. 171 КПК України будь-яких доказів, на підставі яких слідчий суддя зміг би пересвідчитися в існуванні обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину конкретною особою та достатність взагалі доказів, що вказують на вчинення інкримінованого злочину, прокурор ні до матеріалів клопотання не долучає, ні додає в засіданні, за матеріалами даного провадження відповідного статусу ОСОБА_5 «підозрюваного, обвинуваченого, засудженого» не має, цивільний позов у даному кримінальному провадженні також ніким не заявлено, що позбавляє слідчого суддю згідно вимог ст. 173 КПК України можливості врахувати і співрозмірність обмеження права власності, а також наслідки арешту для інших осіб, оскільки арешт майна у даному випадку може порушувати право законного власника.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 22 КПК України суд не має права виконувати функції сторін кримінального провадження, закон забороняє суміщення функцій державного обвинувачення, захисту і судового розгляду в покладення їх на одного суб`єкта, тим більше самостійно витребувати у сторони обвинувачення будь-які документи на підтвердження доводів клопотання.
Крім того, частиною 5 статті 171 КПК України передбачено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
З огляду на те, що в ході проведеного 29.11.2017 року обшуку було вилучено речі та документи, які, за даними слідчого відповідає критеріям речового доказу у кримінальному провадженні та потребує свого збереження, клопотання слідчого про його арешт, повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.
Разом з тим, зазначені процесуальні строки органом досудового розслідування не дотримані, із зазначеним клопотанням слідчий звернувся понад 2 місяці з дати проведення обшуку, приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 .
Проте, слідчий не звернувся із клопотання про поновлення пропущеного із поважних причин процесуального строку для подання зазначеного клопотання, як того передбачають положення ст. 117 КПК України й під час засідання таке клопотання не було заявлене.
Зокрема, в клопотанні та долучених до нього матеріалах з достатньою повнотою органом досудового розслідування не обґрунтовано, та в засіданні не доведено, яким саме чином всі перелічені речі та документи є предметом, доказом злочинів, засобом чи знаряддям їх вчинення, набуті злочинним шляхом, чи використовувалися під час вчинення вказаних кримінальних правопорушень, прокурором під час формування даного клопотання не враховано всі обставини провадження, що може призвести до неправильного застосування кримінального процесуального закону України та потягти за собою обмеження прав третіх осіб.
Право власності будь-якої особи є непорушним і перебуває під захистом як національного, так і міжнародного права, зокрема, ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Тому, доводи органу досудового розслідування щодо необхідності накладення арешту з метою забезпечення збереження вилученого майна як речових доказів, є безпідставними та немотивованими, та клопотання задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 98, 100, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України радника юстиції ОСОБА_4 про арешт майна, - відмовити.
Ухвала про відмову у накладенні арешту на майно може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1