Справа № 297/331/16
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

03.04.2018 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів :
ОСОБА_1 /головуючої /
ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
з участю перкладача угорської мови ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Берегове, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, судимого 15.09.2016 року Берегівським районним судом за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 190, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Берегівського районного суду від 15.09.2016 року, а саме 3 місяці позбавлення волі і за сукупністю вироків остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з 17 серпня 2017 року, тобто моменту його затримання по іншому кримінальному провадженню згідно вироку Берегівського районного суду від 15.09.2016 року та ухвали Берегівського районного суду від 15.05.2017 року (а.с. 99-101).
ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 19 листопада 2016 року близько 23:30 год. знаходячись у с. В.Бийгань, по вул. Головній, перед будинком № 46, Берегівського району, неподалік розважального закладу «Флейм», умисно, повторно з метою незаконного збагачення відкрито заволодів, шляхом ривку, грошовими коштами з рук потерпілого ОСОБА_10 в загальній сумі 4 200 гривень, після чого зник у невідомому напрямку, чим самим спричинив потерпілому матеріальні збитки на вищевказану суму.
В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просить вирок скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та його особі, внаслідок м`якості, а також неправильного застосування кримінального закону та постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України, остаточно призначити покарання - 5 років 3 місяці позбавлення волі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_7 вчинив новий злочин у період іспитового строку, а отже на шлях виправлення не став. При цьому у вчиненому злочині ОСОБА_11 вини не визнав, тривалий час перебував у розшуку, не відшкодував потерпілому шкоду, згідно досудової доповіді органу пробації обвинувачений має вкрай негативну характеристику, схильний до вчинення нових кримінальних правопорушень. З врахуванням цих обставин, прокурор вважає, що призначене обвинуваченому покарання є надто м`яким, не буде сприяти його виправленню та попередженню нових злочинів.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить змінити вирок суду через суворість призначеного покарання. Захисник просить врахувати, що ОСОБА_7 виріс та проживає у неблагополучній сім`ї, яка не цікавиться його потребами та не переймається його життям, ці обставини впливають на поведінку неповнолітнього ОСОБА_7 та спонукають до вчинення злочинів. Вказує також, що ОСОБА_7 перед судовим засіданнмя вину у вчиненому визнав. За наведених обставин просить призначити ОСОБА_7 більш м`яку міру покарання.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора про підтримання апеляційної скарги прокурора, пояснення захисника та обвинуваченого про підтримання апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи сторін, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, кваліфікація діяння за ч.2 ст. 186 КК України та доведеність вини учасниками судового розгляду не оспорюються, тому на підставі ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок в межах висунутих в апеляційних скаргах вимог: прокурором про посилення покарання, захисником - про пом`якшення покарання.
З вироку убачається, що, призначаючи неповнолітньому покарання, суд на підставі ст. 65 КК України врахував обставини і характер вчиненого кримінального правопорушення, врахував і те, що таке вчинене ОСОБА_7 під час іспитового строку, що стало безумовною обставиною для призначення покарання з ізоляцією його від суспільства, як це передбачено ч.3 ст. 78 КК України і відповідно до якої: у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає покарання за правилами, передбаченими ст. 71, ст. 72 КК України. Суд призначив покарання з дотриманням вказаних вимог закону.
На час ухвалення вироку, ОСОБА_7 відповідно до ухвали Берегівського районного суду від 15.05.2017 скасовано випробування та направлено для відбування покарання у місця позбавлення волі, призначеного вироком Берегівського районного суду від 15.09.2016. Таким чином покарання, призначене за оскаржуваним вироком у виді позбавлення волі є правильним, а розмір покарання - призначений в межах санкції статті, передбаченої ч.2 ст. 186 КК України, тобто 4 роки позбавлення волі є достатнім та співмірним .
Доводи прокурора про необхідність призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання з підстав невідшкодування потерпілому матеріальної шкоди, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки потерпілий цивільний позов не заявляв, претензій до обвинуваченого не висловлював. Щодо тверджень прокурора про необхідність призначення більш суворого покарання з підстав того, що ОСОБА_7 перебував у розшуку, та що у досудовій доповіді вказано про високий ризик вчинення ним нових кримінальних правопорушень, апеляційний суд також їх відхиляє, оскільки всі ці відомості щодо неповнолітнього, місцевим судом при вирішенні питання про призначення покарання в повній мірі було враховано.
Апеляційний суд вважає, що суд дотримався принципу необхідності та достатності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 з урахуванням положень ст. 65, ст. 50 та ст. 102 КК України та вважає вирок законним, обгрунтованим, вмотивованим.
З наведених підстав апеляційна скарга прокурора про м`якість призначеного покарання задоволенню не підлягає.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги захисника, в якій він просив пом`якшити покарання, беручи до уваги пояснення ОСОБА_7 , висловлені в апеляційному суді про його щире розкаяння, про те, що усвідомив свої неправомірні дії у місцях ізоляції, де він набув повноліття, просив врахувати багатодітність у його родині через це недостатність матеріального забезпечення, що спонукало до вчинення ним злочину, також просив врахувати і те, що виїжджав на заробітки, про що повідомляв інспектора служби пробації, однак суд про це не повідомив, через що його направлено для відбування покарання у місця ув`язнення за попереднім вироком, апеляційний суд вважає за можливе пом`якшити покарання, призначене ОСОБА_7 за сукупністю вироків на підставі п.1 ч. 1 ст. 408 КПК України та в межах строку, визначеного ч. 4 ст. 71 КК України.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд , -
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу прокурора Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 17 серпня 2017 року щодо ОСОБА_7 змінити, пом`якшивши остаточне покарання до 4 ( чотирьох) років одного місця позбавлення волі.
В решті вирок залишити без зміни.
Ухвала може бути оскаржена до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Судді