Справа № 369/2151/17
Провадження № 1-кп/369/202/18
В И Р О К
іменем України
20.02.18 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представник потерпілого

ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0002643 за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, українця, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який має повну середню освіту, одружений, працює приватним підприємцем, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

встановив:
15.07.2016 року близько 23 години водій ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Skoda Superb classic 1.8», д/н НОМЕР_2 , рухався по автодорозі «Київ-Бишів», поблизу с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, в напрямку від с. Бишів до м. Києва.

Рухаючись у вказаному напрямку на 8 км. + 700 м. автодороги «Київ-Бишів», водій ОСОБА_9 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, змінив напрямок руху виїхав на зустрічну смугу руху, при цьому не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, де здійснив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 2101», д/н НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_6 , котрий рухався в зустрічному напрямку, тобто в напрямку с. Бишів, в межах своєї смуги руху.

Внаслідок ДТП водій автомобіля «ВАЗ 2101» д/н НОМЕР_3 , ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді центрального уламкового перелому лівої вертлюгової западини з явищами центрального вивиху стегна, обширного садна по лівій передньопахвовій лінії, садна лівого колінного суглобу, консолідований після металоостеосинтезу перелом лівої вертлюгової западини, після травматичний коксартроз ІІІ ступеня, порушення рухів (змішані конрактури) лівого тазостегнового і колінного суглобу, стійке різке порушення функцій опори і ходьби лівої нижньої кінцівки, функціональні порушення ІІІ ступеня, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 152 від 04.08.2017 року що є наслідком травми при дорожньо-транспортній пригоді та за ступенем втрати загальної працездатності (45 %) відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію розладу здоров`я, пов`язаного зі стійкою втратою загальної працездатності не менше ніж на одну третину.

Внаслідок ДТП пасажир автомобіля «ВАЗ 2101», д/н НОМЕР_3 , ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому середньої третини лівої плечової кістки, який, відповідно до висновку експерта № 17/Д від 08.02.2017 року, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

В даній дорожній обстановці, водій ОСОБА_9 порушив вимоги п. 1.5 (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків), пп. «б» п. 2.3 (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом на дорозі), пп. «а» п. 2.9 (водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин) та п. 10.1 (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншими учасникам руху) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.
Грубе порушення водієм ОСОБА_9 вимог п. 1.5, пп. «б» п. 2.3, пп. «а» п. 2.9, п. 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину у висунутому обвинуваченні визнав, у вчиненому щиро розкаявся, не заперечував проти того, що грубо порушив правила дорожнього руху сів за кермо в стані алкогольного сп`яніння. Він повністю оплатив лікування потерпілого ОСОБА_10 , тому останній до нього претензій не має, також опікувався потерпілим ОСОБА_6 , забезпечив його лікування в Київській обласній лікарні, звідки потерпілий був виписаний за порушення режиму, оскільки самовільно покинув лікувальну установу, він готовий і в подальшому відшкодовувати завдану його діями шкоду потерпілому ОСОБА_6 за наявності документів, які підтверджують витрати на лікування. Зазначив, що він готовий понести призначене судом покарання.

Потерпілий ОСОБА_6 суду повідомив, що в ДТП, яка сталась 15.07.2016 року він був тяжко травмований, та вже більше півтора року постійно лікується та надалі потребує оперативного лікування, оскільки в аварії був пошкоджений стегновий суглоб. Дійсно ОСОБА_11 після аварії допомагав йому з лікуванням, проте в Київській обласній лікарні його фактично не лікували, він не місцевий, тому просив ОСОБА_11 допомогти йому поїхати лікуватися за місцем його постійного проживання, але обвинувачений його прохання залишив без уваги, а тому ОСОБА_12 самостійно залишив медичний заклад та продовжив лікування в Полтавській обласній лікарні. Крім того, в аварії був повністю розбитий автомобіль, яким він керував. Після проведення комісійного обстеження ОСОБА_12 звернувся до ОСОБА_11 про допомогу в оплаті лікування та необхідних оперативних втручань, проте йому було відмовлено. Разом з тим, потерпілий ОСОБА_6 позов про відшкодування шкоди у кримінальному провадженні не заявив, пояснивши, що буде позиватися до ОСОБА_11 в порядку цивільного судочинства. При призначенні покарання вважав, що ОСОБА_11 , який дорожньо-транспортною пригодою зруйнував його нормальний спосіб життя, жодного разу не вибачився за вчинене, заслуговує на найсуворіше покарання, передбачене законом.

Потерпілий ОСОБА_10 в підготовче судове засідання та на розгляд справи викликався належним чином (а.с. 20, 35), в судове засідання не прибув, тому судовий пригляд було ухвалено проводити за його відсутності.

За таких обставин, враховуючи позицію обвинуваченого ОСОБА_9 , а також позицію сторони обвинувачення та захисту, потерпілого та його представника, жоден з яких не оспорював фактичних обставин вчиненого злочину, з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники зміст цих фактичних обставин, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, з допитом обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_6 та дослідженням матеріалів, які характеризують особу ОСОБА_9 ..
Тому, оцінюючи всі обставини у кримінальному провадженні, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, доведена повністю і кваліфікує його дії за вказаною статтею як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд бере до уваги, що він раніше не судимий (а.с. 36), має постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується посередньо (а.с. 37), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 38, 39), одружений (а.с. 96), має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 97, 98), працює приватним підприємцем (а.с. 243) оплачував лікування потерпілих (а.с. 46-95), а також при призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості злочину за ч. 2 ст. 286 КК України, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів. Обставиною, що, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене та часткове відшкодування шкоди потерпілим. Обставиною, що, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
За таких обставин, враховуючи всі обставини вчиненого ОСОБА_9 діяння грубе порушення останнім п. 1.5, пп. «б» п. 2.3, пп. «а» п. 2.9 та п. 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, внаслідок яких двоє осіб отримали тяжкі тілесні ушкодження, суд приходить до переконання про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 286 КК України з призначенням додаткової міри покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки приходить до переконання, що саме така міра покарання буде достатньою для його виправлення та перевиховання, а також недопущенням злочинів у майбутньому.
Підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від призначеного покарання з встановленням іспитового строку, як на це орієнтував суд прокурор, який брав участь у кримінальному провадженні, суд не знаходить з огляду на встановлену судом обставину, яку обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, оскільки сідаючи за кермо автомобіля в такому стані ОСОБА_9 протиставив себе суспільству, легковажно поставився до безпеки інших учасників дорожнього руху та поставив під загрозу їхнє життя.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ч. 9 ст. 100 КПК України зі скасуванням арешту, накладеного під час досудового розслідування на транспортні засоби.

Процесуальні витрати на підставі ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_9 .

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. 369, 373, 374, 376 КПК України, суд -

засудив:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

До набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді взяття під варту та тримання в ДУ «Київське СІЗО» Мінюсту України, взявши його під варту в залі суду негайно.

Строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_9 рахувати з моменту взяття його під варту з 20.02.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні № 0002643 у розмірі 2111 (дві тисячі сто одинадцять) грн. 04 коп.
Арешт, накладений на автомобіль марки «Skoda Superb classic 1.8», д/н НОМЕР_2 , ухвалою від 20.07.2016 року слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської, - скасувати.

Речові докази:
-автомобіль марки «Skoda Superb classic 1.8», д/н НОМЕР_2 , який перебуває на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів по АДРЕСА_2 , - безоплатно повернути власнику ОСОБА_15 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ;

-автомобіль марки «ВАЗ 2101», д/н НОМЕР_3 , який перебуває на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів по АДРЕСА_2 , - безоплатно повернути користувачу ОСОБА_6 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) діб з часу його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1