Ухвала
Іменем України
04 квітня 2018 року

м. Київ
справа № 135/528/17
провадження № 51-4648 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора на вирок Ладижинського міського суду Вінницької області від 13 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 05 грудня 2017 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 13 липня 2017 року
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше неодноразово судимого, останнього разу вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 17 січня 2007 року за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, до покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі, 10 жовтня 2012 року звільненого з місць позбавлення волі умовно-достроково на невідбуту частину покарання 1 рік 7 місяців 12 днів,
засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 5 місяців арешту.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 05 грудня 2017 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
За вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він незаконно придбав, переніс до місця свого мешкання, а саме: АДРЕСА_2 , та зберігав для власного вживання без мети збуту особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс. 29 березня 2017 року в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 працівниками правоохоронних органів було виявлено та вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, маса якого у перерахунку на суху речовину становить 9,4 г.
У своїй касаційній сказі прокурор ставить питання про скасування вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Прокурор посилається на ту обставину, що суд першої інстанції у порушення вимог ч. 5 ст. 314 КПК України не постановив ухвалу про складання досудової доповіді представником уповноваженого органу пробації, та при призначенні міри покарання ОСОБА_4 така доповідь врахована не була у зв`язку із її відсутністю, чим порушено вимоги п. З ч. 1 ст. 65 КК України. Суд апеляційної інстанції, на переконання прокурора, у порушення вимог ст. 419 КПК України, не дав вичерпної відповіді на доводи апеляційної скарги засудженого щодо порушення ч. 5 ст. 314 КПК України, та безпідставно залишив скаргу без задоволення, а вирок суду без зміни.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши долучені до скарги копії судових рішень, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
Згідно з п. б ч. З ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право постановити ухвалу, якою доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.
Ч. 5 ст. 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд у випадках, передбачених цим Кодексом, за власною ініціативою або за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, чи за клопотанням прокурора і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини вирішує питання щодо складання досудової доповіді, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку підготовки такої доповіді.
Відповідно до ч. 2 ст. 314-1 КПК України досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі. Досудова доповідь щодо неповнолітнього обвинуваченого віком від 14 до 18 років складається незалежно від тяжкості вчиненого злочину, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Із зазначених норм закону випливає, що вирішення питання під час підготовчого судового засідання щодо складання досудової доповіді є правом суду, яке обмежується винятковими випадками, коли складання такої досудової доповіді є обов`язковим.
З огляду на викладене, доводи прокурора про істоті порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені місцевим судом під час постановлення вироку, на переконання колегії суддів, є безпідставними.
Крім того, суд першої інстанції, обґрунтовуючи висновок щодо виду і розміру покарання засудженому, призначаючи йому покарання у виді арешту, виходив з того, що засуджений раніше судимий та неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не має стабільного доходу, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, компрометуючих характеристик не має. Одночасно, судом враховано й конкретні обставини кримінального провадження. Обставини, які пом`якшують покарання засудженому, судом визнано щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину. Обставиною, яка обтяжує покарання засудженому, судом визнано рецидив злочинів.
Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене засудженому покарання відповідає вимогам закону, за своїм видом та розміром, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 і попередження нових злочинів, справедливим, та відповідає вимогам ст. 65 КК України.
У даному конкретному випадку факт відсутності досудової доповіді представника уповноваженого органу з питань пробації, жодним чином не вплинув на правильність призначеного засудженому покарання, про що прокурор стверджує у своїй касаційній скарзі.
Як убачається з ухвали апеляційного суду від 05 грудня 2017 року, при розгляді апеляції засудженого ОСОБА_4 , суд апеляційної інстанції перевірив доводи скарги та надав на них вичерпну відповідь, належним чином вмотивував своє рішення з наведенням докладних мотивів з яких апеляційну скаргу засудженого залишив без задоволення, а вирок місцевого суду без зміни.
Таким чином, доводи прокурора про порушення судом апеляційної інстанції положень ст. 419 КПК України, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки при перевірці ухвали апеляційного суду порушень вимог вказаної статті встановлено не було.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на вирок Ладижинського міського суду Вінницької області від 13 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 05 грудня 2017 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3