ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі колегії суддів: [1]
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 26 жовтня 2017 року касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 31 березня 2016 року у кримінальному провадженні щодо
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, не судимого,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
встановив:
У касаційній скарзі прокурором викладено вимогу про скасування ухвали апеляційного суду із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Вимогу мотивовано істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення. Ухвала суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України, в якій не міститься належне мотивування прийнятого рішення про скасування вироку і закриття провадження.
Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 12 листопада 2015 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 366 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4 250 грн, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та організаційно-господарськими функціями, на строк три роки. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_5 звільнено від призначеного покарання у звязку із закінченням строків давності. Вироком суду вирішено питання процесуальних витрат.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину за таких обставин.

01 березня 2011 року, ОСОБА_5 , обіймаючи посаду директора ЛКП «Нове» згідно розпорядження № 30-К голови Залізничної районної державної адміністрації від 25 травня 2010 року та будучи службовою особою комунального підприємства, всупереч вимогам ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» за якою «У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором», та вимог п. 7.2.4 додатку № 6 «Положення про оренду майна територіальної громади м. Львова», затвердженого ухвалою Львівської міської ради № 897 від 07 червня 2007 року, відповідно до якого «Здавати об`єкт оренди у суборенду іншим особам чи організаціям лише за письмовим погодженням з Орендодавцем», достовірно знаючи про необхідність отримання наказу управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради на укладення договору суборенди із СПД ОСОБА_7 , підписав та скріпив печаткою підприємства угоду № 1/03 з вказаним суб`єктом підприємницької діяльності про надання в суборенду нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , внісши завідомо неправдиві відомості про наявність такого наказу, що мало наслідком безпідставне зайняття та використання вказаного приміщення комунальної власності СПД ОСОБА_7 . Підписи від імені ОСОБА_5 в графах «Орендодавець» пунктів 13.6 «Юридичні адреси», банківські реквізити і підписи сторін» двох екземплярів угоди оренди № 1/03 від 01 березня 2011 року між ЛКП «Нове» та СПД ОСОБА_7 виконані ОСОБА_5 .

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 31 березня 2016 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задоволено, вирок суду від 12 листопада 2015 року щодо ОСОБА_5 скасовано, кримінальне провадження за його обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала касаційну скаргу, перевіривши матеріали провадження й обговоривши наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Доводи касаційної скарги прокурора про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішеня, суд вважає слушними.

У мотивувальній частині ухвали суду апеляційної інстанції відповідно до абз. 6 п. 2 ч. 1 ст. 419 КПК України мають бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Статтею 370 КПК України встановлені обов`язкові вимоги до судового рішення, яке має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним і рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Втім, наведених положень кримінального процесуального закону апеляційним судом не дотримано повною мірою.

Апеляційний суд, приймаючи рішення про скасування вироку та закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, дійшов такого висновку не мотивуваши його повною мірою.

Так, суд апеляційної інстанції послався на докази, покладені в основу обвинувального вироку суду першої інстанції, але без проведення судового слідства та безпосереднього дослідження цих доказів, надав їм іншої оцінки.

При цьому, в основу ухвали апеляційного суду про закриття провадження покладені лише показання сторони захисту, без аналізу інших доказів, здобутих у кримінальному провадженні.

Крім того, в ухвалі не може бути обґрунтування про те, що ОСОБА_5 «добросовісно помилявся у правильності своїх дій, вважаючи, що вчиняє їх правомірно». Наведене є явно недостатнім для скасування вироку і закриття провадження.

З огляду на викладене, встановлено, що апеляційний розгляд проведено формально.

Таким чином, ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, за результатами якого слід постановити законне і обґрунтоване судове рішення, мотивоване належним чином.

Керуючись статтями 376, 434, 436, 438 КПК України, суд

постановив:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 31 березня 2016 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Провадження за касаційною скаргою № 5-5075км16 Категорія: ч. 1 ст. 366 КК України
Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_9
Доповідач в суді апеляційної інстанції: ОСОБА_10
Доповідач в касаційній інстанції: ОСОБА_1