29 листопада 2017 р. Справа № 632/1638/17 провадження № 1-в/632/405/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника Державної установи «Первомайська ВК (№117)» ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , засудженого: 03 липня 2014 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 01 року позбавлення волі, на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільненого від відбування призначеного покарання; 21 серпня 2014 року Печерським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 02 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 01 рік, ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2015 року звільненого від покарання у виді позбавлення волі; 14 січня 2015 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 02 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 02 роки; 18 травня 2017 року цим же судом за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 02 років 02 місяців позбавлення волі, про застосування до нього закону про амністію, -

В С Т А Н О В И В:

22 листопада 2017 року засуджений ОСОБА_5 , який відбуває покарання у ДУ «Первомайська ВК (№117)», звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році». В обґрунтування клопотання засуджений зазначив, що він вчинив умисний злочин середньої тяжкості і на день набрання чинності цим Законом має неповнолітнього сина 2010 року народження, щодо якого не позбавлений батьківських прав, а тому повинен бути звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі.

У судовому засіданні ОСОБА_5 заявлене клопотання підтримав і просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Представник адміністрації установи заявив, що засуджений підлягає звільненню на підставі вказаного Закону.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, пославшись на обмеження у застосування амністії, визначені у ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні».

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши особову справу засудженого, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків, суд, окрім іншого, має право вирішувати питання про звільнення від покарання на підставі Закону України про амністію.
Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України №1810-VIIІ від 22 грудня 2016 року «Про амністію у 2016 році».
Відповідно до п. «в» ст. 1 наведеного Закону, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі підлягають, окрім інших, особи, не позбавлені батьківських прав, що на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Згідно з вироком Оболонського районного суду м. Києва від 18 травня 2017 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 02 років 02 місяців позбавлення волі.

З вироків щодо ОСОБА_5 , які містяться у матеріалах особової справи, встановлено, що він дійсно має дитину 2012 року народження, щодо якої не позбавлений батьківських прав.
Однак, до застосування амністії існують певні обмеження, передбачені ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», які виключають можливість застосування амністії до засудженого ОСОБА_5 .

Зокрема, п. «е» ст. 4 наведеного закону передбачає, що амністія не може бути застосована, в тому числі до осіб, стосовно яких протягом останніх десяти років було застосовано амністію або помилування незалежно від зняття чи погашення судимості та які знову вчинили умисний злочин.

03 липня 2014 року Шевченківським районним судом м. Києва ОСОБА_5 був засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 01 року позбавлення волі, на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнений від відбування призначеного покарання, однак знов в вчинив умисний злочин, а тому, відповідно до пункту «е» статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія до нього застосована бути не може.

На підставі викладеного, п. «е» статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», керуючись ст. ст. 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування відносно нього п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Харківської області через Первомайський міськрайонний суд протягом семи діб з моменту її проголошення.

Суддя:ОСОБА_1