АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора першого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Київської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21 листопада 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого в ОВС першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Київської області ОСОБА_8 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 строком до 01 грудня 2017 року включно відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК України.

Згідно ухвали, слідчий суддя, під час розгляду клопотання, дослідив заявлені ризики, дані про особу підозрюваного, тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється та обсяг досудового розслідування, на підставі чого дійшов висновку про наявність підстав для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу вигляді цілодобового домашнього арешту.
В апеляційній сказі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає про помилковість висновків слідчого судді з приводу того, що запобігти існуючим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку в змозі запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Так, апелянт посилається на тяжкість кримінальних правопорушень у вчиненні яких ОСОБА_7 підозрюється, відсутність даних що забороняють застосувати відносно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я, а також на те, що підозрюваний в минулому працював на оперативних посадах в органах внутрішніх справ. Дані обставини, на думку прокурора, дають достатньо підстав для запобіжного ув`язнення ОСОБА_7 .
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу і просила її задовольнити, захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити в силі, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.
Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, Першим слідчим відділом управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Київської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000260 в рамках якого ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК України.
02 червня 2017 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 31 липня 2017 року.
Постановою заступника прокурора Київської області ОСОБА_9 від 24 липня 2017 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000260 продовжено до 01 жовтня 2017 року.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25 липня 2017 року ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 22 вересня 2017 року та ухвалою від 21 вересня 2017 року продовжено до 01 жовтня 2017 року.
25 вересня 2017 року постановою першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_10 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000260 продовжено до 01 грудня 2017 року.
27 вересня 2017 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25 листопада 2017 року.
30 жовтня 2017 року досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено.
13 листопада 2017 року слідчий в ОВС першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Київської області ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про продовження ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на ті обставини, що ризики передбачені ст. 177 КПК України існують та до завершення дії попередньої ухвали про продовження строку дії запобіжного вони не зменшилися. При цьому, клопотання органу досудового розслідування про наявність заявлених ризиків, які виправдовують подальше тримання ОСОБА_7 під вартою, обґрунтоване лише тяжкістю кримінальних правопорушень, які інкримінуються останньому, та розміром покарання, який загрожує підозрюваному у разі доведення його винуватості.

Проте, згідно вище наведених норм закону, сама лише тяжкість вчиненого правопорушення, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Також, положення чинного Кримінального процесуального кодексу України вказують, що важливим елементом при встановленні підстав для продовження строку дії запобіжного заходу є не лише наявність ризиків, які існували при обранні запобіжного заходу, а і ті обставини, що до завершення дії попереднього судового рішення про обрання запобіжного заходу вони не зменшилися або з`явилися нові. Доведення таких обставин покладається на слідчого, прокурора.
Між тим, доводи клопотання слідчого, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів крім тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, про наявність яких зазначено у клопотанні, не підтверджуються наданими стороною обвинувачення матеріалами. Також, у них відсутні відомості, які б давали підстави вважати, що з`явилися нові ризики.
Крім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.
За таких обставин, хоча ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до категорії тяжких, однак, враховуючи ті обставини, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000260 вже завершилося, що дає підстави вважати, що ризики, які слугували підставою для обрання підозрюваному запобіжного заходу зменшилися, ОСОБА_7 характеризується позитивно, в минулому до кримінальної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв`язки, поганий стан здоров`я, колегія суддів вважає, що подальше тримання ОСОБА_7 під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.
Таким чином, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень у вчинені яких ОСОБА_7 підозрюється, розмір покарання який загрожує останньому у разі доведення його винуватості, дані про його особу, а саме його вік, стан здоров`я, характер соціальних зв`язків, спосіб життя взагалі, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді з приводу того, що запобігти існуючим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку в змозі запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає. .

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 193, 194, 199, 376, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21 листопада 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого в ОВС першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Київської області ОСОБА_8 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 строком до 01 грудня 2017 року включно відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора першого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Київської області ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/117/2018 Категорія ст. 199 КПК України.
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_11
Доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1