Справа № 378/977/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/347/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 29.03.2018

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

з участю:

прокурора ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинуваченої ОСОБА_10

захисника обвинуваченої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора та обвинуваченої ОСОБА_10 на вирок Ставищенського районного суду Київської області від 16 січня 2018 року, яким
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Молодецьке Маньківського району Черкаської області, зареєстровану в АДРЕСА_1 , проживаючу в АДРЕСА_2 , раніше не судиму
визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено їй покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. ст. 76, 75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
ВСТАНОВИЛА:
Згідно з вироком, ОСОБА_10 визнана винною та засуджена за те, що в червні 2017 року, точний час не встановлений, перебуваючи у житловому будинку по АДРЕСА_3 , достовірно знаючи що в шафі та комоді вказаного будинку ОСОБА_12 зберігає золоті вироби, вирішила їх викрасти. З метою виконання свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_10 , скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, прослідувала до кімнати ОСОБА_12 де таємно, повторно викрала із шафи золоту каблучку 585 проби масою 3,25 г., золоту каблучку 585 проби масою 1,80 г., а також викрала золоті вироби, які знаходилися в комоді: золоту підвіску у вигляді серця 585 проби, масою 0,62 г., одну золоту сережку 585 проби, масою 0, 84 г., золоту каблучку з камінням 583 проби, масою 3,16 г., золоту ладанку 585 проби, масою 0,73 г., золотий ланцюжок 585 проби, масою 1,23 г., золотий ланцюжок 585 проби, масою 1,21 г., золотий хрестик 585 проби, масою 0,77 г. та золоту обручку 585 проби, масою 3,16 г., які належить ОСОБА_12 .
У подальшому із викраденим майном ОСОБА_10 , з місця вчинення злочину зникла, привласнивши викрадене на свою користь та спричинивши ОСОБА_12 матеріальну шкоду, згідно висновку судової товарознавчої експертизи від 09 листопада 2017 року, на загальну суму 20626 гривень, визначену на момент вчинення злочину.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Ставищенського районного суду Київської області від 16 січня 2018 року, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_10 звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік та покласти на неї обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку перекваліфікував дії ОСОБА_10 з ч. 2 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 185 КК України та вказав на те, що кваліфікуюча ознака повторності в даному випадку відсутня, оскільки в примітці до ст. 185 КК України зазначено, що у статтях 185, 186 та 189 191 повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.
Проте, в ході судового розгляду вказаного кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що стосовно ОСОБА_10 наявні два кримінальні провадження за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 191 та ч. 3 ст. 191 КК України, у яких обвинувальні акти перебувають на розглядах у судах.
Крім цього, прокурор вказав, що по кримінальному провадженню стосовно ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 191 КК України вже є вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 11 січня 2018 року, яким останню визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України та призначено їй покарання у виді 2 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані із матеріальною відповідальністю строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Таким чином, прокурор вважає, що ознака повторності в даній кваліфікації злочину має місце, оскільки ОСОБА_10 вчинила два злочини, передбачені ст. 191 КК України, а тому висновки суду про зміну кваліфікації злочину з ч. 2 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 185 КК України є помилковими.
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_10 зазначає, що з оскаржуваним вироком погодитися не може, оскільки вважає що він винесений без врахування дійсних обставин по справі і є надто суворим.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, котра підтримала апеляційну скаргу прокурора та просила її задоволити, проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_10 заперечувала, обвинувачену ОСОБА_10 та її захисника адвоката ОСОБА_11 , котрі підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задоволити, проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.

Вина ОСОБА_10 у вчиненні злочину, за який вона засуджена, доведена доказами зібраними в ході досудового розслідування і дослідженими в судовому засіданні та не оспорюється в апеляційній скарзі.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про помилковість висновків суду першої інстанції про зміну кваліфікації злочину з ч. 2 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 185 КК України, то колегія суддів вважає їх безпідставними.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції перекваліфікував дії обвинуваченої ОСОБА_10 з ч. 2 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 185 КК України і виключив кваліфікуючу ознаку повторність, оскільки вважав таку кваліфікацію необґрунтованою так як в примітці до ст. 185 КК України вказано, що у статтях 185, 186 та 189 191 повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.
Разом з тим, прокурор в своїй апеляційній скарзі вказує, що стосовно ОСОБА_10 наявні два кримінальні провадження за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 191 та ч. 3 ст. 191 КК України, проте ні в судовому засіданні суду першої інстанції, ні в апеляційній інстанції прокурором не надано доказів вчинення ОСОБА_10 будь-якого із вказаних злочинів, оскільки вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 11 січня 2018 року стосовно ОСОБА_10 законної сили не набрав станом на 16 січня 2018 року.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про кваліфікацію дій ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна без кваліфікуючої ознаки повторності.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне, відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України, вийти за межі апеляційних вимог і виключити з мотивувальної частини вироку вказівку суду першої інстанції «повторність», оскільки суд першої інстанції перекваліфікував дії ОСОБА_10 з ч. 2 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 185 КК України.
Що ж стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_10 про суворість призначеного їй покарання, то колегія суддів також вважає їх безпідставними.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_10 повністю дотримався вищевказаних норм кримінального закону.

Призначаючи покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відносить до злочину середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченої ОСОБА_10 , котра вину у вчиненому визнала повністю, раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, однак, завданих збитків потерпілій не відшкодувала, обставину, що пом`якшує покарання останній щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

З урахуванням всіх вказаних обставин в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченій ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України та на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнив її від відбування покарання з випробуванням та з покладенням відповідних обов`язків. Свої висновки в цій частині суд першої інстанції достатньо обґрунтував, і з якими колегія суддів погоджується в повному обсязі, вважаючи обране обвинуваченій ОСОБА_10 покарання справедливим та достатнім для її виправлення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги прокурора та обвинуваченої ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Ставищенського районного суду Київської області від 16 січня 2018 року, стосовно ОСОБА_10 змінити.
Виключити з описової частини вироку на підставі ст. 404 ч. 2 КПК України вказівку «повторність».
В решті вирок залишити без зміни.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.
СУДДІ: