Справа № 459/2489/17
У Х В А Л А

про продовження строку тримання під вартою

20.12.2017 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокалі кримінальне провадження №0001103 про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст.153, ч.3 ст.152 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 обвинувачується в задоволенні статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, вчиненому щодо неповнолітньої та статевих зносинах з неповнолітньою із застосуванням фізичного насильства, вчиненого повторно або особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених ст.ст.153-155 КК України.

Прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.

Обвинувачений та захисник в судовому засіданні проти клопотання заперечили, просили обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вислухавши обвинуваченого, прокурора, суд дійшов до наступних висновків.

Ухвалою слідчого судді Червоноградського міського суду від 30.06.2017р. ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою Сокальського районного суду від 28.09.2017р. та 06.11.2017 року строк запобіжного заходу обвинуваченому продовжено з огляду на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів.

Крім того, обвинувачений не має постійного місця проживання та роботи, знайомий з потерпілою та окремими свідками, йому відоме місцезнаходження останніх.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для тримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути не взявши особу під варту.

Колегія суддів дійшла висновку, що зазначені вище ризики не зменшилися та надалі є актуальними, оскільки обвинувачений ніде не працює, в нього відсутні тісні соціальні зв`язки, він може переховуватися від суду та впливати на свідків чи потерпілу, яка є інвалідом ІІ групи з дитинства та останньому відому місце її проживання.

У зв`язку з наведеним та враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, санкція яких передбачає покарання від 7 до 12 років та від 3 до 7 років позбавлення волі, суд дійшов до висновку про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, оскільки застосування до нього інших більш-м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання вищенаведеним ризикам.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.183, 199, 331 КПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у виді тримання під вартою вважати продовженим до 18 лютого 2018 року включно.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає. Заперечення до неї можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3