Справа № 192/287/15-к
Провадження № 1-кп/192/5/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.03.2018 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , не працює, на час вчинення кримінального правопорушення працював в охоронному агентстві «Приват ескорт», має середню-спеціальну освіту, не одружений, громадянин України, не військовозобов`язаний, раніше судимий:
- 03 лютого 2003 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. За ухвалою Дніпропетровського апеляційного суду від 22 травня 2003 року вирок змінено, покарання призначено за ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік. Звільнився 21 липня 2003 року з Павлоградської ВК Дніпропетровської обл. за відбуттям строку покарання;
- 22 січня 2004 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст.ст. 104, 76 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 46-1 КК України відстрочене виконання покарання на 2 роки;
- 16 травня 2005 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднаний невідбутий строк за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. від 22 січня 2004 року, до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 5 місяців. Звільнений 15 грудня 2006 року з Первомайської ВК Харківської обл. № 117 на підставі ухвали Первомайського міського суду Харківської обл. від 07 грудня 2006 року умовно-достроково з невідбутим строком 1 рік 6 місяців 4 дні;
- 21 листопада 2008 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 263, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць. За результатами перегляду вироку постановою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. від 15 січня 2009 року, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднаний невідбутий строк за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. від 16 травня 2005 року, до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяця. Звільнений 01 вересня 2012 року з Солонянської ВК Дніпропетровської обл. № 21 за відбуттям строку покарання;
- 22 жовтня 2015 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 2 ст. 70, п.п. 2, 3 ,4 ч. 1 ст. 76 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 3 місяці, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробування з іспитовим строком на 2 роки;
- 06 листопада 2015 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, п.п. 2, 3 ,4 ч. 1 ст. 76 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробування з іспитовим строком на 2 роки;
- 01 лютого 2017 року Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 лютого 2017 року за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі; вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2017 року вирок скасований, засуджений за ч.2 ст.185, ч.ч.1,4 ст.71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, зараховано в строк покарання період з 01 лютого 2017 року до 20 червня 2017 включно,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_3 26 січня 2015 року приблизно о 16 годині 00 хвилин маючи умисел на придбання, незаконне зберігання та перевезення особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено без мети збуту, знаходячись на пр.Леніна в м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області придбав у невстановленої особи 5,736 гр особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, масою в перерахунку на суху речовину 5,120 гр та дві пластмасові ємкості масами 4,6166 гр та 9,7987 гр з особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено опій ацетильований. Маса опію ацетильованого в перерахунку на суху речовину становить відповідно 0,0765 гр та 0,1774 гр. Вказані наркотичні засоби ОСОБА_3 помістив у дві пачки дріжджів, зліпивши їх між собою та замотавши їх скотчем та поліетиленовим пакетом, після чого поклав до зовнішнього карману своєї куртки та зберігав при собі.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу на незаконне зберігання та перевезення особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено без мети збуту ОСОБА_3 26 січня 2015 року приблизно о 16 годині 40 хвилин поклавши придбані ним 5,736 гр особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якої заборонено канабіс, масою в перерахунку на суху речовину 5,120 гр та дві пластмасові ємкості з 4,616 гр та 9,7987 гр з особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - опій ацетильований, маса якого в перерахунку на суху речовину становить відповідно 0,0765 гр та 0,1774 гр та найнявши таксі, виїхав з м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області до с.Аполлонівка Солонянського район Дніпропетровської області до свого знайомого, чим здійснив незаконне перевезення особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, без мети збуту.
26 січня 2015 року приблизно о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , прибувши до с.Аполлонівка Солонянського району Дніпропетровської області, та рухаючись по вулиці вздовж будинку №16 військового містечка в с.Аполлонівка з одного боку та охоронюваною територією СВК №21 з іншого боку, був затриманий працівниками СВК №21 за підозрою в порушенні охоронюваного кордону СВК№21 та останніми на місце події було викликано слідчо-оперативну групу.
26 січня 2015 року приблизно о 21 годині 30 хвилин під час проведення огляду особистих речей ОСОБА_3 , останній добровільно видав працівникам міліції та в нього було вилучено в ході огляду 5,736 гр особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якої заборонено канабіс, масою в перерахунку на суху речовину 5,120 гр та дві пластмасові ємкості з 4,6166 гр та 9,7987 гр особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - опій ацетильований, маса опію в перерахунку на суху речовину відповідно - 0,0765 гр та 0,1774 гр.
Вказані наркотичні засоби ОСОБА_3 , ігноруючи вимоги Постанови КМУ № 770 від 06 травня 2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», Постанови КМУ № 796 від 27 липня 2011 року «Про внесення змін до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», наказу № 7 від 23 березня 1998 року «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів, що підлягають спеціальному контролю відповідно до законодавства України», Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», наказу МОЗ № 188 від 01 серпня 2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих і особливо великих розмірах наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які перебувають у незаконному обороті» із змінами та доповненнями, внесеними наказом МОЗ України від 20 серпня 2008 року №481 від 29 липня 2010 року і від 29 липня 2010 року №634, незаконно придбав, зберігав і перевозив без мети збуту для власного вживання.
ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину в пред`явленому йому обвинувачені визнав повністю та своїми показаннями підтвердив вказані обставини скоєного ним злочину.
Пояснив, що 26 січня 2015 року приблизно о 16 годині 00 хвилин він знаходився на пр.Леніна в м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області, де придбав у незнайомого чоловіка канабіс та опій ацетильований для віласного вживання, який був в двох пластмасових ємкостях. Вказані наркотичні засоби він помістив в дві пачки дріжджів, зліпивши їх між собою та замотавши скетчем і поліетиленовим пакетом, та поклав до зовнішнього карману своєї куртки і зберігав при собі для власного вживання. Приблизно о 16 годині 40 хвилин він найняв таксі, виїхав з м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області до с.Аполлонівка Солонянського району Дніпропетровської області до свого знайомого. Приблизно о 20 годині 00 хвилин він приїхав в с.Аполлонівка Слолонянського району Дніпропетровської області, та йшов по АДРЕСА_2 з одного боку та СВК №21 з іншого боку. Його впізнали працівники СВК №21, оскільки він відбував там покарання та викликали працівників міліції, по приїзду яких він добровільно видав їм канабіс та опій ацетильований. У скоєному кається. Просив суворо не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений, його захисник та прокурор не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.
Крім того це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Суд, оцінивши показання ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких вони правильно розуміють, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.
Вина обвинуваченого у вчиненні ним злочину в судовому засіданні доказана повністю.
Дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів, без мети збуту.
Крім визнання вини обвинуваченим, його вина доводиться також дослідженими письмовими доказами, а саме:
- постановою про приєднання предметів до кримінального провадження як речових доказів від 18 лютого 2015 року, згідно якої речові докази: подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору, яка містилася в поліетиленовому згортку, вилученому під час огляду 26 січня 2015 року у ОСОБА_3 масою 5,736 гр є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено; дві пластмасові ємності з речовиною коричневого кольору, вилучені під час огляду 26 січня 2015 року у ОСОБА_3 масою 4,6166 гр та 9,7987 гр, які містять особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено опій ацетильовавний; ватні тампони зі змивами з правої та лівої руки ОСОБА_6 , вилучені в ході огляду 26 січня 2015 року.
Досліджений доказ підтверджує те, що ОСОБА_3 мав при собі під час проведення огляду 26 січня 2015 року особливо небезпечні наркотичні засоби, тримав їх у своїх руках, про що свідчать змиви на ватні тампони, тобто мав умисел на їх зберігання, перевезення.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, проте перебуває на обліку у лікаря нарколога в диспансерному наркологічному відділенні з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади, у зв`язку з вживанням опіоїдів. Синдром залежності» (а.с.56), а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання судом встановлено щире каяття.
Обставина, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання - рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_3 вчинив новий умисний злочин в період наявності судимості за умисні злочини.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Частиною 4 ст. 309 КК України передбачено, що особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до п.п.23,24 постанови Пленуму ВСУ № 4 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, суду необхідно з`ясувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитися в такій спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
Згідно ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню,ж зокрема, обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності. Відповідно до вимог ст. 92 КПК України обов`язок доказування даних обставин покладається на слідчого, прокурора. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.
В матеріалах кримінального провадження міститься відповідь КЗ «Дніпродзержинська міська лікарня № 1» ДОР» від 03 лютого 2016 року №194/10 (а.с.56) згідно якої ОСОБА_3 14 січня 2016 року добровільно звернувся за медичною допомогою до диспансерного наркологічного відділення № 3 з діагнозом: «Психічні та поведінкові розлади в результаті вживання опіатів. Синдром залежності». Рішенням лікарсько-консультативної комісії від 15 січня 2016 року ОСОБА_3 встановлений термін лікування 32 дні, а 25 січня 2016 року ОСОБА_3 виписаний з наркологічного відділення № 3 у зв`язку з відмовою від лікування за особистою заявою. Курс лікування не пройшов.
Суд вважає, що наданий доказ свідчить про те, що хоча обвинувачений і страждав на наркоманію, потребував лікування, добровільно звернувся до лікувального закладу і розпочав лікування, проте добровільно його припинив через 10 днів після початку, однак вказане свідчить про те, що ОСОБА_3 звернуся за таким лікуванням не з метою виліковування від наркоманії, а з метою ухилення в такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
Інших доказів, які можуть бути підставою для застосування судом ч. 4 ст. 309 КК України учасники кримінального провадження суду не надали, а суд позбавлений можливості самостійно збирати будь-які докази. Крім того, ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив суду, що в інші періоди, ніж в січні 2016 року, він не проходив лікування від наркоманії.
На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу винного, його ставлення до вчиненого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого не можливо без ізоляції від суспільства, та йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.309 КК України у вигляді обмеження волі.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 лютого 2017 року (а.с.150-152), який змінено вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2017 року (а.с.153-154), суд вважає, що при визначені остаточного покарання за сукупністю злочинів слід застосувати ч. 4 ст. 70 КК України та принцип повного поглинення призначеного покарання більш суворим покаранням за попереднім вироком.
Оскільки обвинуваченого згідно ухвали Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2017 року (а.с.148) було тимчасово залишено в Дніпропетровській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області для можливості його конвоювання до Солонянського районного суду Дніпропетровської області, тому в строк призначеного покарання слід зарахувати період його попереднього ув`язнення відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку день за день.
При вирішенні долі речових доказів, суд враховує положення ч. 9 ст. 100 КПК України, згідно якої питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Вирішуючи долю речових доказів, а саме: подрібненої речовини рослинного походження зеленого кольору, масою 5,736 гр, яка є канабісом; двох пластмасових ємностей з речовиною коричневого кольору, масою 4,6166 гр та 9,7987 гр, які містять особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено опій ацетильовавний; ватних тампонів зі змивами з правої та лівої руки ОСОБА_6 , суд вважає, що їх долю слід вирішити у відповідність до ст. 100 КПК України, а саме, оскільки дані засоби та речовини є предметами, виключеним з обігу, тому такі речові докази підлягають знищенню.
Таким чином, оскільки матеріали кримінального провадження містять документально підтвердженні витрати держави на проведення експертизи, вони підлягають стягненню з обвинуваченого.
Керуючись ст.ст.349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ч.4 ст.70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом повного поглинення призначеного покарання більш суворим покаранням, призначеним вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 лютого 2017 року, який змінено вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2017 року та остаточно призначити до відбування покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 2 (два) місяці.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 01 лютого 2017 року, зарахувавши таким чином в строк покарання строк попереднього ув`язнення.
Зарахувати ОСОБА_3 у строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з 01 лютого 2017 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази по справі: подрібнену речовину рослинного походження зеленого кольору, масою 5,736 гр, яка є канабісом; дві пластмасові ємності з речовиною коричневого кольору, масою 4,6166 гр та 9,7987 гр, які містять особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено опій ацетильовавний; ватні тампони зі змивами з правої та лівої руки ОСОБА_6 , які знаходяться в чотирьох опечатаних поліетиленових пакетах та передані на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Солонянського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області знищити.
Стягнути з ОСОБА_3 737 (сімсот тридцять сім) гривень 88 копійок документально підтверджені витрати на залучення експерта в дохід державного бюджету.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

Головуючий: суддя ОСОБА_1