н/п 1-кс/640/420/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" січня 2018 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
представника заявника - адвоката ОСОБА_3 ,
встановив:
У судовому засіданні представник власника майна - адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Слідчий відділу СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, до канцелярії суду 16.01.2018 надійшла заява від слідчого відділу СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 та прокурора відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_9 , в якій вони заперечують проти зняття арешту на майно, а саме транспортний засіб «Mercedes Benz CLK230», реєстраційний номер НОМЕР_1 так як він визнаний речовим доказом у провадженні. На теперішній час з ним не проводились будь-які експертизи, однак в подальшому, при розслідування провадження вказаний транспортний засіб може знадобитись для проведення необхідних експертиз або проведення інших слідчих дій. Клопотання прос касування арешту на майно просять розглянути без їх участі. Про скасування арешту на вказане майно орган досудового розслідування та процесуальний керівник заперечують (а.с. 13).
10.10.2017 слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим із прокурором відділу прокуратури Харківської області молодшим радником юстиції ОСОБА_9 , в якому сторона обвинувачення просила накласти арешт на автомобіль «Mercedes Benz CLK230», р.н. НОМЕР_1 , який є власністю Попова О., м. Туараге, республіка Литва, шляхом заборони його відчуження, продажу, зміни частин та агрегатів, а також будь-якої експлуатації; зберігання автомобіля «Mercedes Benz CLK230», р.н. НОМЕР_1 на території спеціально обладнаного майдану зберігання тимчасового затриманих транспортних засобів.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Тобто, захід забезпечення у вигляді арешту майна було вжито виключно з метою забезпечення збереження речових доказів, за наявності ризиків, передбачених абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України.
Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.
Згідно наданих даних, в межах даного кримінального провадження слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 23.01.2018 складено повідомлення про підозру ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а.с. 25-26).
Згідно клопотання прокурором відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_9 від 24.01.2018 про звільнення особи від кримінальної відповідальності, адресованого Голові Дзержинського районного суду м. Харкова, прокурор просить розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з його примиренням з законним представником потерпілого (а.с. 21-24).
Отже, на теперішній час даних, що скасування арешту з вказаного транспортного засобу може негативно вплинути на хід досудового розслідування, слідчому судді не надано. Даних щодо експертних досліджень чи проведення слідчих дій, для виконання яких був би потрібен вказаний транспортний засіб, до суду не надано.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , «Mercedes Benz CLK230», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , рік випуску 1999, належить ОСОБА_5 (а.с. 27).
Отже, ОСОБА_11 є власником вказаного транспортного засобу та може звертатися до слідчого судді із клопотанням в порядку ст.174 КПК України.
Враховуючи викладене, наслідки арешту майна для інших осіб, в даному випадку для власника майна ОСОБА_12 , розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає доведеним заявником, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України є підставою для скасування арешту з транспортного засобу. Скасування арешту з вказаного транспортного засобу не створить будь-яких перешкод для подальшого розслідування кримінального провадження.
Однак, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав до додаткового зобов`язання слідчого повернути вказане майно, та відсутність підстав до задоволення клопотання представника власника майна ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_3 у вказаній частині, виходячи з наступного.
Згідно положень п. 4 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, у разі скасування арешту. Таким чином, у разі скасування арешту, майно підлягає поверненню особі, у якої воно було вилучено, та не потребується додаткового зобов`язання слідчим суддею слідчого вчинити такі дії. Враховуючи викладене, вимоги заявника щодо зобов`язання слідчого повернути ОСОБА_5 вказане в клопотанні майно є передчасними та ґрунтуються на припущеннях заявника щодо можливого неповернення вказаного майна, а тому у вказаній частині клопотання є передчасною та задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 174, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання представника власника майна ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_3 задовольнити частково.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.
Резолютивна частина ухвали проголошена в судовому засіданні 25 січня 2018 року. Повний текст ухвали складено не пізніше п`яти діб з дня оголошення резолютивної частини - 29 січня 2018 року.
Слідчий суддя ОСОБА_1