справа № 127/5982/17
провадження № 51-300ск18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Касаційний кримінальний суд Верховного Суду
у складі колегії:

головуючого: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянувши в судовому засіданні у м. Києві 10 січня 2018 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 09 червня 2017 року щодо нього.
Апеляційний суд Вінницької області від 09 червня 2017 року залишив без змін ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06 квітня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
У касаційній скарзі засуджений просить скасувати судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Свої вимоги обґрунтовує тим, що, на його думку, право на касаційний перегляд оскаржуваних ним судових рішень йому гарантовано статтею 129 Конституції України й міжнародними нормами.
При цьому, ОСОБА_4 заявив клопотання про поновлення трьохмісячного строку на касаційне оскарження судових рішень, оскільки, перебуваючи під вартою, строк касаційного оскарження він рахував з моменту отримання ним копій судових рішень. На підтвердження дати отримання цих копій, засуджений надав супровідний лист Апеляційного суду Вінницької області про направлення засудженому копії ухвали від 09 червня 2017 року.
Враховуючи наданий засудженим документ, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню.
Разом із тим, перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень та документи, суд не вбачає підстав для її задоволення.
Відповідно до пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення прав на апеляційне та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення. Отже, суду слід з`ясувати, чи можуть бути оспорюванні ухвали судів першої та апеляційної інстанцій, предметом перевірки в порядку касаційної процедури.
Засуджений оскаржує ухвалу суду першої інстанції про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, та ухвалу апеляційного суду, якою рішення суду першої інстанції, залишено без змін. Таким чином, провадження у суді першої та апеляційної інстанції стосувалися питань, які зазначені у статті 537 КПК.
Частиною 6 статті 539 КПК передбачено, що за наслідками розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку. Право на касаційне оскарження такого рішення цією статтею не передбачене.
Також, таке право не може бути виведене із загальних положень статті 424 КПК. Відповідно до цієї статті наскільки вона може обговорюватися в контексті цієї справи в касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Ухвали, що оскаржуються засудженим не можна розглядати як такі, що перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, оскільки згідно з пунктами 10 та 24 частини першої статті 3 КПК кримінальне провадження не включає стадію виконання вироку суду.
Як вже зазначалося вище, стаття 539 КПК, а також інші статті Кодексу, не передбачають прав на касаційне оскарження судових рішень, постановлених щодо питань, пов`язаних з виконання вироку.
Таким чином, оскаржені ухвали не підпадають, а ні під категорію судових рішень, що «перешкоджають подальшому кримінальному провадженню», а ні під категорію «випадків, передбачених цим Кодексом», що передбачають право на касаційне оскарження.
Посилання засудженого на рішення Верховного Суду України від 11 лютого 2016 року у справі № 5-331кс(15)16, касаційний суд не приймає до уваги, оскільки це рішення було прийнято у суттєво іншому контексті. У цьому рішенні Верховний Суд України побудував свою аргументацію саме на відмінності застосування амністії від питань, що пов`язані з виконанням вироку. Тому, суд вважає, що висновки Верховного Суду України у цьому рішенні не можуть бути застосовані у справі, що розглядається.
Таким чином, касаційна скарга засудженого та додані до неї матеріали не дають підстав для її задоволення.
На підставі викладеного суд, керуючись частиною 1 статті 117, пунктом 1 частини 2 статті 428 КПК,постановив:
Поновити засудженому пропущений строк касаційного оскарження судових рішень щодо нього.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 09 червня 2017 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_5 ОСОБА_2