Справа № 443/1067/17 Провадження № 1-кп/443/141/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" жовтня 2017 р. Жидачівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жидачів матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000711 від 15 липня 2017 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Вода Миколаївського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, такого, що має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, не судимого ,-

про обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В :

обвинувачений ОСОБА_4 08 липня 2017 року в нічний час в м. Ходорів Жидачівського району Львівської області, проходячи між Колибою «Водною» та АЗС «ОККО», знайшов на землі предмет ззовні схожий на кастет, підняв його, зрозумів, що знайдений предмет є кастетом, у цей момент у нього виник злочинний умисел, спрямований на незаконне носіння кастету, реалізуючи який, він поклав його до кишені штанів та приніс по місцю свого проживання, за адресою АДРЕСА_1 і з того часу незаконно зберігав його без, передбаченого законом, дозволу в період з 08.07.2017 року по 15.07.2017 року.

15 липня 2017 року працівниками Жидачівського відділення поліції Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області було виявлено та вилучено кастет, який відноситься до холодної зброї ударно-дробильної дії, який виготовлений з використанням метало-оброблювального обладнання.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 263 КК України.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України визнав повністю, та пояснив, що дійсно 08 липня 2017 року в нічний час перебував в м. Ходорів Жидачівського району Львівської області, проходячи між Колибою «Водною» та АЗС «ОККО», знайшов на землі предмет зовні схожий на кастет, підняв його, та приніс до свого місця проживання, де зберігав.

Враховуючи визнання вини обвинуваченим та показання обвинуваченого щодо обставин скоєного ним кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, з`ясувавши в обвинуваченого, чи правильно він розуміє зміст цих обставин та відсутність сумнівів у добровільності його позиції, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження усіх доказів по справі.
Крім визнання обвинуваченим своєї вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, його вина також доводиться і іншими доказами по справі.
Так, згідно постанови про призначення судової криміналістичної експертизи (холодної зброї) від 17 липня 2017 року, у ОСОБА_4 вилучено предмет візуально схожий на кастет, який поміщено у спепакет № 4219358 та направлено для дослідження, а саме, проведення криміналістичної експертизи холодної зброї, проведення якої доручено експертам Львівського НДЕКЦ МВС України.

Згідно висновку експерта № 5/382 від 31 серпня 2017 року Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, наданий на дослідження кастет, вилучений у гр. ОСОБА_4 15 липня 2017 року є холодною зброєю ударно-дробильної дії. Кастет виготовлений з використанням метало-оброблювального обладнання.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.2 ст. 263 КК України правильна, оскільки він своїми умисними діями носив кастет без, передбаченого на те, дозволу.
Згідно матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого встановлено, що останній проживає у АДРЕСА_1 разом із своєю сімєю: дружиною та трьома неповнолітніми дітьми, по місцю проживання характеризується позитивно, не судимий, у лікарів психіатра та нарколога на обліку не знаходиться.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що помякшують покарання обвинуваченого є: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Відповідно дост. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує обставини вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, які не є тяжкими, особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується позитивно, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, наявність пом`якшуючої покарання обставини щире каяття, відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 призначити покарання у виді штрафу в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене.
Питання про долю речових доказів у справі підлягає вирішенню відповідно до ст.100 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про застосування до ОСОБА_4 Закону України "Про амністію у 2016 році" та звільнити його від відбування покарання за даним вирокомяк такого, що має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, відносно яких не позбавлений батьківських прав.

Вивчивши клопотання і додані до нього докази, заслухавши думку прокурора, який просив клопотання задовольнити та звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання, обвинуваченого, який проти застосування щодо нього амністії не заперечує, суд вважає, що таке клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону визначено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.

Відповідно до п. "в"ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнанні винними у вчинені умисного злочину, що не є тяжким або особливо тяжким злочином відповідно до статті 12 КК України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Судом встановлено та підтверджено документально факт наявності в обвинуваченого ОСОБА_4 трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 26 серпня 2011 року); ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 04 вересня 2007 року); та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 14 листопада 2011 року), відносно яких він не позбавлений батьківських прав.

Обвинувачений вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України.

Обмежень щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ч. 4 ст. 86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_4 наслідки застосування амністії, а саме те, що в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.

Керуючись ст.ст. 100, 314, 368, 370, 373, 374, 475 КПК України, ЗУ «Про амністію у 2016 році», суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 790 (сімсот дев`яносто) гривень 96 копійок витрат за проведення експертизи.
Речовий доказ кастет, вилучений у гр. ОСОБА_4 , який зберігається у Жидачівському ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області знищити.

На підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 № 1810-VIII ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного за даним вироком покарання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вирок вважається таким, що не набрав законної сили.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жидачівський районний суд Львівської області.
Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3ст.349 КПК України.

СУДДЯ