Справа № 214/3504/16-к
1-кп/214/102/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження за №0000259 від 24.04.2016 щодо ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 321 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу знаходиться обвинувальний акт з додатками щодо ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 321 КК України.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 заявила клопотання про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання, оскільки мати обвинуваченого ОСОБА_8 має потребу у сторонньому догляді. Крім того, посилається на те, що прокурору надано час для підготування зміненого обвинувального акту, отже вбачає підставу змінити запобіжний захід на більш м`який.

Прокурор заперечував проти задоволення заявленого клопотання та просив суд продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ще на два місяці. Своє клопотання мотивував тим, що продовжують існувати ризики вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 інших кримінальних правопорушень. Він може переховуватись від суду оскільки не зареєстрований у м. Кривому Розі. Продовжує існувати ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання захисника та заперечував проти клопотання прокурора.
Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора в повному обсязі, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Розглядаючи питання про запобіжний захід, який був обраний обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, суд виходить з того, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Такий запобіжний захід не може продовжуватись за відсутності обставин, що виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
Також, суд приймає до уваги, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України», при вирішенні питання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
На думку суду, подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою є виправданим, а підстави для заміни цього запобіжного заходу менш обтяжливим відсутні. Суд вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від суду, так як він незареєстрований у м. Кривому Розі. На досудовому слідстві допитано свідків, у матеріалах кримінального провадження про них є відомості, тому є ризик незаконного впливу на них обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні. Кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 307 КК України, у якому обвинувачується ОСОБА_7 є особливо тяжким, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від 9 до 12 років з конфіскаціє майна. Крім того обвинувачується ще і вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 321 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до трьох років. Вказані кримінальні правопорушення, в яких обвинувачується ОСОБА_7 є такими, що пов`язані з незаконним обігом психотропних речовин. Обвинувачений ОСОБА_7 не має стійких соціальних зв`язків, не працює, офіційно зареєстрований в Черкаській області, мешкав в м. Кривому Розі без реєстрації, що дає підстави вважати, що останній знаходячись на волі може переховуватися від органів досудового розслідування, суду, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити свою злочинну діяльність та незаконно впливати на свідків.
Разом з тим, заявлені ризики, які були підставою для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу та його продовження, не зменшились й продовжують існувати та виправдовують обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Розглядаючи можливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 альтернативних запобіжних заходів, суд, враховуючи наведене, вважає його таким, що не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам у кримінальному провадженні.
З огляду на вказане та зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд, виходячи з усіх обставин провадження, вважає, що у кримінальному провадженні відсутні підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу вигляді тримання під вартою на більш м`який.
Таким чином, суд вважає, що прокурор довів наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому суд приходить до висновку, що клопотання захисника про зміну запобіжного заходу не підлягає задоволенню, а клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 ще на 60 діб слід задовольнити.
Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 315-317, 331, 369, 372, 371 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою продовжити на два місяці, тобто строком до 31 березня 2018 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3