137/288/18

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.02.2018р. смт. Літин

Зазначає, що після відкриття кримінального провадження вона здійснювала в доступній формі постійний контроль за ходом досудового розслідування та всіляко сприяла проведенню даного слідства.
20.12.2017 р. вона подала до Літинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Вважає, що їй завдано як моральної так і матеріальної шкоди, оскільки: вона являється жителем Кожухівської територіальної громади, а в наведеному кримінальному провадженні протиправними діями службових осіб було завдано шкоди бюджету територіальної громади ( тобто на думку ОСОБА_4 майнову шкоду і збиток від протиправних дій поніс кожен житель Кожухівської територіальної громади); через активність і жагу до справедливості та настання відповідальності має неприхильне і вороже ставлення зі сторони близького оточення сілького голови Кожухівської територіальної громади, витратила свій особистий час, який вона могла потратити на свою родину, на власний відпочинок та здоров`я.
09.02.2018 р. нею було отримано постанову слідчого провідмову у визнанні потерпілою, аргументовану тим, що вона не надала належних доказів нанесеної майнової та моральної шкоди. Вважає дану постанову незаконною, невмотивованою, і необґрунтованою.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою скаргу підтримала та просила її задовольнити.
Старший слідчий Літинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 заперечив проти задоволення скарги. Вважає постанову про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілою в кримінальному провадженні законною та вмотивованою.
Заслухавши пояснення слідчого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , дослідивши скаргу останньої, матеріали заяви та кримінального провадження, приходжу до наступних висновків.
Так, відповідно до вимог п. 5 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Згідно ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Згідно ч. 3 ст. 55 КПК України, потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Відповідно до вимог ст. 110 КПК України рішення слідчого приймається у формі постанови.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Досудове розслідування проводиться саме за ознаками кримінально правопорушення передбаченого ч.2 ст. 364 КК України (а.с. 17-18),
Так, диспозиція ч. 2 ст. 364 КК України вказує на кримінальну відповідальність на зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб, якщо воно спричинило тяжкі наслідки.
Крім того, згідно із роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 15 від 26.12.2003 «Про судову практику у справах про перевищення влади або службових повноважень», диспозиція статей 364, 365, 367 КК України передбачає настання істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб. Таким чином, перевищення влади або службових повноважень належить до злочинів із матеріальним складом, який визнається закінченим із моменту заподіяння істотної шкоди. Відсутність таких наслідків може свідчити про вчинення службовою особою лише дисциплінарного чи адміністративного проступку. Суб`єктивна сторона перевищення влади або службових повноважень характеризується умисною формою вини. При цьому, діяння вчинюється лише з прямим умислом.
Згідно із приміткою до ст. 364 КК України, істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
За наведених обставин скаржником не надано жодних доказів завдання їй шкоди майнової чи моральної шкоди, оскільки необхідною умовою для визнання потерпілим у кримінальному провадженні за ч.2 ст. 364 КК України є факт заподіяння шкоди, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, саме кримінальним правопорушенням конкретній фізичній особі.
У свою чергу ОСОБА_4 не доведено факт заподіяння їй шкоди у розмірі понад сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно правової позиції, викладеної у рішенні Європейського суду з прав людини (Рішення Суду "Артіко проти Італії" (Artico c. Italie) від 13.05.1980 р.), не гарантується захист теоретичних і ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Аргумент скаржника, про те, що вона є жителем територіальної громади с. Кожухів, а шкода завдана кримінальним правопорушенням всій територіальній громаді с. Кожухів, а тому її необхідно визнати потерпілою у кримінальному провадженні, не ігнорується. Втім звертається увага, що наведена позиція має право на існування за умови, що сукупна шкода завданим кримінальним правопорушенням, поділена на кількість ВСІХ жителів територіальної громади с. Кожухів(що включає с. Кожухів, с-ще Красносілка, с. Лісне) буде становити понад сто неоподатковуваних мінімум доходів громадян, тобто понад 1700 грн. для кожного жителя. Лише за таких умов твердження скаржника можуть бути обгрунтованими.
За наведених обставин вважаю, що постанову слідчим про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні винесено законно і обгрунтовано, у зв`язку із чим, скарга останньої до задоволення не підлягає.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 55, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя:ОСОБА_1