Справа № 554/9560/17
Дата документу 19.02.2018
19 лютого 2018 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
представника потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, одруженого, тракториста КП «Дружба», не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
в с т а н о в и в :
8 жовтня 2017 року, близько 12 год. 00 хв., по вул. Раїси Кириченко від вул. Остапа Вишні у напрямку вул. Європейської в м. Полтаві рухався автомобіль ЗАЗ 1103 державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням обвинуваченого ОСОБА_5 , який при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу поблизу парку «імені І. П. Котляревського», позначеного дорожньою розміткою 1.14.1 («зебра») та дорожнім знаком 5.35.1 «Пішохідний перехід», за наявності невстановленого під час досудового розслідування легкового автомобіля, який рухався попереду в суміжній крайній правій смузі попутного напрямку і застосувавши гальмування, зупинився перед вказаним пішохідним переходом для надання переваги у русі пішоходам, які розпочали рух по пішохідному переходу, не вжив заходів для зменшення швидкості, а в разі потреби і повної зупинки транспортного засобу, продовжив рух і скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який переходив проїзну частину вул. Раїси Кириченко по вказаному пішохідному переходу і вийшов на смугу руху автомобіля із-за передньої частини невстановленого під час досудового розслідування легкового автомобіля, що знаходився у крайній правій смузі попутного напрямку.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток лівої гомілки, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійно-рваної рани лівої нижньої кінцівки, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1510 від 23 листопада 2017 року кваліфікуються як ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Причиною дорожньо-транспортної пригоди та наслідків, що настали, згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 555 від 14 листопада 2017 року є порушення водієм ОСОБА_5 вимог п. п. 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, а саме:
п. 18.1 «водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»;
п. 18.4 «якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».
Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху України обвинуваченим знаходилися у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.
ОСОБА_5 мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді, для чого у нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру.
Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердивши факт його скоєння за викладених вище обставин. Щиро розкаявся у вчиненому та просив його суворо не карати. Зазначив, що причиною скоєння ДТП явилась неуважність, яку він допустив під час руху при проїзді пішохідного переходу. Він також визнав заявлений потерпілим по матеріалах кримінального провадження цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в повному обсязі та моральної частково.
Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки він, будучи особою, яка керує транспортним засобом, допустив порушення правил безпеки дорожнього руху, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_6 були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують його покарання, суд не знаходить.
Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.
Суд також враховує конкретні обставини справи, те, що обвинувачений вперше вчинив злочин та притягується до кримінальної відповідальності, визнав свою вину у вчиненні злочину і щиро розкаявся у цьому, позитивну характеристику його особи, його вік та стан здоров`я, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність тих, які його обтяжують, висновок органу пробації, відповідно до якого виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства, і вважає за необхідне призначити йому основне покарання у виді штрафу, яке, на думку суду, буде необхідним й достатнім для його виправлення, попередження вчинення нових злочинів та соціальної реабілітації.
Суд, враховуючи конкретні обставини справи, поведінку обвинуваченого під час скоєння кримінального правопорушення і після цього, його щире каяття, не вважає за необхідне позбавляти його права керування транспортними засобами.
Вирішуючи заявлений потерпілим цивільний позов до обвинуваченого, суд виходить із обов`язкової для врахування правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові № 6-2808цс16 від 20 січня 2016 року, згідно з якою право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоду, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором. Це пов`язано з тим, що внаслідок ДТП виникає два види зобов`язань, які не виключають одне одного: деліктне (зобов`язання щодо заподіяння шкоди) між винуватцем і потерпілим та договірне між потерпілим і страховою компанією, що застрахувала відповідальність винуватця. Водночас, заподіювач шкоди може пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, із якою він уклав договір.
При визначенні моральної шкоди, яка заявлена на суму 100000 грн., суд, з урахуванням вимог розумності, добросовісності та справедливості, враховує характер та тяжкість спричинених потерпілому тілесних ушкоджень, внаслідок яких він тривалий час відчуває біль та душевні страждання, зазнав вимушених змін у житті, отримав значне погіршення стану здоров`я, в зв`язку з чим потребує додаткових зусиль для відновлення своїх порушених прав. При цьому суд враховує розмір заявленої потерпілим моральної шкоди, яка виходячи з наслідків спричинення шкоди його здоров`ю, на думку суду, є розумною та справедливою, а тому і в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Судові витрати у справі за проведення судової експертизи підлягають стягненню із обвинуваченого на користь держави, оскільки мають значення для справи та підтверджені відповідними розрахунками їх вартості.
Речових доказів по справі немає.
Керуючись статтями 373 та 374 КПК України, суд,
ОСОБА_5 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому основне покарання у виді штрафу двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Стягнути з обвинуваченого на користь держави 593,22 грн. судових витрат.
Вирок може бути оскаржено в Апеляційний суд Полтавської області через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.
СуддяОСОБА_1