АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 654/1264/17 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11 кп/791/886/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України
УХВАЛА
іменем України
09 жовтня 2017 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду

Херсонської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0000783 за апеляційною скаргою з доповненнями захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 18 серпня 2017 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гола Пристань, Херсонської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз: 16.12.2016 року Голопристанським районним судом Херсонської області за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

засуджено: за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі;
На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 16.12.2016 року, і за сукупністю вироків визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.
Міра запобіжного заходу тримання під вартою з 18.08.2017 року.
Вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази.
в с т а н о в и л а:
Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він 21.04.2017 року приблизно о 09.00 год. у м. Гола Пристань, Голопристанського району, Херсонської області, діючи повторно, умисно, керуючись корисливими мотивами та метою заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, по вул. 200 років Голій Пристані з території санаторію «Гола Пристань», таємно викрав металевий лист, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 1684, 80 грн.
В апеляційній скарзі з доповненнями захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.185 КК України, не погоджується з вироком суду першої інстанції в частині призначення покарання, яке вважає надто суворим. В обґрунтування доводів зазначає, що покарання із застосування реального позбавлення волі стане на заваді догляду обвинуваченого за хворою матір`ю, позбавить його можливості отримання заробітку по найму. Зауважує, що обвинуваченим вчинено злочин середньої тяжкості, без настання шкідливих наслідків, а ступінь його суспільної небезпечності є такою, що забезпечить виправлення ОСОБА_8 без застосування ізоляції особи від суспільства. Крім того, необхідно врахувати, що обвинувачений усунув заподіяну шкоду під час досудового розслідування, його характеристику з місця проживання, де зазначено, що він здатний стати на шлях виправлення без ізоляції від суспільства. Просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання та призначити ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 , яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги в інтересах обвинуваченого та просила її задовольнити, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника, у дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, за який він засуджений, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст. 185 КК України, обґрунтовані доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.394, ст.404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, і докази стосовно яких судом, згідно із ч.3 ст.349 КПК України, не досліджувалися.

Будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення щодо винності обвинуваченого та правильності застосування закону України про кримінальну відповідальність, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Як убачається з матеріалів справи, обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні повністю визнав себе винним в обсязі висунутого обвинувачення.

Оскільки він та інші учасники судового розгляду справи не заперечували проти скорочення дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, суд обмежився тільки допитом обвинуваченого ОСОБА_8 та дослідженням письмових матеріалів справи, що характеризують особу обвинуваченого, а тому учасники судового розгляду тепер позбавлені права оспорювати їх в апеляційному порядку.

Що ж до доводів захисника про суворість призначеного обвинуваченому покарання, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Призначаючи ОСОБА_8 вид та міру покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про його особу, що він за місцем проживання характеризується негативно, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання, визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання. Також суд врахував, що ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, але належних висновків для себе не зробив, протягом іспитового строку за попереднім вироком вчинив новий умисний аналогічний злочин, що характеризує його, як особу схильну до вчинення злочинів, та свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

З урахуванням цих конкретних обставин та даних про особу винного, суд обґрунтовано зробив висновок про те, що виправлення ОСОБА_8 можливо лише в умовах ізоляції від суспільства та на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків правильно призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць у мінімальних межах санкцій статей кримінального закону, яке за своїм видом та розміром, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав вважати, що призначене покарання є несправедливим через його суворість, як про це стверджує апелянт, не має.

Ті обставини, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, як такі, що дають підстави для пом`якшення покарання обвинуваченому, зокрема, повне визнання вини, щире каяття, наявність на утриманні хворої матері, усунення заподіяної шкоди, характеристику з місця проживання, де зазначено, що обвинувачений ОСОБА_8 здатний стати на шлях виправлення без ізоляції від суспільства, то вони у даному випадку не можуть бути підставами для пом`якшення покарання з застосуванням ст. 75 КК України, оскільки жодним чином не зменшують ступінь тяжкості вчиненого злочину та суспільну небезпеку особи обвинуваченого, який, маючи не зняту та непогашену судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і протягом іспитового строку за попереднім вироком вчинив новий умисний корисливий злочин, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Крім того, зі змісту ч.3 ст. 78 КК України випливає, що у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є недопустимим.

З огляду на викладене, підстав для призначення покарання із застосуванням ст. 75 КК України та зміни вироку в цій частині, як про це ставить питання апелянт, колегія суддів не вбачає, тому апеляційна скарга захисника в інтересах обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Даних, які б свідчили про те, що в кримінальному провадженні неправильно застосовано кримінальний закон чи допущено істотні порушення кримінального процесуального закону, які можуть бути підставами для скасування чи зміни вироку, колегією суддів не встановлено, а тому вирок має бути залишений без зміни.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 18 серпня 2017 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, який тримається під вартою, у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Копія ухвали оформлена 10 жовтня 2017 року
Ухвала набрала законної сили 09 жовтня 2017 року

Суддя Апеляційного суду
Херсонської області ОСОБА_2