АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/733/17 Справа № 702/513/17 Категорія: ч. 2 ст.187 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
прокурорівОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Монастирищенського відділу Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_12 , який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Монастирищенського районного суду Черкаської області від 08 серпня 2017 року, яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Балка Монастирищенського району Черкаської області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 29 квітня 2016 року вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75-76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. Судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена,

- засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України на підставі ч. 1 ст. 69 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю обвинуваченого з поміщенням його до кримінально-виконавчої установи.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі частково приєднано невідбуте покарання у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі за вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 29.04.2016 року та остаточно призначено до відбуття ОСОБА_11 покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю обвинуваченого та з поміщенням його до кримінально-виконавчої установи.

Захід забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили, але не більше 60 днів з дня проголошення вироку, залишино попередній, тримання під вартою.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_11 рахувати з моменту затримання, а саме з 23 квітня 2017 року.

Зараховано ОСОБА_11 строк попереднього ув?язнення з 23.04.2017 року до 20.06.2017 року включно з розрахунку 1 день попереднього ув?язнення за 2 дні позбавлення волі на підставі ст.72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 року, а саме 118 днів.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Долинка Монастирищенського району Черкаської області, українця, громадянина України, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , не судимий відповідно до ст. 89 КК України.

Раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 25.01.2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75-76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. Звільнений від відбування покарання

20.02.2017 року за ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 09.02.2017 року у зв`язку із закінченням іспитового строку,

- засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України на підставі ч. 1 ст. 69 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є власністю обвинуваченого з поміщенням його до кримінально-виконавчої установи.

Захід забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили, але не більше 60 днів з дня проголошення вироку, залишино попередній, тримання під вартою.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_10 рахувати з моменту затримання, а саме з 23 квітня 2017 року.

Зараховано ОСОБА_10 строк попереднього ув?язнення з 23.04.2017 року до 20.06.2017 року включно з розрахунку 1 день попереднього ув?язнення за 2 дні позбавлення волі на підставі ст.72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 року, а саме 118 днів.

Цивільний позов не пред`явлено. Процесуальні витрати відсутні.

Вирішена доля речових доказів в порядку ст.100 КПК України.

в с т а н о в и л а :
Як вбачається з вироку, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 визнано винними та засуджено за те, що вони діючи за попередньою змовою між собою, 23.04.2017 року, близько 01 год., знаходячись поблизу автобусної зупинки, що по вулиці Шевченка в с. Долинка Монастирищенського району Черкаської області, умисно, з корисливою метою заволодіння чужим майном та використанням його в особистих цілях, із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, вчинили напад на неповнолітнього ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час якого нанесли ряд ударів руками та ногами в область голови та тулубу останнього, спричинивши ОСОБА_13 тілесні ушкодження у вигляді крововиливів лівої потиличної ділянки голови та шиї, які відповідно до висновку експерта Уманського міжрайонного відділення КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 05- 7-01/317 від 24.04.2017 року належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, після чого відкрито та незаконно заволоділи мобільним телефоном марки «SAMSUNG DUOS GT- S7262», вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи від 23.04.2017 року становить 478,80 грн. із SIM - карткою оператора мобільного зв`язку «Лайфселл», вартість якої згідно висновку судової товарознавчої експертизи від 23.04.2017 року становить 25,00 грн., SIM - карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартість якої згідно висновку судової товарознавчої експертизи від 23.04.2017 року становить 25,00 грн., пачкою цигарок «LM» синього кольору, вартість якої згідно висновку судової товарознавчої експертизи від 23.04.2017 року становить 21,00 грн., та пачкою цигарок «Прима Срібна» червоного кольору, вартість якої згідно висновку судової товарознавчої експертизи від 23.04.2017 року становить 16,50 грн., грошовими коштами в сумі 1000,00 грн., після чого з місця вчинення злочину зникли, заподіявши потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 1566,30 грн.

Дії ОСОБА_11 та ОСОБА_10 судом кваліфіковано за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Не погодившись з указаним вироком місцевого суду прокурор Монастирищенського відділу Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_12 , який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи кваліфікацію дій обвинувачених, просить вирок Монастирищенського районного суду Черкаської області від 08 серпня 2017 року скасувати у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених, яке за своїм розміром є несправедливим через м`якість та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та про ухвалення нового вироку, за яким призначити ОСОБА_11 покарання за ч.2 ст.187 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання у виді 4 років позбавлення волі частково приєднати не відбуте покарання у виді 1 місяця позбавлення волі за вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 29.04.2016 р. та остаточно призначити до відбуття ОСОБА_11 покарання у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю обвинуваченого з поміщенням його до кримінально-виконавчої установи. Призначити ОСОБА_10 покарання за ч.2 ст.187 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності.

Зазначає, що судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_11 та ОСОБА_10 не в повному обсязі виконано вимоги ст.65 КК України. Крім того, прокурор зазначає про помилкове призначення обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_10 покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

В запереченнях на апеляційну скаргу, захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_10 просив апеляційну скаргу прокурора відхилити, а вирок залишити без змін. Зазначив, що в судових дебатах прокурор ОСОБА_12 просив суд призначити ОСОБА_10 покарання за ч.2 ст.187 КК України з застосуванням ст.69 КК України. Суд при винесенні вироку врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують покарання і призначив ОСОБА_10 покарання необхідне і достатнє для його виправлення.

Потерпілий ОСОБА_13 та його законний представник ОСОБА_14 , будучи належним чином повідомлені про місце, дату і час проведення судового засідання, не з`явилися, причин своєї неявки суду не повідомили.

Заслухавши суддю-доповідача, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, думки обвинувачених та їх захисників адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про законність та обґрунтованість судового рішення та відсутність підстав для задоволення апеляційних вимог прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та характеризуючі дані обвинувачених, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони до задоволення не підлягають.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі обєктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог процесуального закону судом першої інстанції при прийнятті рішення по даному кримінальному провадженню дотримано в повному обсязі.

Так, висновки районного суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_11 і ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке їх засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження та ґрунтуються на доказах, досліджених судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, оцінених відповідно до вимог ст. 94 КПК України, та ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

Дії обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, судом першої інстанції кваліфіковано вірно.

Що стосується призначеного обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_10 покарання, то колегія суддів виходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Загальні засади призначення покарання передбачені Розділом ХІ КК України і зводяться до того, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде достатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини КК України за вчинений злочин, визначаються ст. 69 КК України.

Як встановлено колегією суддів, покарання обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_10 суд першої інстанції призначив виходячи з вимог ст.ст. 50, 65,66,67 КК України та правових позицій викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого ними злочину, який відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є тяжким, даних про особу обвинувачених, які раніше судимі на шлях виправлення не стали вчинили умисний злочин напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров?я особи, яка зазнала нападу (розбій) поєднаний з насильством, що свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпеки обвинувачених та відсутність виправлення, обставини, що пом`якшують покарання, зокрема щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, за відсутності обставин що обтяжує покарання для ОСОБА_10 , та обставини, що його обтяжує для ОСОБА_11 - рецидив злочину.

Також при призначенні покарання ОСОБА_11 та ОСОБА_10 судом першої інстанції, в тому числі враховано те, що за місцем проживання обвинувачені характеризуються позитивно, позицію потерпілого, відношення самих обвинувачених до вчинення злочину, засудження ними власної поведінки в судовому засіданні, і обгрунтовано з урахуванням вище зазначених обставин, передбачених ст.65 КК України, прийнято рішення про можливість виправлення та перевиховання останніх при призначенні їм покарання нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.187 КК України, із застосуванням положень ч.1 ст.69 КК України.

Не заслуговують на увагу і твердження прокурора про необхідність призначення обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_10 більш суворого покарання ніж призначив суд першої інстанції, в тому числі і без застосування ст.69 КК України, з огляду на обставини, наведені в апеляційній скарзі, оскільки вказані обставини були в повному обсязі враховані судом, а покарання призначене обвинуваченим, на думку колегії суддів, відповідає загальним засадам призначення покарання і його меті, є достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів. Окрім того, колегією суддів встановлено, що відповідно до звукозапису судового засідання під час розгляду даного кримінального провадження в судових дебатах позиція прокурора ОСОБА_12 полягала в призначенні обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_10 покарання за ч.2 ст.187 КК України з можливістю застосування ст.69 КК України.

Розглянувши кримінальне провадження в межах заявлених апеляційних вимог, колегія суддів, вважає, що вирок районного суду є законним і обґрунтованим, а підстави, передбачені ст.409 КПК України, для його скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, п.1 ч.1 ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Вирок Монастирищенського районного суду Черкаської області від 08 серпня 2017 року щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.187 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Монастирищенського відділу Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_12 , який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженими ОСОБА_11 та ОСОБА_10 - в той самий строк з дня вручення її копії.

Головуючий :

Судді :