Справа № 643/1392/18
Номер провадження 1-кс/643/340/18
УХВАЛА

08.02.2018 року м. Харків
Московський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,

До суду 06.02.2018 року надійшло вищезазначене клопотання, яке було направлено слідчим до суду поштою 02.02.2018 року.
Крім того, в ході огляду місця події у ОСОБА_5 був вилучений мобільний телефон XIAOMI Мі2S імеа: НОМЕР_1 із сім карткою оператора «Лайф» № НОМЕР_2 .
Слідчий зазначає, що вищевказані предмети можуть бути використані у кримінальному проваджені в якості речових доказів, накладення арешту необхідно з метою позбавлення можливості їх знищення або переховування, для проведення судових експертиз.
Прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити.
Прокурор зазначає, що 44 різнокольорових полімерних пакети із невідомою речовиною є речовими доказами у кримінальному провадженні, а вилучений мобільний телефон був пристосований або використовувався для розповсюдження або придбання цих речовин, цей телефон використовувався для з`єднання з іншими особами для придбання 44 пакетів із невідомою речовиною або інших речовин, а отже телефон використовувався як засіб для вчинення кримінального правопорушення, та може зберігати в собі відповідну інформацію.
ОСОБА_5 проти задоволення клопотання про арешт вилученого в нього майна не заперечував.
Дослідивши клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених пунктами 3,4 частини 2 статті 170 цього Кодексу);
3.1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст. 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На підставі викладеного, та приймаючи до уваги, що вищевказане майно в силу ст. 98 КПК України є речовим доказом, та накладення арешту необхідно з метою збереження його як речового доказу, позбавлення можливості його знищення або переховування, клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, та керуючись ст. ст. 98, 170-175, 236 КПК України, слідчий суддя
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке було вилучено 01.02.2018 в період часу з 16:40 год. до 17:10 год., в ході огляду місця події, біля будинку № 29-б по вул. Валентинівській в м. Харкові у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, на паперовий згорток обмотаний липкою стрічкою, в середині якого знаходився полімерний пакет, при відкритті якого виявлено 44 різнокольорових полімерних пакети із невідомою речовиною; мобільний телефон XIAOMI Мі2S імеа: НОМЕР_1 із сім карткою оператора «Лайф» № НОМЕР_2 .
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.
Слідчий суддя ОСОБА_1