Справа № 541/534/18
Провадження № 1-кп/541/108/2018
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 квітня 2018 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області, в складі:головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргорода Полтавської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, утриманців не маючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 15.06.2004 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч.2 ст. 185 КК України, звільненого від відбування покарання на підставі п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 11.07.2003

2) 17.03.2008 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.70 КК України до 5 років обмеження волі,

3) 22.10.2013 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч.2 ст.289 КК України до 5 років обмеження волі; відповідно до Ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 26.12.2013 вирок змінено та засуджено за ч.2 ст.289, ст.69 КК України до 2 років 6 місяців обмеження волі

4) 19.09.2016 Білопільським районним судом Сумської області за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі; звільнений 30.06.2017 по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України ,-

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2018 близько 20 год. 30 хв., ОСОБА_4 перебував за своїм місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де виявив пластикову картку ПАТ КБ «Приватбанк» з рахунком № НОМЕР_1 , належну ОСОБА_5 яка перебувала у тимчасовому користування його сестри ОСОБА_6 . В цей час в нього виник умисел на вчинення повторно крадіжки грошових коштів, наявних на рахунку даної банківської картки. Діючи під раптово виниклим умислом на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, переконавшись, що власник та інші особи поряд відсутні, і за його діями ніхто не спостерігає, тобто діючи таємно, шляхом вільного доступу, заволодівши вказаною карткою, прибув до банкомату ПАТ КБ «Приватбанк», розташованого на зупинці громадського транспорту за адресою: м. Миргород, вул. Гоголя 147А. Скориставшись зазначеною банківською карткою та ввівши пін-код, який достовірно знав, обернув на свою користь грошові кошти в сумі 4000 гривень, які перебували на рахунку.

Після вчинення зазначених дій, направлених на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим повністю довів свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна до кінця, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальних збитків на суму 4000 грн.

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

05 березня 2018 року між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 , була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст.471 КПК України.

Згідно даної угоди ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України, розміру майнової шкоди, спричиненої потерпілій, в сумі 4000 гривень, яка на день підписання угоди відшкодована обвинуваченим потерпілій в повному обсязі, шляхом виплати підозрюваним потерпілій коштів в сумі 4000 грн. та покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у виді 2 роки обмеження волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням

Відповідно п.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що дії ОСОБА_4 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, що, згідно з положеннями ст. 12 КК України, відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості. Обвинувачений свою вину у скоєнні злочину визнає. Встановлено, що укладення угоди між потерпілим та обвинуваченим про примирення є добровільним. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпіла також розуміє наслідки затвердження угоди, визначені ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 і призначення йому узгодженої сторонами міри покарання.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 314, ст.373, ст.374, ст.475 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 05 березня 2018 року про примирення між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст.185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

Речовий доказ - куртка спортивна з написом «Adidas», після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1