АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2002/17 Справа № 205/5418/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 жовтня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м?яким,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 жовтня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого вироком Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 липня 2016 року ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 1 ст.121, ч.1 ст.309, ч.1 ст.125, ст.70 КК України, у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі про заміну невідбутої частини покарання більш м?яким.
Засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання у Дніпровській виправній колонії № 89. Станом на день розгляду клопотання засуджений відбув 1/2 строку покарання.

На вищевказану ухвалу суду захисник ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить зазначену ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою замінити невідбуту частину покарання більш м?яким.

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 зазначив, що відповідно до характеристики ОСОБА_7 від 02.08.2017 року, засуджений виконує передбачені законом вимоги персоналу установи та роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці не допускає, підтримує зв`язки з рідними шляхом листування, особистих побачень, отримує від них передачі, відвідує заняття за програмою диференційованого виховного впливу за темою «Фізична культура та спорт», у відношенні до представників адміністрації грубощів не проявляє, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин, дотримується правил санітарії і особистої гігієни, утримує спальне місце та при ліжкову тумбочку у чистоті і порядку, до майна установи і її предметів ставиться дбайливо, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м?яким на підставі ст.82 КК України в ухвалі зазначив, що за час відбування покарання ОСОБА_7 під час перебування у Державній установі «Дніпровська виправна колонія № 89»до засудженого почергово застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення, а також заохочення, що в свою чергу свідчить про відсутність позитивних змін в особі та поведінці засудженого, його відношенню до відбування покарання та вчиненого кримінального правопорушення. За таких підстав, суд вважає, що ОСОБА_7 не став на шлях виправлення та не довів цього.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги захисника та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, думку захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_7 , які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги захисника, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги захисника задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим, певного строку покарання.

Відповідно до ч.3 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини частини покарання більш мяким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до роз`яснень, які викладено п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.

З матеріалів справи вбачається, що засуджений під час перебування у Дніпропетровському слідчому ізоляторі характеризувався негативно, режим утримання порушував, до дисциплінарної відповідальності притягувався, за що мав два стягнення, заохочення стосовно нього не застосовувалися.

До ДУ «Дніпровської виправної колонії № 89» ОСОБА_7 прибув 22.08.2016 року, працевлаштований робітником господарчої обслуги, ставлення до праці посереднє, заохочень та стягнень не мав, підтримував рівні взаємовідносини з іншими засудженими, у відношенні до представників адміністрації грубощів не проявляв.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що засуджений не довів суду своє виправлення, що його поведінка не є сумлінною, оскільки за час відбування покарання має стягнення, яке ставить під сумнів його повне виправлення на теперішній час.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вмотивованого висновку про відсутність підстав вважати, що засуджений став на шлях виправлення та обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м?яким на підставі ст.82 КК України, а тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 жовтня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м?яким,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: