Справа № 175/2959/16-к
Провадження № 1-кп/175/146/16
Вирок

Іменем України

26 лютого 2018 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

а також потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілих ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0000522 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, ІПН НОМЕР_1 , з середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого майстром ТОВ «Фірма Металург», проживаючого за місцем реєстрації на житловому АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

встановив:

03 липня 2016 року приблизно о 09.50 годині ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем «FORD SIERRA» реєстраційний номер НОМЕР_2 , приналежним на праві власності ОСОБА_9 , який через свій нетверезий стан передав обвинуваченому право керування транспортним засобом, здійснював рух по правій смузі автодороги Р-52 «Дніпро Царичанка Кобеляки - Решетилівка» зі сторони с. Партизанського у напрямку с. Балівки Дніпровського району (до перейменування Дніпропетровський район) Дніпропетровської області.

Під час руху ОСОБА_8 , маючи об`єктивну можливість при необмеженій видимості та оглядовості виявити на смузі свого руху перешкоду у вигляді транспортного засобу, при відсутності зовнішніх факторів, що змушували б негайно виконувати ті або інші вимоги Правил дорожнього руху України, грубо порушуючи їх, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, внаслідок чого в районі 31 км + 800 м вказаної автодороги допустив зіткнення з приналежним ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 10.07.2010 року автомобілем «ГАЗ-32213 СПГ ПЕ» реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_11 , який рухався попереду по правій смузі, в результаті чого автомобіль «ГАЗ-32213 СПГ ПЕ» у стані юзу виїхав на роздільний газон, де зіткнувся з відбійником і від удару перекинувся на смугу зустрічного руху, на якій на нього здійснив наїзд автомобіль «DAEWOO LANOS TF69Y» реєстраційний номер НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_12 , який рухався у лівій смузі.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля «ГАЗ-32213 СПГ ПЕ» реєстраційний номер НОМЕР_4 ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були спричинені тяжкі тілесні ушкодження у вигляді грубого порушення анатомічної цілісності голови, рвано-забитих ран на тильній та долонній поверхнях кисті, саден на задньо-зовнішній поверхні правого плеча з переходом на усі поверхні правого передпліччя та тильну поверхню правої кисті у кількості не менше 15-ти, на передніх поверхнях в проекції обох колінних суглобів у кількості 4-х ліворуч і 1-го праворуч, на передньо-зовнішній поверхні правого стегна у нижній третині, на зовнішній поверхні правої гомілки у верхній третині, синців на тильній поверхні правої кисті з переходом на тильну поверхню зап`ястка, на передній поверхні грудної клітини праворуч по середньо-ключичній лінії на рівні нижнього краю реберної дуги, на передній поверхні правого стегна у середній третині, поперечного перелому грудини на рівні 2-го міжребер`я, поперечних переломів ребер без ушкодження пристінкової плеври - 1-го праворуч по білягрудинній лінії, 6-го ліворуч по передній пахвовій лінії, підшкірного крововиливу з кишенеподібним відшаруванням шкіряних покровів на тильній поверхні правого передпліччя, вогнищевих крововиливів в прикореневій ділянці обох легень, які у своїй сукупності призвели до настання смерті.

Причиною скоєння дорожньо-транспортної пригоди послужили дії ОСОБА_5 , який грубо порушив вимоги пунктів 1.3, 1.5, 2.3 б) і 12.3 Правил дорожнього руху України, які встановлюють:

- п.1.3 - «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;

- п.1.5 - «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

- п.2.3 - «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

- п.12.3 - «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників об`їзду перешкоди».

Невиконання обвинуваченим ОСОБА_14 вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди і заподіянням смерті ОСОБА_13 .

Під час судового розгляду кримінального провадження ОСОБА_8 свою провину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю і пояснив, що 03.07.2016 року приблизно о 09.00 годині з товаришем ОСОБА_9 та двома подругами на автомобілі «FORD SIERRA» вирішили поїхати відпочити на «Голубе озеро». ОСОБА_15 перебував у стані алкогольного сп`яніння, а тому за кермо сів він і приблизно через 30 хвилин під час руху зі швидкістю приблизно 100-110 км/годину у лівій смузі руху він знепритомнів чи заснув, а коли прийшов до тями через декілька секунд, то у дзеркалі заднього виду побачив перевернутий автомобіль «ГАЗ». Обставин ДТП не пам`ятає, але одразу після зіткнення він побіг до автомобіля «ГАЗ», зверзу якого сидів ОСОБА_16 , де вже зібралося багато свідків, які вибили пасажирські двері, де знаходилася ОСОБА_17 , яка не подавала ознак життя. Через переляк, приблизно через 10-15 хвилин після події, він пішки залишив місце ДТП, а на наступний день із адвокатом поїхав до слідчого та надав визнавальні показання. У вчиненому щиросердно кається, приніс свої вибачення потерпілим і просить суворо не карати. Під час досудового розслідування намагався відшкодувати матеріальну шкоду ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , надіславши 5620 грн. і 7200 грн., однак на пошті потерпілі не отримали ці гроші. Позовні вимоги потерпілих щодо матеріального характеру визнав повністю, а щодо моральної шкоди частково.

Провина обвинуваченого у вчиненні вказаного судом діяння підтверджується наступними доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_11 , який у судовому засіданні пояснив, що 03.07.2016 року приблизно о 09.45 годині він із цивільною дружиною ОСОБА_13 рухався на автомобілі «ГАЗ-32213 СПГ ПЕ» реєстраційний номер НОМЕР_4 по автодорозі «Партизанське - Балівка» зі швидкістю 60 км/годину у правій смузі руху. У дзеркалі заднього виду він бачив автомобіль «FORD SIERRA», який рухався зі швидкістю не менше 120 км/годину та намагався обігнати його, а потім повернув вправо та вдарив керований ним транспортний засіб у задню ліву частину. Внаслідок удару автомобіль занесло вліво до відбійника і транспортний засіб перевернувся, після чого автомобіль «DAEWOO LANOS», який рухався по зустрічній смузі руху, в`їхав у задню частину автомобіля «ГАЗ». На місці ДТП зібралося багато свідків, які намагалися допомогли йому та дружині, однак вона не подавала ознак життя. Багатьох подробиць не пам`ятає, оскільки перебував у шокованому стані. З поштового відділення йому надходило повідомлення про грошовий переказ у розмірі 7200 грн., однак не знаючи від кого гроші, не отримував їх. Просив стягнути солідарно з обвинуваченого та ОСОБА_9 на його користь 7200 грн. в рахунок відшкодування витрат на поховання дружини та 162 розміри мінімальної заробітної плати в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Показаннями у суді потерпілого ОСОБА_6 про те, що 03.07.2016 року приблизно через дві години після ДТП він прибув на місце події, де вже знаходилися працівники поліції та проводили огляд. Автомобіль «ГАЗель» у перевернутому стані знаходився посередині проїзної частини, збивши відбійник, а поряд розташовувався автомобіль «DAEWOO LANOS», який врізався у задню частину «ГАЗелі». На смузі руху у напрямку с. Балівка на відстані приблизно 100 м від автомобіля «ГАЗ» на узбіччі справа знаходився автомобіль «FORD» з пошкодженою передньою частиною. Просив стягнути

солідарно з обвинуваченого та ОСОБА_20 на його користь 108 розмірів мінімальної заробітної плати в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої йому внаслідок смерті матері. Крім того, як законний представник просив стягнути на користь малолітнього ОСОБА_21 матеріальну шкоду у розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття та 216 розміри мінімальної заробітної плати в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок смерті матері.

Аналогічними показаннями у суді потерпілого ОСОБА_22 , який крім того, пояснив, що через деякий час він отримав повідомлення про надходження грошового переказу, однак вирішив не отримувати гроші, оскільки не знав від кого вони надійшли. Просив стягнути з обвинуваченого та ОСОБА_9 на його користь 5560 грн. в рахунок відшкодування понесених витрат на поховання матері та 108 розмірів мінімальної заробітної плати в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої йому внаслідок її смерті.

Показаннями свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні пояснив, що 03.07.2016 року приблизно о 09.50 годині на автомобілі «DAEWOO LANOS TF69Y» реєстраційний номер НОМЕР_5 рухався по автодорозі зі сторони смт. Петриківка у напрямку м. Дніпра у лівій смузі руху зі швидкістю 90 км/годину. В цей час на зустрічній смузі руху побачив автомобіль «ГАЗель», задню частину якого почало заносити вправо, однак не надав цьому особливої уваги. Проте, одразу після цього, автомобіль «ГАЗель» раптово перекинувся, знісши роздільний брус і опинився на його смузі руху. Він застосував екстрене гальмування, але уникнути зіткнення не вдалося через незначну відстань між ними. Одразу після ДТП надавав допомогу ОСОБА_19 , та намагався допомогти його дружині, яка загинула.

Показаннями свідка ОСОБА_23 , який в суді повідомив, що 03.07.2016 року приблизно о 10.00 годині він у якості пасажира на автомобілі «Hyundai Getz» рухався по автодорозі «Партизанське - Балівка» на відпочинок на «Голубе озеро». Під час руху помітив автомобіль «FORD SIERRA», водій якого, як йому здалося, рухався невпевнено, через що тому надали можливість обігнати їх автомобіль. У подальшому цей автомобіль, який перестроївся у праву смугу руху, здійснив зіткнення з автомобілем «ГАЗель», котрий занесло на смугу зустрічного руху, де перекинувся. Залишивши свої контакти потерпілому, через півгодини він залишив місце ДТП.

Показаннями свідка ОСОБА_24 , який у суді зазначив, що під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні приймав участь у якості слідчого. Прибувши на місце події приблизно через 1,5 години після отримання повідомлення, він особисто складав протокол огляду місця ДТП і схему до нього. На місці події перебували водії автомобілів «ГАЗель» і «DAEWOO», а також власник автомобіля «FORD», який повідомив, що за кермом під час зіткнення знаходився його знайомий, який зник у невідомому напрямку. 04.07.2016 року ОСОБА_8 самостійно прибув до слідчого управління та повідомив про свою причетність до вказаної ДТП і пояснив, що залишив місце події тому, що побачив тіло ОСОБА_13 , яка перебувала без свідомості та не подавала ознак життя, у зв`язку з чим, йому стало зле.

Показаннями свідка ОСОБА_25 , який під час судового засідання пояснив, що під час досудового розслідування на підставі вказівки керівництва він у даному кримінальному провадженні проводив невідкладні слідчі дії, зокрема огляд трупа на місці ДТП,

який може проводитися до внесення відомостей до ЄРДР. Прибувши на місце події виявив, що обвинувачений вже покинув місце вчинення злочину. Сліди, залишені на проїзній частині, свідчили про те, що ДТП сталася у крайній правій смузі руху по ходу руху автомобіля «FORD». ОСОБА_15 на місці повідомив, що за кермом під час зіткнення знаходився інший водій, який залишив місце події.

Показаннями цивільного відповідача ОСОБА_9 , допитаного у якості свідка, який у судовому засіданні повідомив, що на початку липня 2016 року приблизно о 09.30 годині він із двома подругами на приналежному йому автомобілі «FORD SIERRA» під керуванням ОСОБА_5 рухалися по автодорозі «Партизанське - Балівка» у напрямку «Голубого озера» зі швидкістю 90-100 км/годину. Оскільки він перебував у стані алкогольного сп`яніння, на його прохання автомобілем керував обвинувачений, а він сів на заднє ліве пасажирське сидіння. Коли вони заїхали у населений пункт, він повідомив ОСОБА_26 про необхідність перестроїтися у правий ряд. У цей час відбулося раптове зіткнення з автомобілем «ГАЗель», яка від удару перевернулася, пошкодила роздільний брус і опинилася на смузі зустрічного руху, де в неї в`їхав автомобіль «DAEWOO LANOS». Одразу після цього він побіг допомагати постраждалим у ДТП особам. Коли та куди у подальшому зник ОСОБА_8 йому не відомо, але на час приїзду працівників поліції того вже не було. Увечері того ж дня ОСОБА_8 йому розповів, що ДТП сталася через те, що останньому стало зле. Від медсестри на місці події він дізнався, що ОСОБА_13 померла. Позови потерпілих визнав у частині відшкодування матеріальних збитків, а в частині спричиненої моральної шкоди заперечував повністю, оскільки не є винуватцем ДТП.

Матеріалами кримінального провадження № 0000522, а саме:

- рапортом старшого інспектора-чергового Дніпропетровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_27 від 03.07.2016 року, зареєстрованим того ж дня під № 7712 у Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, із якого убачається, що 03.07.2016 року в районі 31 км + 800 м автодороги поблизу с. Партизанське водій автомобіля «FORD SIERRA» реєстраційний номер НОМЕР_2 скоїв зіткнення з рухомим попереду автомобілем «ГАЗ-32213 СПГ ПЕ» реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_11 , який після цього виїхав на смугу зустрічного руху, де сталося зіткнення з автомобілем «DAEWOO LANOS TF69Y» реєстраційний номер НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_12 . Унаслідок ДТП пасажир автомобіля «ГАЗ-32213 СПГ ПЕ» ОСОБА_13 отримала смертельну травму (т.1,аркуш судового провадження 163-г (далі а.с.п.);

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 03.07.2016 року, схемою та фото-таблицею до нього, із яких убачається, що ДТП відбулася в районі 31 км + 800 м автодороги «Дніпро Царичанка Кобеляки - Решетилівка» на адміністративній території Дніпровського району Дніпропетровської області. На момент огляду, з 11.40 години до 13.40 години, за участю ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , понятих ОСОБА_28 та ОСОБА_29 установлено, що дорожнє покриття у двох напрямках сухе, посередині відбійний брус, у напрямку проведення огляду підйом по горизонталі 1 м складає 3 см. При огляді на проїзній частині зафіксовані сліди юзу. Автомобілі, що зіткнулися, отримали пошкодження, а саме: «ГАЗ-32213

СПГ ПЕ» реєстраційний номер НОМЕР_4 деформовано передню частину, розбите переднє лобове скло, повна деформація задньої та правої бокової частин; «DAEWOO LANOS TF69Y» реєстраційний номер НОМЕР_5 деформовано передню частину, більше з лівої сторони, ліве крило, розбите лобове скло, пошкоджено заднє праве та переднє ліве колеса; «FORD SIERRA» реєстраційний номер НОМЕР_2 деформовано передню частину (т.1,а.с.п.163-ґ-165-ж);

- протоколом огляду трупу від 03.07.2016 року та фото-таблицями до нього, з яких убачається, що на передньому пасажирському сидінні автомобіля «ГАЗ-32213 СПГ ПЕ» реєстраційний номер НОМЕР_4 знаходиться труп ОСОБА_13 , під час зовнішнього огляду якої виявлені порушення анатомічної цілісності голови у вигляді розтрощення черепа та руйнування головного мозку (т.1,а.с.п.166-166-г);

- копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 від 18.10.2014 року, з якого убачається, що автомобіль «FORD SIERRA» реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1989 року випуску, належить на праві власності ОСОБА_9 (т.1,а.с.п.168);

- актом обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги/вулиці, з якого убачається, що комісією у складі інспектора ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_30 і головного інженера філії Дніпропетровського автодора ОСОБА_31 установлено, що на ділянці в районі 31 км + 800 м автодороги «Дніпро Царичанка Кобеляки - Решетилівка» недоліки в утриманні дороги відсутні (т.1,а.с.п.171);

- протоколами проведення слідчих експериментів від 11.07.2016 року, схемами та фото-таблицями до них, із яких убачається, що потерпілий ОСОБА_11 і свідок ОСОБА_12 у присутності понятих детально розповіли та на місці події показали про обставини дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 03.07.2016 року за їх участю та участю водія ОСОБА_5 (т.1,а.с.п.178-179,180-188);

- висновком експерта № 1241 від 12.07.2016 року, з якого убачається, що у ОСОБА_13 виявлені тілесні ушкодження у вигляді грубого порушення анатомічної цілісності голови (2 рвані рани в лобній ділянці праворуч та ліворуч, синці на обличчі практично на всьому протязі, більш інтенсивно навколо та у лівій половині обличчя, на його тлі численні різно-направлені садна у кількості не менше 10-ти, багатоуламковий перелом склепіння та основи черепа, руйнування головного мозку), рвано-забитих ран на тильній та долонній поверхнях кисті, саден на задньо-зовнішній поверхні правого плеча з переходом на усі поверхні правого передпліччя та тильну поверхню правої кисті у кількості не менше 15-ти, на передніх поверхнях в проекції обох колінних суглобів у кількості 4-х ліворуч і 1-го праворуч, на передньо-зовнішній поверхні правого стегна у нижній третині, на зовнішній поверхні правої гомілки у верхній третині, синців на тильній поверхні правої кисті з переходом на тильну поверхню зап`ястка, на передній поверхні грудної клітини праворуч по середньо-ключичній лінії на рівні нижнього краю реберної дуги, на передній поверхні правого стегна у середній третині, поперечного перелому грудини на рівні 2-го міжребер`я, поперечних переломів ребер без ушкодження пристінкової плеври - 1-го праворуч по білягрудинній лінії, 6-го ліворуч по передній пахвовій лінії, підшкірного крововиливу з кишенеподібним відшаруванням шкіряних покровів на тильній поверхні правого передпліччя, вогнищевих крововиливів в прикореневій ділянці обох легень, які у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. ЇЇ смерть наступила від грубого порушення анатомічної цілісності голови у вигляді розтрощення черепа та руйнування головного мозку. Виявлені тілесні ушкодження виникли за деякий час до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів), або при ударі об такий (такі), можливо за умови, яка вказана у постанові, тобто за умов дорожньо-транспортної пригоди при контактуванні загиблої з виступаючими частинами салону автомобіля, та знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті (т.1,а.с.п.189-191);

- висновком експерта № 5/10.2-609 від 21.07.2016 року та фото-таблицями до нього, із яких убачається, що на момент експертного огляду робоча передня та задня підвіски, робоча гальмівна система та рульове керування автомобіля «FORD SIERRA» реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходяться технічно у працездатному стані (т.1,а.с.п.192-195);

- висновком експерта № 5/10.4-610 від 26.07.2016 року та фото-таблицями до нього, із яких убачається, що кут між повздовжніми осями автомобіля «FORD SIERRA» реєстраційний номер НОМЕР_2 і автомобіля «ГАЗ-32213 СПГ ПЕ» реєстраційний номер НОМЕР_4 в первинний момент зіткнення був в межах 00±50 відносно повздовжньої осі автомобіля «ГАЗ-32213 СПГ ПЕ» (т.1,а.с.п.197-201);

- висновком експерта № 5/10.1-619 від 20.07.2016 року, з якого убачається, що в даній дорожній обстановці водій ОСОБА_8 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України. Його дії при заданому механізмі події не відповідали цим вимогам, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з настанням події даної ДТП. Технічна можливість уникнути зіткненні з автомобілем «ГАЗ-32213 СПГ ПЕ» для нього визначалася своєчасним виконанням вимог п.12.3 ПДР України, і у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, що не дозволили б йому виконати їх (т.1,а.с.п.203-206);

- висновком експерта № 3707/16/УД від 27.07.2016 року і додатками до нього, з яких убачаються пошкодження внаслідок ДТП автомобіля «ГАЗ-32213 СПГ ПЕ» реєстраційний номер НОМЕР_4 (т.1,а.с.п.208-231);

- речовими доказами: автомобілями «FORD SIERRA» реєстраційний номер НОМЕР_2 і «ГАЗ-32213 СПГ ПЕ» реєстраційний номер НОМЕР_4 , які знаходяться на спеціальному майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ТОВ «АВТОКЛУБ» у м. Дніпрі по вул. М. Малиновського, 114; автомобілем «DAEWOO LANOS TF69Y» реєстраційний номер НОМЕР_5 , переданим на відповідальне зберігання ОСОБА_12 (т.1,а.с.п.172-177-а).

Оцінивши зазначені докази, суд приходить до висновку про їх належність, допустимість і достовірність. Наведені докази повністю узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого. Порушень вимог закону щодо відкриття доказів стороні захисту, суд не вбачає.

Європейський суд з прав людини у п.65 рішення по справі «Коробов проти України» зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Розглянувши повно і всебічно кримінальне провадження, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, перевіривши та оцінивши усі доводи учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що за обставин, викладених у обвинувальному акті від 28 липня 2016 року було вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_8 , і це кримінальне правопорушення вчинено саме ним, і його необережні дії, що виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть ОСОБА_13 , кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України.

Аналіз усіх доказів по справі дає суду підстави для висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину та необхідність призначення покарання, передбаченого законом.

При визначенні виду і міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини справи та особу ОСОБА_32 : раніше не судимий і не притягався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем роботи, має сім`ю, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують його покарання, суд визнає щиросердне каяття, повне визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

Згідно з ч.1 і ч.2 ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст.ст.50, 65-67 КК України, враховуючи обставини справи і особу ОСОБА_5 , який вперше притягається до кримінальної відповідальності, вчинив з необережності злочин, віднесений ч.4 ст.12 КК України до категорії тяжких і після його вчинення залишив місце ДТП, а також думку потерпілих, які просили позбавити його волі, суд погоджується з прокурором і вважає за необхідне призначити основне покарання, пов`язане з реальним відбуттям на строк у межах санкції ч.2 ст.286 КК України, вважаючи, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Підстав для призначення покарання на максимальний строк, передбачений санкцією ч.2 ст.286 КК України, про що у судових дебатах просили потерпілий ОСОБА_33 і представник потерпілих ОСОБА_7 , суд не вбачає.

Обговорюючи питання щодо застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, виходячи із тяжких наслідків і обставин дорожньо-транспортної пригоди, суд вважає необхідним призначити таке додаткове покарання на максимальний строк, передбачений санкцією ч.2 ст.286 КК України.

У судових дебатах захисник просив застосувати до його підзахисного амністію як до особи, маючої малолітню дитину.

Це клопотання у судових дебатах і останньому слові усно підтримав обвинувачений.

07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.

Згідно з пунктом «в» статті 1 цього Закону підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, які визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким… не позбавленні батьківських прав відносно дітей, яким не виповнилося 18 років.

Відповідно до п. «г» ст.10 Закону «Про амністію у 2016 році» застосування цього Закону здійснюється щодо осіб, стосовно яких судом ухвалені вироки, які не набрали законної сили за клопотанням самої особи, її захисника чи законного представника.

З огляду на те, що суду надані стороною захисту відомості лише про наявність у обвинуваченого доньки ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1,а.с.п.239,т.2,а.с.п.97-98) і не надано відомостей щодо не позбавлення його батьківських прав відносно неї, суд позбавлений можливості позитивно вирішити клопотання захисника про застосування амністії до ОСОБА_5 , а тому це клопотання не підлягає задоволенню.

Заперечення представника потерпілих ОСОБА_7 про неможливість застосування амністії з посиланням на ст.18 Закону України «Про амністію у 2016 році» суд залишає поза увагою, оскільки клопотання захисника на даний час не підлягає задоволенню.

Строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 закінчився 19 вересня 2016 року, а тому судом не вирішується.

До початку судового розгляду потерпілі ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_33 і ОСОБА_16 від свого імені та в інтересах малолітнього ОСОБА_37 подали позовні заяви про солідарне стягнення з відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_20 на їх користь матеріальної та моральної шкоди. 28 грудня 2017 року представник потерпілих ОСОБА_7 уточнила позовні вимоги потерпілих, окрім ОСОБА_36 (т.1,а.с.п.63-88,т.2,а.с.п.83-86).
Дослідивши надані потерпілими докази на обґрунтування позовів у частині відшкодування матеріальної шкоди, суд приходить до наступного.
У відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної… особи, а також шкода, завдана майну фізичної… особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 6 постанови від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (далі Постанова) особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична… особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 від 18.10.2014 року автомобіль «FORD SIERRA» реєстраційний номер НОМЕР_2 належить ОСОБА_38 .
Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_15 у стані алкогольного сп`яніння передав право керування не застрахованим у встановленому законом порядку зазначеним транспортним засобом ОСОБА_26 , який у присутності власника на підставі посвідчення водія мав право керування транспортними засобами відповідної категорії (т.1,а.с.п.169).
Таким чином, з урахуванням наведених положень закону суд вважає, що матеріальну та моральну шкоду перед потерпілими незалежно від наявності чи відсутності полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності повинен нести лише ОСОБА_8 , оскільки він на правомірній підставі керував транспортним засобом і саме його одноособові дії призвели до ДТП і наслідків у вигляді смерті ОСОБА_39 .
Посилання представника потерпілих ОСОБА_7 на Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» як на підставу покладення відповідальності за матеріальну і моральну шкоду на ОСОБА_20 , який передав незастрахований транспортний засіб обвинуваченому, суд вважає необґрунтованим. Сам факт експлуатації ОСОБА_40 транспортного засобу без полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності не може бути підставою для солідарного стягнення шкоди на користь потерпілих за дії ОСОБА_5 , оскільки відшкодувати їм шкоду повинен її заподіювач, у даному випадку обвинувачений.
Таке судове рішення узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у Постанові від 14 лютого 2018 року по справі № 344/10730/15-ц.
З огляду на зазначені вимоги закону, дослідивши матеріали судового провадження на обґрунтування позовів, суд приходить до висновку, що потерпілим ОСОБА_18 та ОСОБА_19 спричинено матеріальну шкоду, яка не відшкодована на день ухвалення вироку, а тому їх вимоги в цій частині підлягають повному задоволенню за рахунок ОСОБА_5 .
Відповідно до ч.1, 2 ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.
Шкода відшкодовується, зокрема дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно.
Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.
Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.
З системного аналізу вказаних норм цивільного законодавства слідує, що повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.
Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.
Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо.
Враховуючи те, що суду не надано доказів того, що неповнолітній потерпілий ОСОБА_41 і потерпіла ОСОБА_36 перебували лише на утриманні ОСОБА_17 , суд вважає їх позовні вимоги в частині відшкодування матеріальних збитків не підлягаючими задоволенню у кримінальному провадженні, що не позбавляє їх можливості звернутися з відповідними позовами у порядку цивільного судочинства.
Уточнені представником потерпілих ОСОБА_7 позовні вимоги потерпілих ОСОБА_42 , ОСОБА_43 і ОСОБА_44 від свого імені та в інтересах малолітнього ОСОБА_37 про відшкодування моральної шкоди відповідно 108, 162, 108 і 216 розмірів мінімальної заробітної плати на момент винесення відповідного рішення, а також позовні вимоги ОСОБА_36 про стягнення на її користь 200000 грн. моральної шкоди, підлягають частковому задоволенню за рахунок обвинуваченого з наступних підстав.
Згідно з ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав.
Така шкода, виходячи з п.1 та п.2 ч.2 ст.23 ЦК України, може проявлятися у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Відповідно до ч.4 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній… особі неправомірними… діями…, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Виходячи із зазначених положень закону та обставин справи, характеру, глибини та тривалості душевних і емоційних страждань, які перенесли усі потерпілі внаслідок ДТП у зв`язку з загибеллю ОСОБА_17 , яка для кожного з них була матір`ю, дружиною та донькою, приймаючи до уваги висновок судової психологічної експертизи № 13713 від 29.09.2017 року, а також враховуючи принципи розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що сума у розмірі 200000 грн. на користь малолітнього ОСОБА_37 , та по 100000 грн. на користь ОСОБА_43 , ОСОБА_42 , ОСОБА_44 і ОСОБА_36 компенсує моральну шкоду.
Потерпілі ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_33 , ОСОБА_16 і ОСОБА_41 сплатили судовий збір за відшкодування моральної шкоди, що підтверджується квитанціями (т.1,а.с.п.112,113), а тому ці судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на їх користь.
Відповідно до ст.ст.122, 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення експертиз № 5/10.2-609 від 21.07.2016 року, № 5/10.4-610 від 26.07.2016 року, № 5/10.1-619 від 20.07.2016 року та № 13713 від 29.09.2017 року, які складають 791,64 грн., 703,68 грн., 1055,52 і 29760 грн., що підтверджується довідками експертних установ (т.1,а.с.п.196,202, 207,т.2,а.с.п.58).
Долю речових доказів суд вирішує згідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.369, 374, 376 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком 3 (три) роки.
Строк покарання обчислювати з дня затримання ОСОБА_5 для виконання вироку.
Клопотання захисника ОСОБА_4 про застосування амністії залишити без задоволення.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1 ):
- на користь потерпілого ОСОБА_11 (ІПН невідомий) 7200 грн. (сім тисяч двісті гривень) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 100000 грн. (сто тисяч гривень) моральної шкоди, завданої злочином і 551,20 грн. судових витрат;

- на користь потерпілого ОСОБА_6 (ІПН невідомий) 5560 грн. (п`ять тисяч п`ятсот шістдесят гривень) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 100000 грн. (сто тисяч гривень) моральної шкоди, завданої злочином і 551,20 грн. судових витрат;

- на користь малолітнього потерпілого ОСОБА_21 (ІПН невідомий) 200000 грн. (двісті тисяч гривень) в рахунок відшкодування моральної шкоди та 551,20 грн. судових витрат;

- на користь потерпілого ОСОБА_22 (ІПН невідомий) 100000 грн. (сто тисяч гривень) в рахунок відшкодування моральної шкоди та 551,20 грн. судових витрат;

- на користь потерпілої ОСОБА_45 (ІПН невідомий) 100000 грн. (сто тисяч гривень) в рахунок відшкодування моральної шкоди та 551,20 грн. судових витрат.

Відмовити ОСОБА_11 , ОСОБА_22 , ОСОБА_6 , ОСОБА_45 та ОСОБА_6 в інтересах малолітнього ОСОБА_21 у задоволені цивільних позовів до ОСОБА_9 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.
Відмовити ОСОБА_45 та ОСОБА_6 в інтересах малолітнього ОСОБА_21 у задоволені цивільних позовів до ОСОБА_5 в частині стягнення матеріальної шкоди на їх утримання.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі: 2550,84 грн. (одержувач платежу УДКСУ у Дніпровському районі Дніпропетровської області, номер рахунку 0079, МФО - 805012, , найменування установи банку - ГУДКСУ в Дніпропетровській області, призначення платежу за проведення експертиз № 5/10.2-609 від 21.07.2016 року, № 5/10.4-610 від 26.07.2016 року та № 5/10.1-619 від 20.07.2016 року); 29760 грн. (одержувач платежу УДКСУ у Дніпровському районі Дніпропетровської області, розрахунковий рахунок 0875, 0875 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172, ОКПО 37976087, призначення платежу за проведення психологічної експертизи № 13713 від 29.09.2017 року).

Арешт на приналежний ОСОБА_9 автомобіль «FORD SIERRA» реєстраційний номер НОМЕР_2 , накладений за ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2016 року, - скасувати після набрання вироком законної сили.

Приналежний ОСОБА_10 автомобіль «ГАЗ-32213 СПГ ПЕ» реєстраційний номер НОМЕР_4 , та приналежний ОСОБА_9 автомобіль «FORD SIERRA» реєстраційний номер НОМЕР_2 , які знаходяться на території ПП «АВТОКЛУБ» по вул. Маршала Малиновського, 114 у м. Дніпрі, після набрання вироком законної сили повернути у розпорядження власників (законних володільців).
Автомобіль «DAEWOO LANOS TF69Y» реєстраційний номер НОМЕР_5 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_12 по розписці від 08.07.2016 року, - залишити у його розпорядженні після набрання вироком законної сили.
На вирок сторонами може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1