АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-сс/778/1115/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 жовтня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2017 року, якою

задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 та щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Біла Церква, Київської області, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину 2015 року народження, який працює в організації «Ліберті Запоріжжя», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України,
застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб до 18 листопада 2017 року включно;

строк тримання під вартою підозрюваному ухвалено рахувати з дня затримання з 20 вересня 2017 року;

строк дії ухвали визначено до 18 листопада 2017 року включно,
в с т а н о в и л а:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 22.09.2017 року та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, або установити мінімальну заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

В обґрунтування своїх вимог апелянт послалася на наступні обставини:

- виходячи з показань, наданих під час досудового розслідування свідком ОСОБА_10 , потерпілими ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також поданими останньою 21.09.2017 року телефонограмою і заявою, згідно з якою, вона не має до підозрюваних ОСОБА_8 та ОСОБА_14 претензій, а свої свідчення від 20.09.2017 року вона давала під тиском, висновки щодо причетності ОСОБА_8 до даних злочинів є тільки припущенням, однак на цей факт слідчий суддя не звернув уваги, а, навпаки, взяв дані покази за основу обвинувачення;

- слідчий суддя, не дивлячись на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, порушив вимоги ст. 183 КПК України, оскільки обрав запобіжний захід у вигляді тримання під вартою при тому, що слідчим у клопотанні, у порушення вимог п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України, не наведено жодного факту на підтвердження наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та не зазначено обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а прокурором також не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти цим ризикам;

- у порушення вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя не визначив розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків;

- з урахуванням того, що потерпілі даного кримінального правопорушення вже допитані, ризик впливу на інших учасників кримінального провадження відсутній та виглядає як припущення органу досудового розслідування.

Також захисник зазначила, що ризик призначення тяжкого покарання, не може бути підставою для обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та просить врахувати, що в матеріалах кримінального провадження є докази, які підтверджують те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки в місці його постійного проживання, звідки характеризується позитивно, а саме родину престарілу матір, жінку, з якими проживає однією сім`єю, та малолітнього сина 2015 року народження.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, захисника, яка підтримала апеляційну скаргу, прокурора, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно зі змістом судового рішення, старший слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням, погодженим із прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 , про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У клопотанні слідчого зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , діючи з 2016 року по вересень 2017 року, за попередньою змовою з ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та невстановленими особами, з метою систематичного незаконного позбавлення волі людей, за грошову винагороду, отриману від їх близьких родичів, шляхом обману, зловживання довірою та погроз фізичною розправою, під виглядом надання допомоги в реабілітаційному центрі хворим від наркотичної залежності і хронічного алкоголізму, організував на території м. Запоріжжя та Запорізького району Запорізької області декілька закладів закритого типу.

Після чого, протягом тривалого часу, в період з 2016 року по вересень 2017 року, ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів, спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та невстановленими особами, узгоджено між собою, викрали ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_11 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_12 та ОСОБА_31 , яких незаконно позбавили волі та тримали в умовах ізоляції в приватних закладах закритого типу, які діяли під виглядом реабілітаційних центрів для хворих від наркотичної залежності і хронічного алкоголізму за адресами: АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 ; АДРЕСА_6 .

При цьому в ході зазначених протиправних дій, ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_11 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_12 та ОСОБА_32 , які перебували на території та в приміщеннях так званих реабілітаційних центрів, силами організованої ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та невстановлених осіб системи охорони, були фактично позбавлені волі, перебували під психологічним примусом та загрозою фізичного насильства з метою контролю за їх поведінкою та забезпеченням заборони залишати на свій розсуд території закладів за вказаними адресами, що внаслідок віку та хворобливого стану потерпілих, завдало тяжкі наслідки їх здоров`ю.

Крім того, за зазначених вище обставин, в ході викрадення та незаконного позбавлення волі хворих від наркотичної залежності і хронічного алкоголізму осіб, ОСОБА_8 , діючи з 2016 року по вересень 2017 року, умисно, за попередньою змовою та опосередковано через ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 і невстановлених осіб, піддавав систематичному катуванню ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_23 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , які перебували на території та в приміщеннях так званих реабілітаційних центрів за адресами: АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 ; АДРЕСА_6 , заподіявши останнім сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання, шляхом нанесення побоїв, та принизливих дій з метою примусити потерпілих до покори, придушення їх спроб залишити реабілітаційні центри та з метою їх покарання за непокору.
20 вересня 2017 року об 11 годині ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

21 вересня 2017 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146 та ч. 2 ст. 127 КК України.
Старший слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням, погодженим із прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 , про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавляння волі на максимальний строк 10 років, а відтак, усвідомлюючи невідворотність покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування й суду, впливати на потерпілих, свідків та осіб, причетність яких до інкримінованих йому злочинів підлягає перевірці, перешкодити встановленню істини в кримінальному провадженні, тому застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є недоцільним, у зв`язку з чим, просив обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 за інкриміновані злочини, конкретні обставини вчинення злочинів за попередньою змовою групою осіб, застосування насильства, наявність значного суспільного інтересу в результатах розслідування кримінального провадження, наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 2, 3 та 4 КПК України, а також дані про особу підозрюваного, та застосував до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою,оскільки інший, на думку слідчого судді, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Не погоджуючись з прийнятим слідчим суддею рішенням, захисник в інтересах підозрюваного звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, за наслідками розгляду якої колегією суддів встановлено наступне.
Під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146 та ч. 2 ст. 127 КК України.

Так, вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення, наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин», те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо даних для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри.

Отже, слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів, а тому доводи захисника про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри слід визнати безпідставними.

Разом з тим, як вважає колегія суддів, під час розгляду клопотання слідчого слідчим суддею, хоча і було встановлено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий, однак не було встановлено, чи доводять надані стороною обвинувачення докази ту обставину, яка свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

Отже, враховуючи практику Європейського суду, дані, що характеризують особу підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, колегія суддів доходить висновку, що в матеріалах провадження відсутні дані, які б свідчили про те, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_8 буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема здійснювати незаконний вплив на свідків чи потерпілих у цьому кримінальному провадженні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчим суддею безпідставно застосовано підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з огляду на відсутність належного обґрунтування існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Відсутнє таке обґрунтування і в самому клопотанні слідчого про тримання під вартою та не доведено належним чином наявність таких ризиків і прокурором під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Як вважає колегія суддів, застосовуючи підозрюваному ОСОБА_8 найбільш суворий запобіжний захід, слідчим суддею хоча і встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, однак не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 та застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вказаний запобіжний захід, на думку колегії суддів, забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, а також виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Тому доводи сторони захисту про безпідставність застосування щодо підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу, які викладені в апеляційній скарзі, слід визнати обґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 та щодо ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 18 листопада 2017 року включно, скасувати.

Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово, заборонивши ОСОБА_8 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , по 18 листопада 2017 року включно.

Звільнити ОСОБА_8 з-під варти.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обовязки, передбаченіп. 1 та п. 2 ч. 5 ст. 194 КПК України: з`являтися за викликом слідчого, прокурора, суду для проведення з ним слідчих та процесуальних дій; не залишати зазначене місце постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 положення ч. 5 ст. 181 КПК України, відповідно до якої, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_8 .
Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: