1-кп/357/39/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.02.2018 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні залі суду №3 в м.Біла Церква матеріали кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000078 від 09.11.2017 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`янка Олевського району Житомирської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, раніше не судимого, 28.01.2015 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час мобілізації, який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , сержанта, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем нез`явився своєчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Злочини було вчинено за таких обставин:

28.01.2015 сержант ОСОБА_4 призваний на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для проходження навчання до військової частини польова пошта НОМЕР_3 , яка дислокується в АДРЕСА_2 .

В подальшому, сержант ОСОБА_4 направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 (до 30.06.2017 польова пошта НОМЕР_4 ), яка дислокується в АДРЕСА_1 , де останнього відповідно до наказу командира вказаної військової частини № НОМЕР_5 від 09.03.2015 призначено на посаду курсанта навчальної роти навчального батальйону та поставлено на всі види забезпечення, а згідно з наказом командира цієї ж військової частини від 23.03.2015 №80 ОСОБА_4 призначений на посаду старшого навідника 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону.

На підставі наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 від 15.08.2015 №230 (по стройовій частині) сержант ОСОБА_4 вибув у чергову відпустку до місця свого проживання в с. Кам`янка Олевського району Житомирської області строком на 10 діб по 24.08.2015, з якої повинен був прибути на службу до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_4 у АДРЕСА_3 о 8 годині 30 хвилин 25.08.2015.

Під час проходження військової служби сержант ОСОБА_4 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»,

ст.ст. 4, 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою.

Разом з тим, являючись військовослужбовцем Збройних Сил України, проходячи військову службу на вказаній посаді і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, сержант

ОСОБА_4 , бажаючи тимчасово ухилитись від обов`язків військової служби, діючи з прямим умислом, у порушення вищевказаних вимог Закону, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, о 8 годині 30 хвилин 25.08.2015 в умовах особливого періоду не з`явився вчасно на службу без поважних причин з відпустки до військової частини польова пошта НОМЕР_4 , що дислокується по АДРЕСА_1 , та по 22.10.2017 включно проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

23.10.2017 сержант ОСОБА_4 добровільно з`явився до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі ч. 2 ст.469 КПК України в підготовчому судовому провадженні суду була надана угода про визнання винуватості від 15 лютого 2017 року укладена між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , яку в судовому засіданні прокурор у справі ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_6 просять затвердити.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості, яка відповідно до ч.2,5 ст.469 КПК України може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. Таку угоду у відповідності до п.1 ч.3 ст. 314 КПК України суд має право затвердити у підготовчому судовому засіданні.

Як вбачається із вказаної угоди прокурор у справі ОСОБА_3 будучи уповноваженим відповідно до ст. 37 КПК України та обвинувачений ОСОБА_4 у відповідності до ст.ст. 468,469, 470,472 КПК України уклали угоду, на підставі якої обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про винуватість, наслідки її невиконання. Також сторони погодилися на призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 407 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки та звільнення його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробовуванням протягом іспитового строку тривалістю 1 рік та покладенням певних обов`язків..

Судом під час судового засідання роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_4 наслідки затвердження такої угоди, передбачені ст. 474 КПК України.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінально процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Переконавшись в тому, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, внаслідок якого шкода завдана лише суспільним інтересам, та в тому, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє наслідки затвердження такої угоди, а також в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є актом насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок, суд вважає за необхідне затвердити вказану угоду, оскільки підстав для відмови в затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України суд не встановив.

Керуючись ст. ст. 314,374, 474,475, 484 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 15 лютого 2018 року, укладену між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 00000078 від 09.11.2017 року.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України та призначити йому покарання за ст. 407 ч. 4 КК України, у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік.

Зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за виконанням покарання відносно ОСОБА_4 покласти на Житомирський міський відділ з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в силу не обирати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів, з моменту проголошення вироку.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.2 ст. 473 КПК України. Згідно ч.6 ст. 376 копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя: ОСОБА_1 ,