Справа180/1711/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2018 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарями судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Марганець кримінальне провадження, внесене 29 червня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000479, за яким

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Марганець Дніпропетровської області, громадянин України, з середньою технічною освітою, не одружений, не працюючий, фактично мешкаючий без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

15.08.2005 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, 76 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

17.11.2006 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 та ст.71 КК України призначено до відбуття 3 роки і 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 06.04.2009 року з Павлоградської ВК по відбуттю строку покарання;

10.12.2009 року Алуштинським міським судом АР Крим за ч.2 ст.199, 70, 72 до 5 років позбавлення волі. Звільнений 07.05.2013 року з Солонянської ВК умовно-достроково. Невідбутий строк 1 рік 4 місяці 25 днів;

24.09.2014 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.396 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; відповідно до ч.1 ст.71 КК України частково приєднано не відбутий строк 2 місяці за вироком Алуштинського міського суду АР Крим від 10.09.2009 року, до відбуття покарання 1 рік 8 місяців позбавлення волі;

ухвалою Нікопольського міськрайонного суду від 24 вересня 2014 року відповідно до ст.2, 9 Закону України «Про амністію в 2014 році» звільнений від відбуття покарання в залі суду,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України,

за участю:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:
29 червня 2017 року приблизно о 03 годині 15 хвилин ОСОБА_4 , вступивши у попередню змову з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з метою таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, прийшов до будинку АДРЕСА_2 , і з метою реалізації свого злочинного умислу, 29 червня 2017 року приблизно о 03 годині 20 хвилин разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, увійшов на територію домоволодіння АДРЕСА_2 . Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, ОСОБА_4 поштовхом зняв протимоскитну сітку з відчиненого в будинку вікна, і разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, проник через вказане вікно всередину приміщення будинку, де помітили власницю житла ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Наказавши останній мовчати, з метою подолання волі потерпілої до опору, ОСОБА_4 застосував до потерпілої насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_8 , яке виразилося у нанесенні одного удару правою рукою по щоці останньої.
Далі ОСОБА_4 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, обійшли усі приміщення будинку АДРЕСА_2 , і приблизно о 03 годині 25 хвилин, відкрито, з корисливих мотивів викрали майно, належне потерпілій ОСОБА_8 , а саме: мобільний телефон марки «Nokia» 6233, вартістю 371 гривня 25 копійок; ланцюжок із золота плетінням «Бісмарк», довжиною 30 см, проба 585, вартістю 3500 гривень 50 копійок; комплект білизни постільної двоспальний, синього кольору, вартістю 971 гривня; ковдру полуторну з синтепону, сірого кольору, вартістю 335 гривень; дорожню сумку чорного кольору, вартістю 224 гривні, спричинивши тим самим потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 5401 гривня 75 копійок; а також, золотий ланцюжок на руку плетіння «Гарібальді», довжиною приблизно 10 см, 585 проби, пару срібних сережок у формі кілець, встановити вартість яких експертним шляхом неможливо. Після того ОСОБА_4 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, через вікно покинули місце вчинення злочину та розпорядилися викраденим на власний розсуд.
Органом досудового розслідування та прокурором дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.3 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні злочину за ч.3 ст.186 КК України не визнав. Розповів, що 29 червня 2017 року, приблизно о третій годині ночі він, як завжди, займався пробіжкою. В районі вул.Молодіжної його покликали двоє хлопців, попросили закурити, а потім запропонували йому скоїти грабіж ларька, що знаходився неподалік. Він відмовився. Тоді хлопці пішли в бік лісосмуги, а він вирішив прослідкувати за ними. Побачивши, що хлопці перелізли через паркан одного з домоволодінь, він подумав, що то не його справа, і продовжив пробіжку. Додатково пояснив, що йому невідомо, чому хлопці запропонували йому пограбувати ларьок. Він їх в перший раз бачив. Також, заперечував, що знайомий з ОСОБА_9 . Визнав свою вину в тому, що не повідомив органи поліції про злочин, який мали намір вчинити хлопці.

Потерпіла ОСОБА_8 суду пояснила, що в липні 2017 року, точної дати не пам`ятає, приблизно о 03 годині 30 хвилин ночі вона прокинулася в своїй кімнаті від того, що на підлогу впала протимоскітна віконна сітка, і на підвіконні вона побачила чоловіка, який сказав їй мовчати або заріже. Як вона потім дізналася його прізвище це був ОСОБА_10 . За цим чоловіком до кімнати через вікно заліз ще один чоловік ( ОСОБА_11 ). Вони прикрили вікно, і ОСОБА_11 почав пошук в її кімнаті, знайшов золотий ланцюжок, золотий браслет, сережки та срібне кільце, забрав їх. В цей час ОСОБА_10 пішов до зали. Приблизно через десять-п`ятнадцять хвилин повернувся і почав вимагати у неї сказати, де гроші, вдарив її по лівій щоці. Також його дуже цікавило, де ноутбук, телефон. Вона відповіла, що грошей у неї немає, оскільки все вкладає у товар, тільки повідомила, що в серванті у залі є срібні сережки. Вони заставили її піднятися з ліжка, і в ліжку шукали гроші, потім перевіряли кишені у всіх курточках. Далі ОСОБА_10 знов пішов до зали, а ОСОБА_11 слідом за ним. Вони так захопилися пошуками цінних речей, що не звертали на неї уваги. Вона на деякий час залишилася сама, тож піднялася з ліжка, вдяглася і вибралася через вікно з будинку та побігла до сусідів. Хоча грабіжники були в медичних масках, однак вона їх дуже добре запам`ятала, і коли під час досудового розслідування їй пред`явили осіб для впізнання, вона впевнено впізнала (за статурою, рисами обличчя, кольору волосся, а більше по голосу, який запам`ятала, мабуть, на все життя) серед статистів осіб, які залізли до неї в будинок і пограбували її. Це були ОСОБА_4 і ОСОБА_9 .

Також потерпіла пояснила, що вона дуже добре бачила обличчя ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , коли вони через вікно покидали її будинок, перескакували через паркан. Третього чоловіка вона зовсім не бачила і не чула. З двох чоловіків саме ОСОБА_4 керував ОСОБА_11 , агресивно себе поводив, погрожував їй і вдарив по щоці. Щодо викраденого пояснила, що у неї пропали телефон «Нокіа», постільне, золотий ланцюжок, золотий браслет, сережки та срібне кільце, два блоки сигарет, палка ковбаси.

В ході судового розгляду судом були досліджені наступні документи, надані стороною обвинувачення:

протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29 червня 2017 року, згідно якого оперуповноважений СКП Марганецького ВП ОСОБА_12 прийняв від ОСОБА_8 усну заяву про те, що 29 червня 2017 року близько 03:25 годин двоє невідомих в масках проникли до її будинку і заволоділи її майном (а.с.109);

витяг з кримінального провадження № 0000479 щодо внесення 29 червня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинене 29 червня 2017 року о 3.20 год. відносно ОСОБА_8 кримінальне правопорушення з правовою кваліфікацією: ч.3 ст.186 КК України (а.с.26);

протокол проведення слідчого експерименту від 29 липня 2017 року, згідно якого перебуваючи поруч з приміщенням Марганецького ВП за адресою м.Марганець, вул.О.Кошового, б.1, в присутності понятих ОСОБА_13 і ОСОБА_14 підозрюваному ОСОБА_9 було запропоновано добровільно розповісти про усі обставини вчиненого ним кримінального правопорушення та показати на місці, на що останній добровільно погодився. Всі учасники слідчого експерименту проїхали до вул.Молодіжної, де ОСОБА_9 вказав, що місце він впізнає та розповів, що він проходив разом зі своїми знайомими ОСОБА_15 та ОСОБА_16 по вул.Молодіжній зі сторони балки в бік вул.Шишкіна. Далі ОСОБА_9 пояснив, що потрапив на вулицю Молодіжну у зв`язку з тим, що ОСОБА_10 зв`язався зі своїм знайомим Шляхтіним ОСОБА_17 , який повідомив про те, що в будинку (вказав конкретно номер) по вул.Молодіжній, у кіоску, який розташований на території домоволодіння, знаходяться під підлогою кошти. Тож коли ОСОБА_18 , ОСОБА_9 та ОСОБА_19 підійшли до будинку (території домоволодіння), вони спершу мали намір проникнути до кіоску. Тож перед тим, як перелізти через паркан, яким огороджена вищевказана територія, усі учасники ( ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 ) одягнули рукавиці садові із тканини, і ОСОБА_20 , діставши зі своєї кишені медичні пов`язки, передав іншим учасникам, після чого вони втрьох перелізли через паркан та направились до вхідних дверей кіоску, однак, помітивши, що на дверях кіоску розміщений великий замок, вирішили обійти по двору та відшукати щось, чим можна буде відчинити замок. Втрьох вони направились понад будинком по асфальтованій стежці праворуч та пройшли понад боковою правою стіною, дійшовши до задньої стіни будинку. Дійшовши до вищевказаного місця ОСОБА_9 вказав, що ОСОБА_18 показав на відчинене вікно, в якому була розміщена протимоскітна сітка, і сказав лізти всередину приміщення, а потім сказав, що хтось повинен залишитися на варті під вікном. Після цього ОСОБА_9 вказав, що ОСОБА_20 вдарив по протимоскітній сітці, яка впала в бік приміщення, після чого став залазити до вікна. Другим у вікно став лізти ОСОБА_9 , а ОСОБА_19 при цьому залишився за вікном у дворі. Підозрюваний ОСОБА_9 вказав, що в той час, як він залазив через вікно до будинку почув як ОСОБА_20 наказав комусь-то тихо лежати, а потім почув звуки, схожі на те, як ОСОБА_20 наносив удар потерпілому. Як саме він це робив, ОСОБА_9 не бачив. Поки ОСОБА_20 тримав руками потерпілу, ОСОБА_9 в цей час почав обшукувати спальну кімнату, в якій спочатку нічого не знайшов. Потім ОСОБА_9 показав, що направився по коридору ліворуч, увійшов у залу, після чого, одразу повернувся до спальної кімнати, де знаходились ОСОБА_10 та потерпіла, і вирішив знову обшукати де які речі. В ході огляду тумби, розміщеної під стіною неподалік вікна, ОСОБА_9 на другій полиці віднайшов ювелірні вироби, які забрали із собою, серед яких був ланцюжок, каблучка з недорогоцінного каміння та пара сережок. В наступному ОСОБА_9 на цій же тумбі віднайшов мобільний телефон (перемотаний чимось) кнопковий, який поклав до кишені. ОСОБА_11 додав, що перебуваючи в спальній кімнаті, ОСОБА_20 почав вимагати у жінки грошові кошти та дорогоцінне майно. Далі ОСОБА_9 розповів та показав, як він з ОСОБА_10 шукали в будинку речі, і ОСОБА_10 складував знайдене в дорожню сумку, зокрема, дві упаковки цигарок, ковбасу, і в цей час вони почули як з вулиці кричить ОСОБА_22 , щоб втікали. Далі ОСОБА_11 показав, що разом з ОСОБА_10 побіг до того ж вікна, через яке проникли, перелізли через вікно, потім через паркан за двір, де був ОСОБА_19 , від якого вони дізнались, що потерпіла побігла до сусідів, і розповів, що, пройшовши до балки від місця злочину, він перевдягнувся та віддав телефон ОСОБА_22 . Далі вони розподілили між собою майно та ОСОБА_9 разом з ОСОБА_22 направились в район кінотеатру в м.Марганець, при цьому ОСОБА_9 вказав, що нічого із собою не взяв (а.с.110-111, 143);

протокол пред`явлення особи для впізнання від 01 серпня 2017 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_8 впізнала ОСОБА_4 серед пред`явлених їй осіб, як такого, хто 29 червня 2017 року проник до її будинку за адресою: АДРЕСА_2 , та відкрито викрала належне їй майно (а.с.143, 144-145);

протокол пред`явлення речей для впізнання від 27 липня 2017 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_8 впізнала серед пред`явлених їй мобільних телефонів той, що був у неї викрадений 29 червня 2017 року (а.с.135-138);

протокол огляду мобільного телефону «Нокіа», виданого ОСОБА_23 , від 26 липня 2017 року. Під час огляду ОСОБА_23 пояснив, що даний мобільний телефон йому подарувала ОСОБА_24 (а.с.139-142);

висновок експерта за результатами судово-товарознавчої експертизи № 377 від 07 вересня 2017 року, що станом на 29 червня 2017 року середня ринкова вартість мобільного телефону «Нокіа 6233» чорно-сірого кольору, без кришки батареї, в справному стані 371,25 грн., ланцюжка із золота плетіння «Бісмарк», довжиною 30 см, проба 585 3500,50 грн, комплекту білизни постільної двоспальний синього кольору 971,00 грн., ковдри з синтепону сірого кольору, полуторна 335,00 грн., дорожньої сумки чорного кольору 224,00 грн., разом 5401,75 грн., і що браслет із золота плетінням «Гарібальді», довжиною 10 см, проба 585 та пара срібних сережок у формі кілець не оцінюються (а.с.126-132);

постанову слідчого від 27 липня 2017 року про долучення до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу мобільного телефону «Нокіа 6233» (а.с.134);

розписка ОСОБА_8 про отримання на відповідальне зберігання від працівників поліції мобільного телефону марки «Нокіа», модель 6233, що був у неї викрадений (а.с.133);

повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 01 серпня 2017 року, яким ОСОБА_4 повідомлено про те, що він підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло (а.с.115-116);

Також, в ході судового слідства були допитані свідки ОСОБА_25 , ОСОБА_23 , ОСОБА_26 і ОСОБА_27 .

Свідок ОСОБА_28 в судовому засіданні розповіла, що ОСОБА_4 не знає, але знає ОСОБА_9 і ОСОБА_26 , які влітку 2017 року прийшли до неї в гості, і ОСОБА_9 подарував їй мобільний телефон «Нокіа», кнопковий, перев`язаний резинкою. Вона даний телефон віддала ОСОБА_23 , який на той момент допомагав їй робити в квартирі ремонт.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 розповів, що отримав мобільний телефон «Нокіа» від ОСОБА_29 , в рахунок оплати за допомогу при ремонті. В подальшому вказаний телефон у нього був вилучений працівниками поліції.

Свідок ОСОБА_26 повідомив суду, що ОСОБА_4 не знає. Підтвердив, що влітку 2017 року приходив до ОСОБА_29 разом із ОСОБА_11 , який подарував їй телефон.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_9 повідомив, що ОСОБА_4 не знає і до підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні, за яким його та ОСОБА_4 обвинувачують у вчиненні злочину відносно ОСОБА_8 , його не бачив. На питання головуючого суді, чи приймав він участь у слідчому експерименті, під час якого розповів та показав на місці, як він та ОСОБА_4 вчиняли злочин, ОСОБА_9 сказав, що оговорив себе та ОСОБА_10 під тиском працівників поліції, прізвища яких назвати не може. На питання прокурора, чи звертався він до правоохоронних органів із заявою про фізичний або моральний тиск з боку працівників поліції, ОСОБА_9 повідомив, що не звертався, оскільки вважав це марним.

Аналізуючи досліджені під час судового розгляду докази, суд приходить до переконання, що ОСОБА_4 винний у вчиненні інкримінованого йому за ч.3 ст.186 КК України злочину, і його вина доведена та підтверджена сукупністю зібраних по кримінальному провадженню доказів.

Невизнання обвинуваченим своєї вини суд розцінює як обраний ним спосіб захисту та спробу уникнути відповідальності за вчинене.

Суд не приймає доводи ОСОБА_4 стосовно того, що докази сторони обвинувачення є недопустимими, а саме: показання ОСОБА_9 , надані ним під час проведення 29 липня 2017 року слідчого експерименту, та слідча дія пред`явлення особи для впізнання від 01 серпня 2017 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_8 впізнала його як такого, хто вчинив щодо неї злочин.

Як зазначив ОСОБА_4 , ОСОБА_9 повідомив суду про те, що оговорив його під психологічним тиском працівників поліції. Однак, суд ставиться критично до такої заяви ОСОБА_9 , оскільки він в ході досудового розслідування нікому не заявляв про погрози з боку працівників поліції. З протоколу та відеозапису проведення слідчого експерименту видно, що ОСОБА_9 впевнено показує на місці і чітко, послідовно розповідає, яким чином вчинено злочин, хто і де в той час знаходився і що робив, зазначив, які речі і продукти були викрадені з будинку АДРЕСА_2 .

Потерпіла ОСОБА_8 під час допиту в суді на запитання прокурора відповіла, що вона також приймала участь у слідчому експерименті, який був проведений 29 липня 2017 року, і під час якого ОСОБА_11 показував і розказував про всі обставини вчиненого злочину. Вона впевнено заявила про те, що на ОСОБА_11 ніхто не тиснув, він добровільно все показував і розповідав. Навіть розповів такі подробиці, про які вона не знала, і про які не розповідала працівникам поліції.

Те, що ОСОБА_9 давав правдиві свідчення саме під час досудового розслідування, підтверджує і той факт, що телефон «Нокіа», який був викрадений в потерпілої ОСОБА_8 29 червня 2017 року, того ж літа він подарував ОСОБА_29 .

Отже, показання ОСОБА_9 , надані під час проведення слідчого експерименту, підтверджені іншими доказами, і сумнівів не викликають. Тоді як показання, надані ним в суді, не витримують перевірки доказами.

Також, ОСОБА_4 зазначає, що впізнання за участю потерпілої ОСОБА_8 проводилося з порушеннями чинного кримінально-процесуального закону. Так, слідчий декілька разів питала у потерпілої ОСОБА_8 , за якими ознаками вона може впізнати особу, яка вчинила щодо неї злочин, а потерпіла повідомила, що впізнає за голосом. Крім того, він заявив про необхідність залучити захисника, однак його прохання було проігнороване.

Оглянувши відеозапис слідчої дії пред`явлення особи для впізнання, проведеної слідчим Марганецького ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_30 за участю потерпілої ОСОБА_8 , суд приходить до висновку, що права обвинуваченого на захист не були порушені, так як про залучення захисника ОСОБА_4 заявлено наприкінці слідчої дії, тобто тоді, коли ОСОБА_8 впевнено показала на нього, як на особу, яка проникла в її будинок, застосувала насильство і викрала належне їй майно.

Впевненість ОСОБА_4 в тому, що ОСОБА_8 впізнала його за вказівкою слідчої, не знаходить свого підтвердження, оскільки потерпіла, як під час проведення слідчої дії пред`явлення особи для впізнання, так і під час допиту в ході судового слідства, впевнено вказала на ОСОБА_4 як на особу, яка вчинила відносно неї злочин, і наголосила на тому, що жодних сумнівів у тому, що то був ОСОБА_10 , у неї немає.

Дослідивши в ході судового слідства докази, встановивши всі обставини кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані органом досудового розслідування та прокурором за ч.3 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.

Положеннями ч.2 ст.65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Суд враховує те, що злочин, який вчинив ОСОБА_4 , є тяжким злочином.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше неодноразово судимий, зокрема за корисливі злочини, ніде не працює, постійних легальних доходів не має, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання скарг на нього не надходило, неповнолітніх дітей або непрацездатних осіб на утриманні не має.

Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання відповідно до ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочину.

Зважаючи на ступінь тяжкості злочину та його обставини (проникнення у житло, застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб), враховуючи відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та наявність обставини, що обтяжує покарання а також, враховуючи вимоги кримінального закону і передбачені цим законом санкції, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого є неможливим без ізоляції від суспільства, і йому необхідно призначити міру покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч.3 ст.186 КК України.

03 серпня 2017 року ухвалою слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який на даний час не скасовано, тому відповідно до ч.5 ст.72 КК України у строк покарання обвинуваченому необхідно зарахувати весь строк його попереднього ув`язнення, тобто з 03 серпня 2017 року.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою суд вважає за необхідне залишити без змін.

Матеріальна шкода, завдана кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_8 , становить 5401,75 гривень.

Цивільний позов потерпілою не заявлений.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 03 серпня 2017 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити незмінним.

Речовий доказ: телефон «Нокіа» 6233, переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_8 , залишити останній.
Копію вироку негайно вручити учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1