Справа № 480/1121/17
Провадження № 1-кп/483/56/2018
У Х В А Л А
про повернення обвинувального акту
30 січня 2018 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Очакова обвинувальний акт, що надійшов з Миколаївської місцевої прокуратури №1 по кримінальному провадженню №0000656 від 15 червня 2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
03 січня 2018 року до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з апеляційного суду Миколаївської області надійшло кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, по якій скасований вироку суду першої інстанції та справу направлено на новий судовий розгляд.

В ході підготовчого судового засідання прокурор просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду, вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстави для закриття кримінального провадження відсутні, справа підсудна Очаківському міськрайонному суду Миколаївської області.
Захисник, обвинувачений та потерпіла не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду.
Вислухавши думки учасників процесу, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засідання суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Вичерпний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, визначено ч. 2 ст. 291 КПК України. Зокрема, відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частині статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Таким чином, у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт перевіряється на відповідність саме вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України.
Згідно обвинувального акту, органами досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 14 червня 2017 року близько 19 год. 20 хв., перебуваючи біля магазину, розташованого за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, с. Ковалівка, вул. Перемоги, 229, на грунті раптово виниклих неприязних відносин до своєї співмешканки ОСОБА_6 , яка здійснювала торгівлю у вищевказаному магазині, діючи з мотивів явної неповаги до суспільства, при цьому грубо порушуючи громадський порядок, почав висловлюватись у бік ОСОБА_6 грубою нецензурною лайкою, висловлювати погрози застосування фізичного насильства та вбивства, при цьому демонструючи предмет схожий на ніж, спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень. З метою обмеження доступу та уникнення отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_6 зачинилась у приміщенні вищевказаного магазину.
В подальшому, ОСОБА_5 , розуміючи неможливість спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , проте бажаючи продовження своїх хуліганських дій, демонструючи явну неповагу до суспільства, при цьому грубо порушуючи громадський порядок, направився до будинку АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_7 .
Перебуваючи на подвір`ї вищевказаного будинку, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на грубе порушення громадського порядку, почав висловлюватися на адресу ОСОБА_7
грубою нецензурною лайкою, висловлювати погрози застосування фізичного насильства та вбивства, при цьому демонструючи предмет, схожий на ніж, спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень.
З метою уникнення отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_7 зачинилась у приміщенні будинку за місцем свого проживання.
Продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_5 вийшов з подвір`я домоволодіння ОСОБА_7 та побачивши припаркований біля входу автомобіль марки ВАЗ 2105 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , демонструючи свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, пошкодив вищевказаний автомобіль шляхом розбиття скла та дзеркала заднього виду.
В подальшому, ОСОБА_5 направився до домоволодіння за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де на вулиці зустрів місцевого мешканця ОСОБА_8 , та продовжуючи вчиняти хуліганські дії і бажаючи самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, почав висловлюючись у бік ОСОБА_8 грубою нецензурною лайкою, висловлювати погрози застосування фізичного насильства та вбивства, при цьому демонструючи, предмет, схожий на ніж, та намагаючись ним спричинити тілесні ушкодження останньому, здійснив декілька рухів, характерних для нанесення ударів, рукою, в якій тримав ніж, у бік ОСОБА_8 , від яких останній відхилився.
Після цього ОСОБА_5 попрямував до свого домоволодіння, де в подальшому і був затриманий співробітниками Миколаївського РВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області.
Вищевказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 4 ст. 296 КК України. як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося винятковим цинізмом (хуліганство), вчинене із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.
Відповідно до роз`яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22.12.2006р. «Про судову практику у справах про хуліганство» при розгляді справ про хуліганство необхідно встановити всі фактичні обставини, в тому числі спрямованість умислу, мотиви, мету, характер дій кожного з учасників хуліганства, з`ясувати, чи порушив підсудний своїми діями громадський порядок, чи були вони вчинені з мотивів явної неповаги до суспільства, чи супроводжувалися особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.

Як зазначено у п.5 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, ознакою особливої зухвалості може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла. Хуліганством, яке супроводжувалося винятковим цинізмом, можуть бути визнані дії, поєднані з демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі, наприклад проявом безсоромності чи грубої непристойності, знущанням над хворим, дитиною, особою похилого віку або такою, яка перебувала у безпорадному стані тощо.

Згідно п. 11 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, при вирішенні питання щодо наявності в діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки хуліганства, як застосування вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, слід враховувати, що спеціально пристосованим для нанесення тілесних ушкоджень слід визнавати предмети, які пристосовані винною особою для цієї мети наперед або під час учинення хуліганських дій, а заздалегідь заготовленими предмети, які хоч і не зазнали якоїсь попередньої обробки, але до початку хуліганства були приготовлені винними для зазначеної мети.

Разом з тим, у висунутому ОСОБА_5 обвинуваченні, відповідно до обвинувального акта, не сформульовано фактичні обставини щодо суб`єктивної та об`єктивної сторони, а саме щодо мотивів, спрямованості умислу, мети, характеру дій особи та наслідків вчинення кримінального правопорушення.
Кваліфікуючи дії ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 296 КК України як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується винятковим цинізмом, вчинене із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, в обвинувальному акті не зазначено, в чому саме проявляється винятковий цинізм, з яким діяв обвинувачений, не вказано, як саме обвинувачений спеціально пристосував предмет (ніж) для спричинення тілесних ушкоджень.
З викладеного слідує, що обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 296 КК України не сформульовано належним чином, воно не ґрунтується на обставинах кримінального провадження, зазначені суттєві недоліки обвинувального акту не дають можливості зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

У міжнародних джерелах права, зокрема, в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» частини третьої статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується саме змісту фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд з прав людини покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року).

Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року.

Як зазначено у постанові Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16, в обвинувальному акті важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.

Таким чином, відсутність належного формулювання обвинувачення унеможливлює якісний і повний захист від пред`явленого обвинувачення, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Вказані обставини дають підстави вважати, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, а тому обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291,293,314, 369-372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження №0000656 від 15 червня 2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, - повернути прокурору, як такий, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її проголошення.
Головуючий: