Справа № 584/1318/16-к
Провадження № 5/576/1/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.02.18 Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1
з участю секретаря: ОСОБА_2 прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глухові клопотання засудженого ОСОБА_5 про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку,-
В С Т А Н О В И В:
До Глухівського міськрайонного суду Сумської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про звільнення його від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі.

Дане клопотання мотивує тим, що вироком Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року його було засуджено за ст. 115 ч. 2 п. п. 1, 6, 12, ст. 187 ч. 4, ст. 194 ч. 2, ст. 289 ч. 3, ст. 357 ч. 3, ст. 70 ч. 1 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

В той же час, Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року № 838-VIII були внесені зміни до ст. 72 КК України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання.

Зокрема, ч. 5 ст. 72 КК України перебачено, що до засуджених до позбавлення волі на певний строк, попереднє ув`язнення зараховується у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, або за правилами, які встановлені ч. 1 цієї статті. При призначенні основного покарання, не зазначеного в частині першій ст. 72 КК України, суд зобов`язаний повністю звільнити засудженого від відбування такого покарання.
Оскільки в ч. 1 ст. 72 КК України не передбаченого такого основного виду покарання як довічне позбавлення волі, то засуджений ОСОБА_5 просить звільнити його від відбування цього покарання, яке було призначене йому вироком Апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 року та звільнити його з під варти в залі суду.

Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши думку прокурора, заслухавши пояснення засудженого ОСОБА_5 та його захисника, суд вважає, що дане клопотання не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що вироком Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року ОСОБА_5 було засуджено за ст. 115 ч. 2 п. п. 1, 6, 12, ст. 187 ч. 4, ст. 194 ч. 2, ст. 289 ч. 3, ст. 357 ч. 3, ст. 70 ч. 1 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Згідно цього вироку запобіжний захід у відношенні ОСОБА_5 був залишений у виді тримання його під вартою, а строк відбування покарання ухвалено обчислювати з 30 вересня 2003 року.

Ухвалою Верховного Суду України від 22 березня 2005 року вирок Апеляційного суду Сумської області відносно ОСОБА_5 залишений без змін. Відповідно до положень статті 52 КК України основними покараннями є громадські роботи, виправні роботи, службові обмеження для військовослужбовців, арешт, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, позбавлення волі на певний строк, довічне позбавлення волі.
Статтею 63 КК України визначено, що покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу. Позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п`ятнадцяти років, за винятком випадків, передбачених Загальною частиною цього Кодексу. Відповідно до ст. 64 КК України довічне позбавлення волі найсуворіше покарання у кримінальному праві України. Цей вид покарання передбачено в альтернативі з позбавленням волі на певний строк за обмежене коло особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених КК, якщо суд не вважає за можливе застосувати позбавлення волі на певний строк.
Законом України № 838-VІІІ частину п`яту статті 72 КК України викладено в редакції, згідно з якою зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, або за правилами, які встановлені ч. 1 цієї статті. При призначенні основного покарання, не зазначеного в частині першій ст. 72 КК України, суд зобов`язаний повністю звільнити засудженого від відбування такого покарання.
Відповідно до Прикінцевих положень Закону № 838-VІІІ цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.
У приписах частини п`ятої статті 72 КК України у редакції Закону № 838-VІІІ зазначено про те, що передбачені в ній правила зарахування строку попереднього ув`язнення мають застосовуватися у період дії цієї норми при засудженні осіб до позбавлення волі.
Тобто, в зазначеній нормі визначено порядок розрахунку строку попереднього ув`язнення та позбавлення волі, але при цьому не вказано, для якого саме позбавлення волі (довічного чи на певний строк) слід застосовувати це правило.
Оскільки ОСОБА_5 був засуджений до довічного позбавлення волі, яке є видом позбавлення волі і передбачає конкретне визначення початку відбування цього покарання, то виходячи з положень вищевказаного Закону ОСОБА_5 лише має право на зарахування періоду його попереднього ув`язнення з 30 вересня 2003 року по 22 березня 2005 року в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Однак, він в жодному разі не має права на звільнення його від відбування покарання з підстав зазначених в його клопотанні.
Керуючись ст. ст. 369-372, п. 14 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 відмовити в задоволенні клопотання про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Сумської області через Глухівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя