УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2017 року м. Хмельницький
Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого ОСОБА_5 СВ ЗВНП ХВП ГУНП в Хмельницькій області та зобов`язання до вчинення процесуальних дій,
19.12.2017 року адвокат ОСОБА_3 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із скаргою в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого ОСОБА_5 СВ ЗВНП ХВП ГУНП в Хмельницькій області та зобов`язання до вчинення процесуальних дій.
В обгрунтування скарги ОСОБА_3 зазначає про те, що 13.11.2017 року він звернувся до слідчого з клопотанням про повернення майна, на яке 27.07.2017 року накладено арешт ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду на автомобіль марки «Volksvagen», моделі «Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , але відповіді не отримав та просить зобов`язати слідчого повернути даний автомобіль, так як в ухвалі слідчого судді не зазначено: «з позбавленням права розпорядження та користування власником».
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 наполягає на задоволенні скарги.
Слідчий будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду скарги у судове засідання не з`явився, у відповідності до ст.306 ч.3 КПК України це не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши скаржника, дослідивши наявні матеріали, приходжу до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження автомобіль марки «Volksvagen», моделі «Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 визнано речовим доказом.
Відповідно до ч. 1 ст. 98КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Отже, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що унеможливлюює користування цим майном.
Подане, 13.11.2017 року ОСОБА_3 клопотання про повернення арештованого майна слідчим розглянуто, про що свідчить повідомлення в матеріалах кримінального провадження від 06.12.2017 року, а тому відсутня бездіяльність слідчого, про яку вказує скаржник.
За таких обставин в задоволенні скарги слід відмовити повністю.
Керуючись ст.ст. 303-307, 309 КПК України,
ОСОБА_3 в скарзі на бездіяльність слідчого ОСОБА_5 . СВ ЗВНП ХВП ГУНП в Хмельницькій області та зобов`язання до вчинення процесуальних дій відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя