Справа № 408/3560/16-к
Провадження № 11-кп/782/181/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

переглянувши у відкритому судовому засіданні, у м. Сєвєродонецьку Луганської області матеріали кримінального провадження № 0000387 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 , поданих на вирок Біловодського районного суду Луганської області від 31.03.2017 року,

встановила:
Вироком Біловодського районного суду Луганської області від 31 березня 2017 року

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Біловодськ Луганської області, має громадянство України, раніше не був засудженим, зареєстрований та мешкає у АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 115 КК України та засуджений

за ч.3 ст. 185 КК України - до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 03 роки;

за ч.1 ст. 115 КК України - до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 12 років.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 12 років.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишений без змін до набрання вироком чинності.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбування покарання обвинуваченому строк його попереднього ув`язнення, починаючи з 15 березня 2017 року і по день набрання вироком чинності, із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь держави судові витрати у розмірі 1100 грн.

Вироком суду встановлено що 14 лютого 2016 року, приблизно о 23 годині, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна,переліз через залізобетонний декоративний паркан домоволодіння АДРЕСА_2 , відчинив ключем двері гаражу, звідки таємно викрав належну потерпілому ОСОБА_9 металеву каністру із паливом та цигарки, спричинивши матеріальну шкоду у розмірі 542,4 грн.

14 березня 2016 року, приблизно о 21 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1 , де він мешкав разом із матір`ю ОСОБА_10 ,під час раптової сварки на підґрунті неприязних стосунків, маючи намір, спрямований на умисне вбивство, взяв у шафі ніж та наніс ним удар матері у ділянку правого коліна, а коли та сіла на ліжку, ОСОБА_7 наніс їй удар ножем у шию, від чого ОСОБА_10 померла.

Згідно висновку судово-медичної експертизи, причиною смерті ОСОБА_10 стало наскрізне колото-різане поранення правого колінного суглоба, із пошкодженням підколінної артерії, на фоні колото-різаного поранення на лівій боковій поверхні шиї, ускладнене зовнішньою кровотечею, розвитком гострої анемії і незворотного геморагічного шоку.

У поданій на вирок суду апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати із призначенням нового судового розгляду.

Категорично заперечуючи свою провину як у скоєнні вбивства своєї матері, так і у крадіжці майна, та наводячи свої доводи, ОСОБА_7 зазначає про застосування до нього під час досудового розслідування з боку працівників поліції фізичного насильства, внаслідок чого він вимушений був підписати визнавальні показання.

Призначений захисник ОСОБА_6 знав про ці факти, але у судових засіданнях про такі обставини не повідомив і неналежним чином виконував свої обов`язки по захисту інтересів обвинуваченого, а колегія суддів відмовила у задоволенні клопотання про залучення іншого захисника.

Вважає, що судовий розгляд відбувався упереджено та надто швидко, оскільки члени судової колегії у квітні 2017 року вже не мали повноважень на здійснення правосуддя та були у відпустках.

У зміненій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 просить скасувати вирок суду у зв`язку із допущеними судом під час розгляду справи істотними порушеннями вимог КПК та призначити новий судовий розгляд.

Зазначає, що, відмовляючи у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про відмову від призначеного йому захисника ОСОБА_6 та залучення іншого ( або за його власним вибором, або знову за призначенням), суд порушив вимоги ст.49, 54 КПК України та право на захист обвинуваченого, оскільки повинен був прийняти рішення про заміну захисника та виконати передбачені у такому випадку дії.

Крім того, прокурор вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 115 КК України не відповідає тяжкості скоєного ним злочину щодо своєї матері, характеристиці його особи, та є м`яким.

Вислухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого у повному обсязі викладених у ній доводів, прокурора відділу прокуратури Луганської області ОСОБА_8 , яка підтримала у повному обсязі змінену апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та частково підтримала апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про допущені судом істотні порушення вимог КПК щодо права на захист, перевіривши матеріали кримінального провадження у межах поданих апеляційних скарг та обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення ( ч.1 ст. 412 КПК України).
Як вбачається із матеріалів судового провадження, журналів судового засідання та даних носія інформації, у судовому засіданні 28 березня 2017 року обвинуваченим ОСОБА_7 заявлено клопотання про відмову від призначеного йому захисника ОСОБА_6 на підставі невиконання ним, на думку обвинуваченого, своїх обов`язків по захисту інтересів. Одночасно ОСОБА_7 повідомив про бажання самостійного укладення угоди між ним та іншим захисником, або призначення йому іншого захисника.
Ухвалою від 28.03.2017 року таке клопотання було залишено судом без задоволення з огляду на те, що суд не встановив даних, які б підтверджували неналежний захист адвокатом ОСОБА_6 інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , який зловживає своїми процесуальними правами наприкінці судового розгляду справи.
Таке процесуальне рішення колегія суддів вважає необґрунтованим та таким, що протирічить вимогам діючого кримінального процесуального законодавства та істотно порушує право обвинуваченого на захист.
Згідно із вимогами ст.20 КПК України обвинувачений має право на захист, яке полягає, зокрема, у користуванні правовою допомогою захисника. Суд зобов`язаний роз`яснити обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного або призначеного захисника.
Відповідно до приписів ст. 49 КПК України суд зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника, а також, якщо обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але, за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних підстав не може його залучити самостійно.
Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, тому, відповідно до ст.49,52 КПК України, участь захисника у даному кримінальному провадженні є обов`язковою.
Ч.3 ст. 54 КПК України, на яку посилався в ухвалі суд, дійсно передбачає заборону прийняття від обвинуваченого відмови від захисника у тих випадках, коли участь останнього є обов`язковою. У такому випадку, якщо обвинувачений відмовляється від захисника та не залучає іншого, то захисник повинен бути залучений судом у порядку, передбаченому ст.49 КПК, для здійснення захисту за призначенням.
Як вбачається із клопотання ОСОБА_7 та його пояснень, він відмовився від правової допомоги призначеного захисника ОСОБА_6 на підставі неналежного, на його думку, виконання тим професійних обов`язків та фактично просив залучити іншого захисника або за призначенням, або надати йому можливість укласти угоду про правову допомогу самостійно.
За таких умов суд повинен був виконати вимоги ст.49 КПК України та залучити іншого захисника для здійснення захисту за призначенням.
У зв`язку з допущеними судом істотними порушеннями вимог КПК України, які полягають у обмеженні права обвинуваченого на вільний вибір захисника та права на ефективний захист та є такими, що унеможливили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегія суддів, на підставі ст.409,412 КПК України, вважає за необхідне скасувати вирок суду та призначити новий судовий розгляд.
Доводи апеляційної скарги прокурора про скасування вироку і через м`якість покарання колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вирок скасовується через істотні порушення вимог КПК, і питання про визначення розміру та виду покарання підлягає розгляду під час нового судового провадження по справі.

На підставі викладеного,керуючись 407,409,412 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та змінену апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Біловодського районного суду Луганської області від 31 березня 2017 року, яким ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 115 КК України, скасувати із призначенням нового судового розгляду.

Продовжити ОСОБА_7 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді