Провадження №: 1-кс/752/9793/17
У Х В А Л А
Прокурор надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, просив клопотання задовольнити з викладених підстав тапосилаючись на ч.2 ст. 172 КПК України, з метою виключення ризику відчуження або інших незаконних дій із майном, щодо якого подано клопотання про арешт майна, просив проводити розгляд клопотання без виклику власника майна громадянки ОСОБА_4 .
У зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та на підставі ч.4 ст.107 КПК України фіксування кримінального провадження в суді за допомогою технічних засобів не здійснюється.
Вивчивши клопотання, матеріали надані слідчому судді, прихожу до наступних висновків.
Досудовим розслідуванням встановлено, що Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» подано заяву про вчинене кримінальне правопорушення, а саме захоплення невідомими особами нежитлового приміщення, яке знаходиться в господарському віданні та на балансі підприємства, є власністю територіальної громади міста Києва віднесеного до сфери управління Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації.
Комунальне підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» стверджує, що жодних дій щодо передачі в орендне користування або продажу вищевказаного комунального майна не проводилось.
Однак, згідно акту обстеження нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 , які перебувають на балансі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», на момент обстеження зазначене нежитлове приміщення зачинено, не використовується. Над вікнами приміщення з фасадної сторони будинку знаходиться надпис: тел. 050-310-6997 оренда від власника, який балансоутримувачем не розміщувався.
Одночасно, згідно з реєстром речових прав на нерухоме майно нежитлове приміщення №9 (група приміщень з 1 по 29), загальною площею 575 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться в приватній власності у фізичної особи - ОСОБА_4 .
Для розкриття даного злочину та попередження можливості відчуження або інших незаконних дій з об`єктом нерухомого майна, виникла необхідність у арешті вищезазначеного майна.
Враховуючи, що предметом вказаного кримінального правопорушення є майно, яке перебуває на праві власності у громадянки ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, серія та номер: 1719, виданому 29.12.2016, ПН КМНО ОСОБА_5 (8513), незастосування заборони на використання майна, а також заборони розпоряджатися таким майном може призвести до його відчуження або інших незаконних дій із майном, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до вимог ч.3 ст.170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Відповідно до ч.2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна , яке не було тимчасово вилучене, може розглядатись без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч.2 ст. 167 КПК України, зокрема, є предметом кримінального правопорушення.
Частиною 4 ст. 170 КПК України передбачено, що заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Беручи до уваги наведене, вважаю, що прокурором доведено наявність достатніх підстав накладення арешту у відповідності до ст. 171 КПК України, а також те, що є достатні підстави вважати, що зазначене в клопотанні майно є предметом кримінального правопорушення.
На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 170-173, 175 Кримінального процесуального кодексу України,-
Клопотання задовольнити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: