Справа № 559/22/18
УХВАЛА
"09" лютого 2018 р. Дубенський міськрайонний суд Рівненської області
в особі судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Дубно обвинувальний акт до кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000105 від 21 грудня 2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 за ч.1 ст.366 КК України, -

встановив:
04 січня 2018 року з прокуратури Рівненської області до Дубенського міськрайонного суду було направлено обвинувальний акт до кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000105 від 21 грудня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.1 ст.366 КК України.

Ухвалою від 10.01.2018 року було призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого заявив клопотання в якому зазначив наступне. В порушення вимог Основного Закону та вимог ст.ст. 109,110, п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті не повністю викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, замість цього, обвинувальний акт фактично дублює повідомлення про підозру, що в свою чергу, є неприпустимим. Обвинувальний акт не містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (п.5 ч.2 ст. 291 КПК України). Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення. З наведеного, в тому числі випливає, що обвинувачення має бути викладено чітко і конкретно. В ньому має бути виписана як об`єктивна так і суб`єктивна сторона злочину. Тому враховуючи вищевикладене, просить обвинувальний акт у кримінальному провадженні №000010 за ч. 1 ст. 366 КК України повернути прокурору.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заперечив проти задоволення клопотання захисту про повернення обвинувального акту та вважає за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду, оскільки, клопотання є безпідставним та необґрунтованим, в обвинувальному акті формулювання обвинувачення є чітким, а саме: ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, а об`єктивною стороною дій останнього є використання підроблених документів.

Обвинувачений в підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника, просив повернути обвинувальний акт прокурору.

Вислухавши думку сторін, ознайомившись із обвинувальним актом та долученими до нього документами, суд дійшов висновку про повернення обвинувального акту прокурору, виходячи із наступних доводів.

Відповідно до ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:

1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;

2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу;

3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу;

4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження;

5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру;

6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Статтею 291 КПК України встановлено вимоги щодо змісту та форми обвинувального акта. Зокрема, обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складення та затвердження. До обвинувального акту додається: реєстр матеріалів досудового розслідування, цивільний позов, якщо він був заявлений, розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був заявлений під час досудового розслідування і реєстру матеріалів досудового розслідування.

Незважаючи на те, що загальна структура даного обвинувального акта відповідає вимогам закону, а його текст викладений офіційно-діловою мовою, суд погоджується, з доводами захисника, що правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання, у тому числі, і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення. Як зазначено в обвинувальному акті, ОСОБА_4 , обвинувачується в тому, що він, діючи умисно, будучи службовою особою Державного підприємства «Дубенське лісове господарство», на яку покладене виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, як на керівника структурного виробничого територіального підрозділу вказаного підприємства, цілком усвідомлюючи протиправність своїх дій, реалізуючи умисел на вчинення службового підроблення офіційних документів, що упродовж 2015 року, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин домовився із невстановленою особою про виготовлення та підписання офіційних документів щодо проведення лісозаготівельних робіт від імені фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 та достовірно знаючи, що останній не брав участі у проведенні таких робіт і не підписував офіційні документи щодо їх виконання, власноручно проставив у них свої підписи, підтверджуючи таким чином факти виконання зазначених робіт ніби то ФОП ОСОБА_6 . Після цього, усвідомлюючи, що вказані офіційні документи є підробленими, ОСОБА_4 подав їх для підпису та затвердження посадовим особам ДП «Дубенське лісове господарство». Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в іншому підробленні офіційних документів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України. Даний фактичний виклад обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, на думку суду є не конкретизованим та не чітким. Оскільки в обвинувальному акті не зазначені обставини про: час, місце вчинення кримінального правопорушення, спосіб, натомість, формулювання обвинувачення і виклад фактичних обставин, відображено у формі: «за невстановлених досудовим розслідуванням обставин домовився із невстановленою особою».

Частина 1 ст. 366 КК України передбачає кримінальну відповідальність за службове підроблення, яке полягає у складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, іншому підробленні офіційних документів.

Склад злочину, описаний у диспозиції ч. 1 ст. 366 КК України є формальним, і злочин визначається закінченим з моменту вчинення однієї із зазначених у ній дій, незалежно від того, чи спричинили ці дії які-небудь наслідки і чи був використаний службовий документ.

У зв`язку із не зазначенням місця вчинення кримінального правопорушення в обвинувальному акті, суд не має можливості перевірити дотримання вимог ст. 32 КПК України щодо територіальної підсудності, оскільки як вбачається із обвинувального акту ОСОБА_4 є жителем с.Бугаївка Радивилівського району Рівненської області, працює лісничим структурного виробничого територіального підрозділу лісгоспу, який діє на правах цеху - Радивилівського лісництва № З ДП «Дубенський лісгосп», а орган, що закінчував досудове розслідування є Управління СБ України в Рівненській області.

Верховний Суд України у своєму правовому висновку (постанова від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс16) наголосив, що виклад фактичних обставин злочину є надзвичайно важливим, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого злочину в суді та реалізації права на захист.

Суд вважає, що в силу очевидності, вказані недоліки, без їх завчасного усунення, є об`єктивною перешкодою для призначення судового розгляду.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, даний обвинувальний акт необхідно повернути прокурору для усунення очевидних виявлених недоліків, оскільки він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Керуючись ст. ст. 291, 314, 315 КПК України суд,-

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт до кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000105 від 21 грудня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.1 ст.366 КК України, разом з додатками - повернути прокурору прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 .
Ухвала про повернення обвинувального акта може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області протягом семи днів з дня оголошення ухвали.
Суддя: