Справа № 761/1523/18
Провадження № 1-кс/761/1334/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представників заявника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання директора ТОВ «ВКФ Фарби України» ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22.12.2017 року у справі № 761/46615/17 (провадження № 1-кс/761/29467/2017) в рамках кримінального провадження № 0004620, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 травня 2014 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України,
в с т а н о в и в:
18.01.2018 року на розгляд слідчого судді надійшло клопотання директора ТОВ «ВКФ Фарби України» ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22.12.2017 року у справі № 761/46615/17 (провадження № 1-кс/761/29467/2017) в рамках кримінального провадження № 0004620, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 травня 2014 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, в якій заявник просив суд скасувати арешт на земельну ділянку площею 0,9582 га та всі будівлі, що розташовані по вул. Українській, 6 в м. Києві, яка відповідно до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою Серія ЯЯ № 9080552 належить відокремленому структурному підрозділу Київський індустріальний коледж Київського національного університету будівництва і архітектури, із забороною розпорядження та використання такого майна, накладений вищевказаною ухвалою.

Як на підставу звернення до суду з клопотанням заявник посилається на положення ст. 174 КПК України та обґрунтовує його тим, що в рамках кримінального провадження № 0004620, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 травня 2014 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22.12.2017 року у справі № 761/46615/17 (провадження № 1-кс/761/29467/2017) було накладено арешт на земельну ділянку площею 0,9582 га. та всі будівлі, що розташовані по вул. Українській, 6 в м. Києві, яка відповідно до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою Серія ЯЯ № 9080552 належить відокремленому структурному підрозділу Київський індустріальний коледж Київського національного університету будівництва і архітектури, із забороною розпорядження та використання такого майна. На думку заявника, вказаний арешт є незаконним, оскільки при винесенні ухвали суд не дотримався положень ст. 170 КПК України, накладаючи арешт на вказану земельну ділянку, як на речовий доказ, не перевірив достатність підстав та доказів вважати, що це майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України і є саме речовим доказом та, як наслідок не належно не аргументував прийняте рішення.

У судовому засіданні представники заявника підтримали клопотання та просили його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Присутній у судовому засіданні слідчий ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував, вважаючи, що арешт накладено обґрунтовано та потреба в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження на даний час не відпала, оскільки ще триває досудове розслідування. При цьому, звертав увагу суду на те, що зазначене нерухоме майно відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, тобто є речовим доказом в рамках даного кримінального провадження. Окрім того зазначив, що на разі кримінальне провадження, в рамках якого було накладено арешт, об`єднано з іншим кримінальним проваженням за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні осіб, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22.12.2017 року у справі № 761/46615/17 (провадження № 1-кс/761/29467/2017) клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП України у місті Києві ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_7 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0004620, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 травня 2014 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, задоволено та накладено арешт на земельну ділянку площею 0,9582 га та всі будівлі, що розташовані по АДРЕСА_1 , яка відповідно до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою Серія ЯЯ № 9080552 належить відокремленому структурному підрозділу Київський індустріальний коледж Київського національного університету будівництва і архітектури, із забороною розпорядження та використання такого майна.

Так, у судовому засіданні встановлено, що ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0004620, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 травня 2014 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

При цьому, як вбачається зі змісту вказаних ухвал слідчих суддів, підставою для накладення арешту на земельну ділянку площею 0,9582 га та всі будівлі, що розташовані по вул. Українській, 6 в м. Києві, яка відповідно до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою Серія ЯЯ № 9080552 належить відокремленому структурному підрозділу Київський індустріальний коледж Київського національного університету будівництва і архітектури, із забороною розпорядження та використання такого майна є наявність розумних підозр вважати, що таке майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, зокрема є об`єктом кримінально протиправних дій, та може бути використано як доказ у кримінальному провадженні № 0004620, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 травня 2014 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

У свою чергу, слідчий суддя вважає обґрунтованими та такими, що повністю відповідають вимогам кримінального процесуального закону України, мотиви, які стали підставою для задоволення клопотання слідчого/прокурора та застосування такого обмежувального заходу як арешт майна. Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів доводи ухвали слідчого судді про накладення арешту на вищевказане нерухоме майно, в судовому засіданні встановлено не було. Твердження заявника, про те, що арештоване майно не може бути речовим доказом у даному кримінальному провадженні також не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Не було надано заявником і належних доказів, які б свідчили про те, що на даний час потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на земельну ділянку площею 0,9582 га та всі будівлі, що розташовані по вул. Українській, 6 в м. Києві, яка відповідно до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою Серія ЯЯ № 9080552 належить відокремленому структурному підрозділу Київський індустріальний коледж Київського національного університету будівництва і архітектури, із забороною розпорядження та використання такого майна.

Слід зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не має процесуальних повноважень вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Тому твердження заявника та його представників з приводу того, що ТОВ «ВКФ Фарби України» та ДВНЗ «Київський індустріальний коледж» та їх посадові особи не причетні до обставин, з приводу яких відбувається досудове розслідування, не можуть бути предметом розгляду у даному провадженні.

Враховуючи викладене, слідчий суддя не знаходить достатніх підстав для задоволення клопотання директора ТОВ «ВКФ Фарби України» ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22.12.2017 року у справі № 761/46615/17 (провадження № 1-кс/761/29467/2017) в рамках кримінального провадження № 0004620, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 травня 2014 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 170, 173, 174, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:
У задоволенні клопотання директора ТОВ «ВКФ Фарби України» ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22.12.2017 року у справі № 761/46615/17 (провадження № 1-кс/761/29467/2017) в рамках кримінального провадження № 0004620, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 травня 2014 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, однак проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1