Справа № 522//2239317-К
Провадження № 1-КП/522//17

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 грудня 2017 року

Приморський районний суд м. Одеси у складі

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000315 від 16.08.2017 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Городківка Крижопільського району Вінницької області, громадянина України, українця, одруженого, маючого на утриманні малолітньої дитини, освіта середньо-спеціальна, працюючого пекарем команди постачання служби постачання Фрегату «Гетьман Сагайдачний» військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 (практична гавань), раніше не судимого

- у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 406 ч.2 КК України.

В С Т А Н О В И В
09 серпня 2017 року близько 20.00 годин ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її у військовому званні матрос, на посаді пекар команди постачання служби постачання військової частини НОМЕР_1 , знаходячись в пекарні служби постачання фрегату « ІНФОРМАЦІЯ_2 », пришвартованому на якорі до причалу Практичної гавані м. Одеса за адресою: АДРЕСА_2 , будучи невдоволеним ігноруванням його зауважень військовослужбовцем цієї ж частини матросом ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, у порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 50, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, бажаючи продемонструвати свою уявну перевагу над ним та утвердити власний авторитет у військовому колективі, з метою провчити вказаного військовослужбовця, порушив статутні правила взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що виявилось у вчиненні іншого насильства до матроса ОСОБА_4 , завдав останньому один удар відкритою долоню лівої руки в область правого вуха, що заподіяло йому фізичний біль, фізичні й моральні страждання та відповідно до висновку експерта № 2194 від 29.09.2017 тілесні ушкодження у вигляді: посттравматична перфорація барабанної перетинки правого вуха, що відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ст. 406 ч.2 КК України за ознаками порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що виявилося у вчиненні іншого насильства, чим заподіяно легкі тілесні ушкодження.

25 листопада 2017 року, в ході досудового слідства між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 було укладено угоду про примирення, згідно якої, сторони примирилися між собою, та обвинувачений ОСОБА_5 повністю та беззастережно визнав свою провину у скоєному кримінальному правопорушенні, передбаченого ст. 406 ч.2 КК України.

Враховуючи те, що підозрюваним ОСОБА_5 вчинено злочин середньої тяжкості, особу підозрюваного: виключно позитивну характеристику за місцем служби, наявність на утриманні малолітньої дитини, а також наявність передбачених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та беззастережне визнання винуватості, сторони з урахуванням особи винного узгодили призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої ч.2 ст. 406 КК України, у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі та на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 58 КК України замість позбавлення волі строком на 1 (один) рік призначити ОСОБА_5 покарання у виді службового обмеження строком на 1 (один) рік з відрахуванням у дохід держави 10 (десять) відсотків із суми його грошового забезпечення.

На час відбування цього покарання ОСОБА_5 не може бути підвищено за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Крім того, згідно умов даної угоди, обвинуваченому ОСОБА_5 та потерпілому ОСОБА_4 роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 406 ч.2 КК України та підтримав вищезазначену угоду. При цьому пояснив, що він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, відтак просить затвердити угоду.

Обвинувачений ОСОБА_5 і потерпілий ОСОБА_4 підтвердили суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти затвердження судом угоди про примирення обвинуваченого ОСОБА_5 з потерпілим ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у проваджені щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Угода про примирення може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру.

Згідно вимог ст. 474 КПК України якщо угоди досягнуто, обвинувальний акт із підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язковою участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.

Відповідно до ст. 314 ч.3 п.1 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Дослідивши угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , суд переконавшись що, укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_4 , тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, встановивши правильне розуміння обвинуваченим та потерпілим змісту та наслідків укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України. А також перевіривши її на відповідність вимогам ч.3 ст.469, ст. 471 КПК України, суд вважає, що угода про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 від 25 листопада 2017 року відповідає вимогам КПК України та закону, дії обвинуваченого кваліфіковано вірно за ст. 406 ч.2 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, фактичні підстави для примирення, очевидна неможливість визнання взятих на себе умов угоди відсутня, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України, у зв`язку із чим, суд вважає, що угода підлягає затвердженню.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд відносить - виключно позитивну характеристику за місцем служби, наявність на утриманні малолітньої дитини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та беззастережне визнання винуватості.

Керуючись ст.ст. 314, 468 - 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Угоду про примирення, укладену 25 листопада 2017 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000315 від 16.08.2017 затвердити.

ОСОБА_5 визнати винним за ст. 406 ч.2 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 1 /одного/ року службового обмеження з відрахуванням у дохід держави 10 (десять) відсотків із суми грошового забезпечення.

На час відбування цього покарання ОСОБА_5 не може бути підвищеним за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Запобіжний захід ОСОБА_5 - не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1

28.12.2017