АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/52/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №623/5267/14-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.286 КК України
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 07 червня 2016 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.3 ст.286 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеним вироком,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженець м.Суми, громадянин України, не одружений, із
середньою освітою, працюючий по найму, який проживає за
адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, -
засуджений за ч.3 ст.286 КК України до 6 (шести) років позбавлення волі.
Вирішено питання про процесуальні витрати.
Вироком встановлено, що ОСОБА_7 11 вересня 2012 року, приблизно о 17 годині 10 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «ГАЗ-ПБ-3302», номерний знак НОМЕР_1 , рухався по автодорозі «Київ-Харків-Довжанський» зі сторони Довжанського у напрямку м.Харкова зі швидкістю не менш 73,9 км/годину.
На ділянці вказаної авто дороги 639 км + 600 м в Ізюмському районі Харківської області, де проводилися ремонтні роботи та діяли вимоги дорожнього знаку 3.29 «Правил дорожнього руху України», який обмежує допустиму швидкість руху до 50 км/годину, водій ОСОБА_7 на керованому ним транспортному засобі рухався зі швидкістю не менш 73,9 км/годину, чим порушив вимоги п.12.9.6 «Правил дорожнього руху України», згідно з якого «водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 (обмеження максимальної швидкості), 3.31 (зона обмеження максимальної швидкості)».
Водій ОСОБА_7 під час руху, при виникненні небезпеки у вигляді невстановленого слідством пішохода, який почав перетинати проїжджу частину справа наліво по напрямку руху його автомобіля, не вжив своєчасних заходів щодо зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не переконавшись в безпеці, змінив напрямок руху вліво, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ-11183, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 , чим порушив вимоги п.п.12.3 та 10.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яких: п.12.3 - «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»; п. 10.1 - «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».
Внаслідок дорожньо-транспортної події пасажири автомобілю ВАЗ-11183 ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , 2012 року народження, були смертельно травмовані. Причиною смерті ОСОБА_11 стала масована травма тіла несумісна з життям, а ОСОБА_12 - травма голови, яка супроводжувалась переломом кісток черепа, крововиливом під оболонки і в шлуночки головного мозку.
Також внаслідок дорожньо-транспортної події отримали тілесні ушкодження:
- водій ОСОБА_10 - середнього ступеню тяжкості у вигляді закритого перелому 8, 9,10 ребер справа, закритого перелому лобкової та сідничної кісток зліва, закритого перелому верхньої третини лівої ліктьової кістки з вивихом голівки променевої кістки, закритого перелом середньої та нижньої третин правих стегнових кісток, закритого перелому правого надколінка, закритого осколковий перелому нижньої третини обох кісток лівої гомілки;
- пасажир ОСОБА_13 - середнього ступеню тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я, у вигляді закритого перелому стегнової кістки, закритого перелому лобкової і сідничної кісток справа та сідничної кістки зліва, закритого перелому правої ліктьової кістки з вивихом голівки променевої кістки, закритого перелому ліктьового відростка зліва, та тяжкі тілесні ушкодження у вигляді гострої відкритої черепно-мозкової травми, забиття головного мозку, лінійних переломів лобової і скроневої кісток з права з переходом на основу черепа, іридоцикліту правого ока, забитої рани правої лобово-скроневої області, синця правої пері орбітальної області;
- пасажир ОСОБА_14 - середнього ступеню тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я, у вигляді закритого перелому лівої плечової кістки, забійної рани обличчя та правої кисті;
- пасажир ОСОБА_15 , 2007 року народження, середнього ступеню тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я, у вигляді закритої травми живота: удар-контузія селезінки, удару лівої нирки, закритого перелому обох кісток правого передпліччя в нижній третині із зсувом, та тяжкі тілесні ушкодження у вигляді лінійного перелому дуги 1-го шийного хребця зліва без зсуву.
Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_7 знаходилися в причинному зв`язку з подією та наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що спричинило тяжкі наслідки.
Ці дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.3 ст.286 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення внаслідок його м`якості, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_7 за ч.3 ст.286 КК України покарання у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Прокурор також вважає, що суд безпідставно не застосував до обвинуваченого додаткове покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки санкція ч.3 ст.286 КК України передбачає його як обов`язкове додаткове покарання.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, посилаючись на обставини в ній наведені, пояснення обвинуваченого та захисника, які вважали, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, обґрунтовано дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, а його дії правильно кваліфіковані за ч.3 ст.286 КК України.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 увчиненні інкримінованого йому правопорушення доведена зібраними у кримінальному провадженні доказами, наведеними у вироку, які не оспорюються апелянтом.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_7 просив залишити вирок без змін та відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

В обґрунтування своєї позиції він послався на добровільне часткове відшкодування потерпілим майнової та моральної шкоди, заподіяної злочином, вчинення злочину з необережності, а також просив врахувати його щире каяття у вчиненому, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання, страждає хронічним захворюванням.
Відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок стосовно ОСОБА_7 в межах поданої апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Санкція ч.3 ст.286 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3 років.

Як вбачається із матеріалів справи, суд першої інстанції, призначаючи покарання, не врахував положення п.1 ч.1 ст.65 КК України та призначив ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.286 КК України у виді позбавлення волі строком на шість років без обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, що не відповідає вимогам закону.

Крім того, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції зазначив, що враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, конкретні обставини справи,дані, що характеризують особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується.

Фактично поза увагою суду першої інстанції залишилися: допущений характер порушень обвинуваченим Правил дорожнього руху України щодо безпеки руху та виїзд на полосу для руху автомобілів у зустрічному напрямку, що внаслідок вчиненого злочину спричинена загибель двох осіб, в тому числі і малолітньої дитини, характер і тяжкість тілесних ушкоджень, внаслідок яких двом потерпілим заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження, та двом, в тому числі і малолітній дитині, тяжкі тілесні ушкодження внаслідок чого вони тривалий час лікувалися.

Отже, рішення суду про призначення ОСОБА_7 покарання у виді шести років позбавлення не можна вважати обґрунтованим і таким, що відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, і через його м`якість не є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого.

Зазначені обставини, відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.420 КПК України, є підставою для скасування вироку в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , колегія суддів враховує відсутність обставин, які обтяжують покарання, в якості обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, визнає вчинення правопорушення вперше, часткове добровільне відшкодування потерпілим майнової та моральної шкоди, заподіяної злочином.

Дані про особу ОСОБА_7 свідчать про те, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким характеризується задовільно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, страждає хронічним захворюванням.
Наряду з цим, колегія суддів враховує ступень тяжкості та характер вчиненого злочину, а саме характер порушення обвинуваченим Правил дорожнього руху України, ставлення до вчиненого і його наслідків, характер і тяжкість тілесних ушкоджень спричинених потерпілим, спричинення загибелі двох осіб, в тому числі і малолітньої дитини.

Колегія суддів також враховує, що тривалий час права потерпілих не поновлені і вони, в тому числі і малолітня дитина, потребують тривалого лікування.

Наведені обставини, відповідно до положень ст.65 КК України, дають колегії суддів підстави призначити обвинуваченому покарання, передбачене санкцією ч.3 ст.286 КК України, у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, і саме таке покарання буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, п.2 ч.1 ст.420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 07 червня 2016 року стосовно ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати і постановити свій вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.286 КК України сім років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на три роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з дня фактичного затримання.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий суддя

Судді: