Справа № 346/3645/17
Провадження № 1-кп/346/87/18
УХВАЛА

16 березня 2018 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі головуючого судді: ОСОБА_1
з участю: секретаря: ОСОБА_2
прокурора: ОСОБА_3 ,
потерпілих: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
представників потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,
обвинуваченого: ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 146 КК України, суд, -
В С Т А Н О В И В:
В Коломийському міськрайонному суді Івано-Франківської області перебуває на розгляді кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 146 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , терміном на 60 днів, про що подав письмове клопотання.

Крім того, представники потерпілих, цивільних позивачів: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 адвокати: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулися до Коломийського міськрайонного суду з клопотанням про накладення арешту на нерухоме та рухоме майно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 в межах ціни позову на суму 606150 гривень. В клопотанні зазначено, що у кримінальному провадженні №346/3645/17 потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди на загальну суму 458500 гривень, а потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди на загальну суму 120650 гривень. Вказують, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Просять суд накласти арешт на нерухоме та рухоме майно ОСОБА_9 в межах ціни позову на суму 606150 гривень.

Заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з положеннями п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При вирішенні клопотання про продовження строку тримання під вартою суд враховує, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, а також існування вказаних стороною обвинувачення ризиків, адже судовий розгляд ще не завершено, існують ризики, зазначені у статті 177 КПК України, які враховувались при обранні та продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому суд вважає за необхідне продовжити по відношенню до обвинуваченого ОСОБА_9 строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інший запобіжний захід, зокрема більш м`який запобіжний захід, не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України, а саме таким ризикам як: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

За наведених обставин, строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого слід продовжити.

Крім того, відповідно до ст. 170 КПК УЦкраїни, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
За п. 4 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження (ч. 6 ст. 170 КПК України).
Частина 10 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Як вбачається із матеріалів справи, до обвинуваченого ОСОБА_9 потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди на загальну суму 458500 гривень, а потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди на загальну суму 120650 гривень.
Отже, суд вважає, що заявлене клопотання про арешт майна частково обгунтоване, та таке, що підлягає до часткового задоволення, і з метою забезпечення відшкодування шкоди, цивільних позовів, суд приходить до висновку, що клопотання слід задовольнити частково та накласти арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_9 в межах ціни позовів, тобто 579150 гривень.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 170, 172, 173,177, 178, 183, 331, 369-372 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, до 15 травня 2018 року.

Клопотання про накладення арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково. Накласти арешт на майно, а саме: рухоме та нерухоме майно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , в межах ціни позовів на суму 579150 гривень, в решті клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає та підлягає негайному виконанню.

Головуючий суддя ОСОБА_1