ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/890/17
1-кс/0187/314/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2017 р. смт. Петриківка
Слідчий суддя Петриківського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , роз глянув клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000453 від 28.08.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України, за участі прокурора ОСОБА_5 , третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_4 , його представника: адвоката ОСОБА_6 , перевіривши надані матеріали, -

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах власника арештованого майна ОСОБА_4 про скасування арешту, в якому адвокат просить скасувати арешт, накладений на автомобіль марки «КАМАЗ 5511», державний знак НОМЕР_1 та зобов`язати слідчого повернути даний автомобіль на відповідальне зберігання ОСОБА_4 .

Своє клопотання адвокат мотивує тим, що ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 31.08.2017 накладено арешт на тимчасово вилучене майно свідка ОСОБА_4 , а саме на автомобіль марки «КАМАЗ 5511» державний номерний знак НОМЕР_1 та на свіжоспиляну деревину, яка перебуває у кузові вказаного вантажного автомобіля.

Не погоджуючись з обґрунтованістю ухвали суду адвокат зазначає, що ОСОБА_4 повідомлення про підозру не оголошувалось та допитано його в якості свідка, а отже відносно нього не може бути прийнято ухвалу про арешт майна. Крім того, під час досудового розслідування слідчому надано накладну на придбання ОСОБА_7 в ПП ОСОБА_8 деревини, яку перевозив ОСОБА_4 , що ставить під сумнів обґрунтованість підозри, до того ж слідчим не надано жодних доказів, що автомобіль «КАМАЗ 5511» є речовим доказом в справі. Огляд та вилучення автомобіля відбулося без присутності його власника ОСОБА_4

27.08.2017 оглянуто автомобіль «КАМАЗ 5511» та належним чином зафіксовано всі обставини, які мають значення для кримінального провадження, у зв`язку з чим в необхідності зберігання вказаного майна на території Петриківського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області немає потреби, тим самим і не має потреби в накладенні арешту на вищевказаний автомобіль, який належить на праві власності ОСОБА_4 .

На теперішній час органами досудового розслідування не вжито всіх необхідних слідчих дій направлених на встановлення потерпілих у вказаному кримінальному провадженні, розміру збитків і всіх обставин правопорушення.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 підтримав подане до суду клопотання та зазначив, що на даний час досудовим розслідуванням не здобуто жодних доказів, які б підтверджували протиправне походження, деревини, яку перевозив ОСОБА_4 при цьому останній лише здійснював її перевезення на замовлення ОСОБА_7 . Продовження існування арешту протягом тривалого часу позбавляє ОСОБА_4 можливості отримувати дохід від підприємницької діяльності.

ОСОБА_4 підтримав подане до суду клопотання та зазначив, що він є приватним підприємцем та здійснює перевезення вантажів, при цьому у власності має лише автомобіля «КАМАЗ 5511». Стверджує, що позбавлення можливості користуватися таким автомобілем позбавляє його родину засобів на існування. Заперечує факт вчинення ним кримінального правопорушення та пояснив, що здійснював перевезення дров на замовлення ОСОБА_7 .

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечуючи проти клопотання адвоката зазначила, що досудовим розслідування проведено ряд слідчих дій направлених на встановлено обставин виявленого правопорушення, а саме: оглянуто місце події, де здійснено незаконну вирубку дерев, отримано покази свідків та представника потерпілого, встановлено розмір збитків з розрахунку виявленої в автомобілі Горяного деревини, що становить 3115 грн. Стверджує, що надана Горяним накладну на придбання дров є недопустимим доказом, оскільки вона не відповідає встановленій формі документа, який надає право на перевезення дров.

Суд, вислухавши учасників судового засідання і дослідивши надані матеріали кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступного:

З наданих суду матеріалів встановлено, що 27.08.2017 поліцейськими виявлено вантажний автомобіль марки «КАМАЗ» 5511 НОМЕР_1 , завантажений свіжоспиляною деревиною без відповідних документів. Того ж дня проведено огляд вказаного автомобіля, кузов якого повністю заповнено деревиною. В подальшому вказаний автомобіль та деревину постановою слідчого Петриківського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 від 28.08.2017 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником вантажного автомобіля марки «КАМАЗ 5511» державний номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_4 .

За клопотанням слідчого ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 31.08.2017 накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: на автомобіль марки «КАМАЗ 5511» державний номерний знак НОМЕР_1 належний ОСОБА_4 та на свіжоспиляну деревину, яка перебуває у кузові вказаного вантажного автомобіля.

Перевіряючи обставини щодо необґрунтованості накладення арешту на автомобіль «КАМАЗ 5511» на які посилається адвокат ОСОБА_3 та полягає в тому, що ОСОБА_10 є свідком в кримінальному провадженні 0000453, а тому до нього не можна застосовувати арешт майна та порушено процедуру накладення арешту, оскільки автомобіль «КАМАЗ 5511» вилучено без присутності його власника, суд вважає такі посилання такими, що не ґрунтуються на законі та фактичних обставинах справи, виходячи з наступного.

Положеннями статті 237 КПК України визначено, що з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи. При цьому, вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном. Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Положення ст. 170 КПК України передбачають, що арешт застосовується до майна, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Крім того, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Зі змісту ухвали Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 31.08.2017 вбачається, що арешт на автомобіль «КАМАЗ 5511» накладено, як на тимчасово вилучене майно, яке виявлене під час огляду місця події та на момент прийняття рішення про його арешт, суд виходив з наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявності всіх ознак речового доказу у вилученого автомобіля «КАМАЗ 5511», який має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному проваджені, що свідчить про достатню обґрунтованість прийнятого рішення про арешт майна.

Крім того, положеннями закону передбачено накладення арешту на майно будь-якої фізичної особи з метою забезпечення збереження речових доказів, якщо таке майно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 КПК України, при цьому особа, яка має процесуальний статус свідка, за такою процедурою не є виключенням.

Аналізуючи підстави для необхідності подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна в даному кримінальному провадженні, суд виходить з наступного.

Суд вважає, що існує обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про що свідчить запис в витязі з ЄРДР за № 0000453 за фактом незаконної порубки дерев за ознаками ст. 246 КК України.

При цьому незгода адвоката ОСОБА_3 з правовою кваліфікацією правопорушення та наявністю доказів підлягає перевірці під час досудового слідства.

Відповідно до положень ст. 170 КПК України метою арешту майна є позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, тобто збереження речових доказів.

Суд погоджується з позицією правоохоронних органів щодо відповідності автомобіля «КАМАЗ 5511» критеріям, зазначеним в статті 98 КПК України, як речового доказу в кримінальному провадженні, оскільки відповідно до матеріалів кримінального провадження, саме на даному автомобілі ОСОБА_4 перевозив свіжоспиляну деревину.

Однак, досудовим розслідуванням не надано суду беззаперечних доказів, що автомобіля «КАМАЗ 5511» слід відносити до знаряддя кримінального правопорушення.

За правилами ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Крім того, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Аналізуючи встановлені досудовим розслідування обставини, про які повідомлено під час судового засідання, суд приходить до висновку про припинення існування ризиків, які були підставою для попереднього застосування арешту автомобіля «КАМАЗ 5511», як речового доказу. Так, досудовим розслідуванням не надано суду жодних даних, які б свідчать про існування, на даний час, ризику можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження ОСОБА_4 автомобіля «КАМАЗ 5511», як речового доказу.

Крім того, за встановлених досудовим розслідуванням обставин, в тому числі розміру завданих кримінальним правопорушенням збитків (3115 грн.), не можна вважати виправданим подальше обмеження прав та інтересів ОСОБА_4 , яке полягає в позбавленні його можливості користуватися належним йому автомобілем та співрозмірним такого заходу з метою арешту.

Суд вважає, що припинення дії арешту на вказаний автомобіль жодним чином не створить перешкод досудовому розслідуванню та виконанню завдання кримінального провадження.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 99, 100, 131-132, 167-169, 170, 174, 309 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000453 від 28.08.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України, задовольнити.

Скасувати арешт автомобіль марки «КАМАЗ 5511» державний номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого Новомосковським відділом РЕР УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 28.08.2012, належить ОСОБА_4 .

Автомобіль марки «КАМАЗ 5511» державний номерний знак НОМЕР_1 , повернути власнику ОСОБА_4 .

Копію ухвали для виконання направити слідчому Петриківського відділення поліції Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_9 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1