05.01.2018 року м. Житомир
Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю представника ОСОБА_3
слідчого - ОСОБА_4
Заявник звернувся до суду з указаним клопотанням, мотивуючи свої вимоги тим, що ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира накладено арешт на автомобіль «Камаз» д.н.з. НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_6 .
Накладений слідчим суддею арешт вважає необґрунтованим, так як 16.08.2017 року поблизу с. Покостівка Житомирського району було здійснено огляд земельної ділянки під час якого виявлено та вилучено «МАН» та належний ОСОБА_6 автомобіль «Камаз» д.н.з. НОМЕР_1 . В свою чергу заявник ОСОБА_5 своє клопотання мотивує тим, що автомобіль «Камаз» д.н.з. НОМЕР_1 використовувався ним без будь-яких порушень чинного законодавства, а саме: з надання послуг з перевезення вантажів ДП «Червоноармійський лісгосп АПК» ЖОКАП «Житомироблагроліс» та ДП «Романівський лісгосп АПК» ЖОКАП «Житомироблагроліс», а вказана земельна ділянка використовувалась ОСОБА_5 за усною домовленістю, як місце тимчасового перебування автомобіля (стоянка) для проведення ремонтних робіт автомобіля, інший автотранспорт та деревина що перебували на зазначеній території заявнику не відомо.
Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з викладених у ньому підстав.
Слідчий в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки на даний час не проведені експертизи та зазначений автомобіль є речовим доказом.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Будь-яких доказів, щодо належності даного автомобіля заявником не надано.
Підставою накладення арешту на вказаний автомобіль є те, що оскільки він є матеріальним об`єктом, який зберіг на собі сліди злочину, є безпосереднім предметом вчинення кримінального правопорушення, та, будучи речовим доказом, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, і чим згідно ч. З ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).
Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
За правилами ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Частиною 1 ст. 174 КПК України визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
За наведених обставин, враховуючи, що майно, на яке накладено арешт, відповідаючи критеріям ст. 98 КПК України, є речовим доказом у кримінальному провадженні та безпосереднім предметом вчинення кримінального правопорушення і арешт на нього накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 17.08.2017 року обґрунтовано, а також необхідність у накладенні арешту полягає в збереженні речових доказів, що передбачено ч. 2 ст. 170 КПК України, потреба у застосуванні арешту на вказаний автомобіль не відпала, тому підстав для скасування арешту не вбачається.
Керуючись ст. ст. 98, 170 -174, 309 КПК України, слідчий суддя,-
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1