Справа № 182/2372/16-к
Провадження № 1-кп/0182/37/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.01.2018 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.03.2016 за № 0000766 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Марганець Дніпропетровської обл., громадянина України, який не має місця реєстрації, мешкає без реєстрації в АДРЕСА_1 , не працює, з освітою 9 кл., неодружений, раніше судимий:
1)24.04.2008 Томаківським районним судом за ч.1 ст. 286 КК України до обмеження волі на строк 4 р., на підставі ст.. 75 КК від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 р.;
1)20.01.2009 Марганецьким міським судом за ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 190 , ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК до 5 р. 1 міс. позбавлення волі;
3) 11.11.2015 Нікопольським міськрайонним судом за ч.2 ст. 297 КК України до 4 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 297 КК України
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
встановив:
Обвинувачений ОСОБА_3 5 лютого 2016 року приблизно о 23.00 год. з метою таємного викрадення металевих виробів, які знаходились на місці поховання, прийшов на територію кладовища, що розташоване по вул. Папаніна в с. Шолохове Нікопольського району Дніпропетровської області, де, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, нехтуючи моральними засадами суспільства в частині поваги до померлих та місць їх поховання, діючи умисно повторно із корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, а також, те, що його злочині дії ніхто не бачить, таємно, шляхом вільного доступу витяг руками з-під надгробної плити на місці поховання ОСОБА_5 , 2 металеві труби, що слугували опорами для надгробної плити, довжиною по 1,5 м вартістю 111 грн. кожна на загальну суму 222 грн., спричинивши родичам померлого моральні страждання. У подальшому викраденим розпорядився на власний розсуд.
Крім того, 6 лютого 2016 року приблизно о 23.00 год. ОСОБА_3 , з метою таємного викрадення металевих виробів, які знаходились на місці поховання, прийшов на територію кладовища, що розташоване по вул. Папаніна в с. Шолохове Нікопольського району Дніпропетровської області, де, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, нехтуючи моральними засадами суспільства в частині поваги до померлих та місць їх поховання, діючи умисно повторно із корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, а також, те, що його злочині дії ніхто не бачить, таємно, шляхом вільного доступу витяг руками з-під надгробної плити на місці поховання ОСОБА_6 2 металеві труби, що слугували опорами для надгробної плити, довжиною по 1,5 м вартістю 111 грн. кожна на загальну суму 222 грн., спричинивши родичам померлого моральні страждання. У подальшому викраденим розпорядився на власний розсуд.
Також, 7 лютого 2016 року, приблизно о 23 год. ОСОБА_3 , з метою таємного викрадення металевих виробів, які знаходились на місці поховання, прийшов на територію кладовища, що розташоване по вул. Папаніна в с. Шолохове Нікопольського району Дніпропетровської області, де, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, нехтуючи моральними засадами суспільства в частині поваги до померлих та місць їх поховання, діючи умисно повторно із корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, а також, те, що його злочині дії ніхто не бачить, таємно, шляхом вільного доступу витяг руками з-під надгробної плити на місці поховання ОСОБА_7 2 металевих швелери, що слугували опорами для надгробної плити, 14 см X 5,8 см, довжиною по 1,5 м вартістю 129 грн. кожен на загальну суму 258 грн., спричинивши родичам померлої моральні страждання. У подальшому викраденим розпорядився на власний розсуд.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.3 ст. 297 КК України як незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, вчинене повторно з корисливих мотивів.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю і показав суду, що він деякий час проживав в с. Шолохове зі співмешканкою. Вона тяжко захворіла й на її лікування були потрібні гроші. Взимку у селі роботи не було, тому він вирішив викрадати на кладовищі з могил металеві вироби й здавати на металоприймальний пункт. Взимку 2016 р., точної дати він не пам`ятає, з цією метою у нічний час приблизно о 23 год. він прийшов на кладовище в с. Шолохове. Знайшов могилу, з якої легко можна було витягти металеві труби, які слугували опорами для надгробної плити та руками витяг ці труби. На наступний день вранці здав ці труби на пункт приймання металу. Ввечері знову прийшов на кладовище й знову таким же чином викрав 2 металеві труби. Так само зробив й наступного дня. За весь метал він отримав приблизно 400 грн. У вчиненому він розкаюється, вчинив злочин, т.я. йому були потрібні гроші на лікування співмешканки, всі отримані кошти він використав на ліки. Просить не позбавляти його волі, дати можливість виправитися.
Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилися, але надали заяви про розгляд справи без їх участі, цивільні позови заявляти не бажають.
У зв`язку з визнанням вини, оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, інші докази у порядку ч.3 ст. 349 КПК України не досліджувалися. При цьому судом було роз`яснено, що в цьому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини, які не досліджувалися, в апеляційному порядку.
Таким чином, суд вважає, що винуватість обвинуваченого повністю доведена.
Дії обвинуваченого мають правильну правову кваліфікацію за ч.3 ст. 297 КК України як незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, вчинене повторно з корисливих мотивів.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч.2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги ст.. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до середньої тяжкості; обставини справи; особу винного, який не має сім`ї, не працює, вчинив новий злочин у період звільнення від покарання за аналогічний злочин з випробуванням.
За місцем проживання обвинувачений характеризуються посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК суд вважає щире каяття, часткове відшкодування шкоди обставиною, що пом`якшує покарання, суд не визнає, оскільки шкода відшкодована не добровільним діями обвинуваченого. Обставини, що обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, - відсутні.
Враховуючи все вищезазначене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, у виді позбавлення волі.
Ураховуючи всі обставини справи, особу винного, суд не знаходить підстав для застосування ст. 69, 75 КК України.
Невідбута частина покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду від 11.11.2015 відповідно до ч.1 ст. 71 КК України підлягає частковому приєднанню до призначеного за цим вироком покаранню з урахуванням положення п.п. б) п. 1) ч.1 ст. 72 КК України, відповідно до якого одному дню позбавлення волі відповідають два дня обмеження волі.
Цивільні позови не заявлені.
Строк дії запобіжного заходу домашнього арешту скінчився.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Речові докази: металеві труби, які передані під розписку на зберігання потерпілій ОСОБА_10 залишити в користуванні потерпілої.
На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч.3 ст. 297 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ч.1 ст.. 71 КК України до призначенного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду від 11.11.2015, перевівши невідбуту частину покарання на підставі п.п. б) п. 1) ч.1 ст. 72 КК України, відповідно до якого одному дню позбавлення волі відповідають два дня обмеження волі й остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 міс.
Строк дії запобіжного заходу домашнього арешту скінчився.
Строк покарання рахувати з моменту фактичного затримання.
Цивільні позови не заявлені.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Речові докази: металеві труби, які передані під розписку на зберігання потерпілій ОСОБА_10 залишити в користуванні потерпілої.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської обл. протягом 30 днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити сторонам кримінального провадження.

Суддя: ОСОБА_1