Провадження №1-кп/523/957/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2017 року

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

в присутності обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт від 18.12.2017 року й додані до нього документи у кримінальному провадженні №0001790, внесеному до ЄРДР 22.10.2017 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Хомутовка Глухівського району Сумської області, українця за національністю, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, зі слів перебуваючого у цивільному шлюбі та маючого на утриманні повнолітню дитину, працюючого за наймом камінчиком в ЖК «Одеські традиції», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не маючого судимості в силу ст.89 КК України,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а також цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі КУ «Міська клінічна лікарня №11» до зазначеного обвинуваченого, -

В С Т А Н О В И В:
20.12.2017 року на адресу Суворовського районного суду м.Одеси з Одеської місцевої прокуратури №4 надійшли зазначений обвинувальний акт й додані до нього документи за обвинуваченням ОСОБА_5 , які ухвалою судді від тієї ж дати призначені для розгляду в підготовчому судовому засіданні.
В зв`язку з неявкою в судове засідання потерпілого ОСОБА_6 , який належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового розгляду, але з відповідними заявами чи клопотаннями до суду не звертався, суд з метою дотримання розумності строків судового провадження і ураховуючи роз`яснення Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.10.2012 року «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», суд вирішив провести підготовче провадження за відсутністю вказаної особи.
З`ясувавши позицію прокурора ОСОБА_3 щодо можливості призначення до судового розгляду обвинувального акту або його повернення прокурору, яким до того подане письмове клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, а також заслухавши з цих же питань думку захисника ОСОБА_4 та вказаного обвинуваченого, які заперечували проти запропонованого прокурором вигляду запобіжного заходу та вказували на невірну кваліфікацію інкримінованих обвинуваченому діянь, дослідивши надані на розгляд суду відповідні процесуальні документи, суд дійшов наступних висновків.
Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має повернути прокурору обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
Положення ст.291 цього ж Кодексу встановлюють, що обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором, у випадку погодження з ним останнього, та у самому обвинувальному акті, наряду з іншим, повинні бути викладені: фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення, а за ч.4 цієї ж норми закону, до цього акту додаються реєстр матеріалів досудового розслідування, цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, розписки про отримання цих процесуальних документів відповідними особами, та надання до суду інших документів до початку судового розгляду забороняється
З огляду на ст.ст.110, 283 зазначеного Кодексу, всі рішення органів досудового розслідування, прокурора є процесуальними рішеннями, які оформлюються постановами та обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчинення кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відомості про що вносяться прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст.7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань, речей і документів, диспозитивність судового провадження, а згідно зі ст.2 цього Кодексу, завданнями кримінального провадження, наряду із захистом особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, є охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, застосування до них лише належної правової процедури.
За приписами ч.1 ст.337 вказаного Кодексу, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, а за змістом п.13 ч.1 ст.3 цього ж Кодексу, обвинуваченням є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленим цим Кодексом.
Проте, при складенні й погодженні наданого на розгляд суду обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_5 , ані слідчим СВ Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , ані прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 наведені вище вимоги закону дотримані не були, оскільки викладені у розглядуваному обвинувальному акті фактичні обставини й формулювання обвинувачення містять посилання на висновок судово-медичної експертизи з визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_6 (висновок №2822 від 04.12.2017 року), який перебуває в розпорядженні органу досудового розслідування та до початку судового розгляду кримінального провадження по суті розкриває сутність означеного доказу обвинувачення, а також суперечить положенням ч.ч.2, 4 ст.291 КПК України, відповідно, та у свою чергу свідчить про порушення принципів неупередженості суду і безпосередності дослідження судом доказів, що за переконанням суду, є неприпустимим.
Крім того, всупереч положенням ч.4 ст.291 КПК України, прокурором ОСОБА_3 до розглядуваного обвинувального акту не додано розписки підозрюваного ОСОБА_5 про отримання копії цивільного позову вказаного прокурора в інтересах держави в особі КУ «Міська клінічна лікарня №11», одночасно поданого до суду разом з обвинувальним актом у цьому ж кримінальному провадженні, що не надає суду можливості пересвідчитися у дотриманні вказаним прокурором наведених вимог закону.

Зазначені вище обставини у своєї сукупності суперечать принципам верховенства права й неупередженості суду, безпосередності дослідження ним доказів, закріплених в ст.ст.7, 8, 22, 23 КПК України та практиці Апеляційного суду Одеської області, викладених в ухвалах від 26.04.2017, 03.08.2017 року у провадженнях №№11-кп/785/332/17, 11-кп/785/467/17, відповідно.

Разом з цим, викладені обставини, а саме розкриття сутності доказів стороною обвинувачення до початку судового розгляду кримінального провадження по суті, що фактичне ставить сторону захисту в нерівноправне у зрівнянні зі стороною обвинувачення становище, суперечать принципам рівноправності та змагальності сторін під час судового розгляду, практиці Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч.2 ст.7 КПК України, підлягає обов`язковому застосуванню.

Так, Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Рожков проти РФ» від 31.10.2013 року, в якій були встановлені порушення п.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначив, що принцип «рівності зброї» у наданні сторонами своїх доказів, передбачає зрівнювання сторін не за кількісними ознаками наданих повноважень, а за процесуальним статусом в ході усього процесу, в тому числі і в суді, а також встановлює, що кожній зі сторін повинна бути надана розумна можливість представляти свою правову позицію, включаючи свої докази таким чином, щоб вона не була поставлена в значно менш вигідне становище ніж інша сторона.

Наряду з викладеним, означений цивільний позов прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , поданий в інтересах держави в особі КУ «Міська клінічна лікарня №11», має відповідати положенням ст.128 КПК України, в частині 3 якої встановлено обов`язок прокурора обґрунтовувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді, передбачених ч.4 ст.25 Закону України «Про прокуратуру» (далі - Закону).

Між тим, ст.25 цього Закону регламентує виключно питання нагляду прокурора за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство.

Як слідує з положень ч.2 ст.24 Закону, право подання цивільного позову у кримінальному провадженні надається прокурору, який бере в ньому участь.

Водночас, ст.23 Закону регламентовано підстави та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді при здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист її інтересів, у випадках та порядку, встановлених законом.

Так, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором в суді. Прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Відповідно до ч.ч.5, 7 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Особа, яка не пред`явила цивільний позов в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

За п.4 ч.4 ст.185 ЦПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017 року), позовна заява повертається, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Отже, оскільки зі змісту поданого до суду прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 в інтересах держави в особі КУ «Міська клінічна лікарня №11» цивільного позову не вбачається жодного обґрунтування можливого факту нездійснення або неналежного здійснення вказаною комунальною установою повноважень на звернення до суду з цивільним позовом, то слід визнати не підтвердженими підстави для представництва зазначеним прокурором в суді інтересів такої установи.
Викладені вище обставини невідповідності обвинувального акту від 18.12.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 вимогам ч.ч.2, 4 ст.291 КПК України та цивільного позову прокурора положенням ст.128 цього Кодексу, у контексті приписів ст.ст.2, 7, 9, 22, 23, 109-110, 283, 293 цього ж Кодексу, за своєю сукупністю, визнаються судом істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які фактично нівелюють принципи безсторонності та неупередженості суду, безпосередності дослідження ним під час судового розгляду кримінального провадження по суті доказів сторін, принципів їх рівноправності та змагальності, що унеможливлюють призначення до судового розгляду означеного обвинувального акту та цивільного позову прокурора у цьому ж кримінальному провадженні, а відтак єдиним можливим й законним судовим рішенням, уявляється повернення зазначеного акту та цивільного позову - прокурору Одеської місцевої прокуратури №4, для усунення протягом розумного строку виявлених судом недоліків.
Разом з цим, наведені вище доводи захисника ОСОБА_4 , підлягають належній перевірці й за наявності відповідних підстав усуненню разом з іншими виявленими судом недоліками обвинувального акту під час виконання органом досудового розслідування і Одеською місцевою прокуратурою №4 цієї ухвали.
Втім, приймаючи рішення по суті внесеного прокурором ОСОБА_3 письмового клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з нижчевикладеного.
Згідно з наданою прокурором копією ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м.Одеси від 17.11.2017 року ОСОБА_5 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ОСІ УДПтСУ в Одеській області, строк якого спливає 22.12.2017 року.
Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Стаття 177 вказаного Кодексу, встановлює, що наряду з іншим, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого чи свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
З положень ст.178 цього ж Кодексу слідує, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.
З огляду на п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Приймаючи до уваги сукупність викладеного та зважаючи на те, ОСОБА_5 не має реєстрації в м.Одесі чи в Одеській області та до затримання тимчасово проживав у гуртожитку в м.Одесі, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке у разі визнання його винним загрожує позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, в силу ст.89 КК України не має судимості, але раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, офіційно не працевлаштований, що обумовлює наявність передбачених ст.177 КПК України ризиків та на даний час жоден із більш м`яких запобіжних заходів до зазначеної особи не може запобігти цим ризикам, а відтак клопотання прокурора ОСОБА_3 , ураховуючи повернення обвинувального акту і додатків до нього, - підлягає частковому задоволенню, та виходячи з положень ч.3 ст.183 цього ж Кодексу, характеру і обставин інкримінованого зазначеному підсудному діяння, суд вважає недоцільним одночасно використовувати інститут застави, оскільки інкримінований злочин характеризувався застосуванням насильства.
Керуючись ст.ст.2, 3, 7, 8, 9, 22, 23, 128, 291, 293, 314-315, 369-372 КПК України, ст.185 ЦПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017 року), суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт від 18.12.2017 року й додатки до нього у кримінальному провадженні №0001790, внесеному до ЄРДР 22.10.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, разом із цивільним позовом, - повернути прокурору Одеської місцевої прокуратури №4, для усунення в розумні строки виявлених судом порушень вимог КПК України, викладених у мотивувальній частині ухвали.
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, у вигляді тримання під вартою, - задовольнити частково.
Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ОСІ УДПтСУ в Одеській області, строком до 22.01.2018 року, включно.
Копії ухвали направити для виконання прокурору Одеської місцевої прокуратури №4 та до ОСІ УДПтСУ в Одеській області, а також надати для відома іншим заінтересованим особам.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Судової палати по кримінальних справах Апеляційного суду Одеської області, протягом 7 днів з дня проголошення.

Суддя: ОСОБА_1