Провадження № 274/4627/17
УХВАЛА Провадження № 1-в/0274/888/17
І м е н е м У к р а ї н и
30.11.2017 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1
секретаря судового засідання . . . . . . . . ОСОБА_2
прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3
представника адміністрації . . . . . . . . . . ОСОБА_4
захисника . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5
засудженого . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за заявою про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженого
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яблучне Великописарівського району Сумської області, громадянина України, неодруженого, до засудження непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , до засудження раніше судимого: 1) 16.07.92 за ст.ст. 117 ч. 3, 215-3 ч. 2, 42 КК України 1960 р. до 5 років позбавлення волі; 2) 21.04.98 за ч. 1 ст. 196-1 КК України 1960 р. до 1 року позбавлення волі; 3) 12.01.99 за ст.ст. 140 ч. 2, 206 ч. 1, 42 КК України 1960 р. до 2 років позбавлення волі; 4) 30.09.03 за ст.ст. 185 ч. 2, 289 ч. 2, 70 КК України до 5 років позбавлення волі; 5) 08.09.11 за ч. 1 ст. 296 КК України до 160 годин громадських робіт,
ОСОБА_6 засуджений 12 серпня 2014 року Великописарівським районним судом Сумської області за ст.ст. 186 ч. 2, 75, 76 КК України на 4 роки позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Ухвалою Великописарівського районного суду від 12.06.15 звільнення від відбування покарання з випробуванням скасовано, засудженого направлено для відбування призначеного покарання.
Початок строку відбування покарання: 08.09.15; кінець строку: 08.09.19, ? строку покарання відбув 08.09.17.
Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з письмовою заявою про заміну покарання більш м`яким. В судовому засіданні засуджений свою заяву підтримав, вказав, що вину визнає, порушень режиму утримання не допускав, має заохочення, стягнень не має, працював, однак за 4 тижні до цього дня його зняли з виробництва з невідомих причин. Адміністрація не бажає його працевлаштовувати та застосовувати до нього заохочення.
Представник адміністрації виправного центру заяву засудженого не підтримав, охарактеризував ОСОБА_6 посередньо, вказав, що засуджений працював лише протягом короткого проміжку часу, мав одне заохочення, на даний час не працює, участі у суспільно-корисні праці не приймає і тому адміністрація вважає, що заміна покарання більш м`яким є недоцільною. Опитаний за клопотанням захисту начальник відділення соціально-психологічної служби засудженого ОСОБА_7 підтвердив пояснення представника адміністрації, вказав, що засудженого було відсторонено від роботи останнім часом, оскільки майстер виробництва, де був задіяний засуджений, вказав, що той ухиляється від роботи, хоча окремих рапортів про це не складалось.
Відповідно до досліджених матеріалів засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання в Райківській виправній колонії (№ 73) з 19.11.15 до 05.09.16 та з 29.09.16 до даного часу. За період відбування покарання характеризується посередньо: вину у скоєному злочині визнав, дотримується правомірних та ввічливих відносин з персоналом, виконує законні вимоги, хоча і формально, але займається у програмі виховного впливу, є охайним, був працевлаштованим протягом 1,5 місяців, за що один раз заохочувався, вимоги режиму не порушував, не притягувався до дисциплінарної відповідальності. Водночас на даний час не працевлаштований, не вбачає необхідності у виконанні робіт із благоустрою, не займається суспільно корисною працею.
Прокурор заперечив проти задоволення заяви засудженого, вказавши, що досліджені докази не вказують, що засуджений став на шлях виправлення.
Заслухавши засудженого, захисника, представників виправної колонії, прокурора, ознайомившись з матеріалами особової справи засудженого, суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою не довів, що став на шлях виправлення і його заява є передчасною.
Так, ОСОБА_6 відбуває покарання з 08.09.15 і до 2017 року працевлаштованим не був, бажання працевлаштуватись не виявляв. Лише за декілька місяців до настання строку, коли може бути застосована ст. 82 КК України, але за великий період до кінця строку покарання, виявив бажання працевлаштуватись, при цьому період його працевлаштування виявився нетривалим. Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. З досліджених доказів же вбачається, що ОСОБА_6 , хоча у 2017 році і працював протягом певного проміжку часу, за що одного разу заохочувався, вимог режиму додержується, не є злісним порушником, але протягом практично всього строку відбування покарання у виправних колоніях працевлаштований не був, за більш ніж два роки відбування покарання лише одного разу заохочувався. Сама по собі поведінка засудженого без порушень режиму утримання не є достатньою для доведення виправлення чи ставання на шлях виправлення і такою має бути поведінка кожного із засуджених.
На підставі викладеного та керуючись ст. 82 КК України, статтями 372, 537, 539 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня оголошення, а засудженим - в той же строк з дня отримання копії ухвали.
Головуючий - суддя ОСОБА_1