Справа № 487/6118/15-к
Провадження № 1-кп/487/40/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.10.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого - ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 , представника потерпілого - ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження №0002623 від 20.05.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, українця, з середньо - спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей не має, раніше судимого 21.11.2011 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 149, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст.309 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, 24.07.2014 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 125 КК України до штрафу у розмірі 510 грн., 24.04.2015 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, 10.06.2015 Апеляційним судом Миколаївської області покарання змінено та засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки, зареєстрованому: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 .

в скоєні злочину передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
19.05.2015 року, приблизно о 12-34 год. ОСОБА_4 знаходився разом з ОСОБА_7 на території промислової бази ТОВ "Артіль" ЛТД, яка розташована за адресою: м. Миколаїв, вул. Привокзальна площа, 3.
Перебуваючи за даною адресою, у вказаний час, у ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 виник спільний злочинний намір на заволодіння чужим майном.

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою у групі осіб з ОСОБА_7 таємно, шляхом вільного доступу, заволоділв майном ТОВ «Артіль» ЛТД а саме пилою марки «Makita» модель «LS 1040» вартістю 1 тисяча 460 грн.

Після чого утримуючи викрадене майно при собі, з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв ТОВ «Артіль» ЛТД матеріальний збиток на суму 1 тисяча 460 грн.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

На підставі ч.1 ст. 474 КПК України 12.10.2017 року до суду надійшла угода про примирення між представником потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 471 КПК України.

Відповідно до даної угоди представник потерпілого ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди, щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 .

Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинення кримінального злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбуття покарання звільнити з випробувальним терміном строком на 1 рік. Враховуючи ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 10.06.2015 року, якою ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді 3 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки. Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 вимоги п.1,2 ч.1 та п.2 ч.2 ст. 76 КК України
Угода містить посилання сторін на усвідомлення ними наслідків укладення і затвердження угоди, передбачених ст. 473 КПК України, а також наслідків невиконання угоди про примирення, що передбачені ст. 476 КПК України.

Сторони кримінального провадження просять затвердити вказану угоду.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору, для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
У судовому засіданні ОСОБА_4 просить затвердити угоду, в якій він беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про примирення, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження угоди про примирення, просив вказану угоду з потерпілою затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання.
Представник потерпілого ОСОБА_6 також просить затвердити угоду про примирення з обвинуваченим ОСОБА_4 і розуміє наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, підтвердив суду, що не має до підозрюваного матеріальних претензій. Матеріальну шкоду йому відшкодовано в повному обсязі.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Злочин, в скоєнні якого ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винним, згідно з вимогами ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди згідно зі ст. 66 КК України судом визнається як обставина, яка пом`якшує покарання.
Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Ознайомившись зі змістом угоди, перевіривши виконання вимог ст. 471 КПК України, вислухавши думку учасників кримінального провадження, переконавшись у добровільності волевиявлення сторін на укладення угоди, суд вбачає всі підстави для затвердження угоди та не вбачає процесуальних перешкод для її затвердження, оскільки її умови не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, не посягають на інтереси суспільства, не порушують нічиїх прав, свобод та інтересів, у суду немає підстав припускати неможливість її виконання обвинуваченим, наявні фактичні підстави для примирення, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним законом.
Перед затвердженням угоди про примирення суд переконався в тому, що обвинувачений розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України та укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Керуючись Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11.12.2015 року "Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угоди", статтями 314, 373, 374, 468, 469, 471, 474, 475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення від 12.10.2017 р., укладену між представником потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України.
Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди про примирення від 12.10.2017 року покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбуття покарання звільнити з випробувальним терміном строком на 1 рік. Враховуючи ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 10.06.2015 року, якою ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді 3 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 вимоги п.1,2 ч.1 та п.2 ч.2 ст. 76 КК України
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження вироку визначені ч.1 ст. 473 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1