Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/573/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.09.2017 року м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000027 від 26 січня 2016 року стосовно ОСОБА_8 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 травня 2017 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Омельник Онуфріївського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, пенсіонера, інваліда 3-ї групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_8 у строк відбування покарання, призначеного за даним вироком, зараховано строк його попереднього ув`язнення, а саме з 26 січня 2016 року по день набрання вироку законної сили, з розрахунку один переднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалено про стягнення з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_10 - 10000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:
Суд визнав винним та засудив ОСОБА_8 за умисне вбивство ОСОБА_11 при слідуючих обставинах.

Так, 25 січня 2016 року, приблизно о 14.30 годині, під час спільного розпиття алкогольних напоїв у приміщенні літньої кухні власного домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , між ОСОБА_8 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та його співмешканкою ОСОБА_11 , у присутності ОСОБА_12 , на грунті особистих неприязних відносин виникла сварка, під час якої у ОСОБА_8 винник умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , не маючи будь-якої загрози для свого життя чи здоров`я, маючи можливість передбачати настання наслідків у виді смерті ОСОБА_11 , умисно наніс їй один удар кухонним ножем в область живота, в результаті чого ОСОБА_11 померла.

При судово-медичній експертизі у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у виді: різаної рани в правій надбрівній області, на лівій брові, садна кінчика носа і губ на рівні підборіддя, колото-різана рана в верхньому відділі живота, яка проникаюча в черевну порожнину з наскрізним пораненням шлунка брижі тонкого кишечника, різана рана в нижній третині плеча по передньо зовнішній поверхні, поверхнева різана рана перехідна в подряпини на тильній поверхні правої кисті, наскрізна колото-різана рана правого стегна входить на задньо зовнішній поверхні і виходить на передньо зовнішній поверхні, різана рана задньої поверхні правого стегна. Не проникаюча, поверхнева, колото-різана рана на задній поверхні грудної клітки, 2 синця округлої форми в нижній третині лівого передпліччя, 3 синця на розгинальній поверхні нижньої і середньої третини правого передпліччя. Садно на задній поверхні правого ліктьового суглоба. Синці м`яких покровів голови з боку внутрішньої поверхні в лобній ділянці зліва, лобно-тім`яної області, в тім`яно-скроневої області зліва і тім`яно-потиличної ділянки зліва. Внутрішньочеревний крововилив.

В апеляційній скарзі прокурор, який приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції, не оспорюючи фактичних обставин цієї справи, юридичну кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст. 115 КК України та правильність висновків суду щодо доведеності його винуватості, просить змінити вирок суду та призначити ОСОБА_8 покарання у виді 10 років позбавлення волі, вказуючи на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а також його особі.

В апеляційній скарзі та доповненнях обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд в іншому складі суду, вказуючи на відсутність у нього наміру та умислу на умисне позбавлення життя його співмешканки ОСОБА_11 , а також об`єктивних даних та достовірних доказів, які б свідчили про доведеність його винуватості в умисному вбивстві.

Крім того, ОСОБА_8 стверджує, що потерпіла ОСОБА_11 була психічно неврівноваженою особою, схильною до самогубства і, перебуваючи у стані сильного алкогольного сп`яніння сама спричинила собі рану живота, що він сам надавав їй першу медичну допомогу, викликав швидку допомогу та повідомив поліцію.

Вважає, що суд при розгляді справи допустив неповноту та необ`єктивність у з`ясуванні дійсних обставин цієї справи, не звернув уваги на показання свідка ОСОБА_13 , яка пояснила, що бачила потерпілу ОСОБА_11 без будь-яких порізів на обличчі, що він алкогольні напої не вживає, у зв`язку з тяжкими хворобами.

На думку обвинуваченого ОСОБА_8 судове слідство проведено поверхово, докази зібрані з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та його права на захист.

Заслухавши доповідача, в дебатах прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу, у зв`язку з її невідповідністю вимогам КПК, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає задоволенню, а апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає за таких підстав.

Згідно ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію (Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод) та практику Суду (Європейського суду з прав людини) як джерело права.

При розгляді кримінальних справ суд має суворо додержуватись закріплений у ч.1 ст. 62 Конституції принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

При цьому неприпустимо покладати на обвинуваченого (підсудного) доведення своєї невинуватості.

Згідно вимог ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на слідчого, прокурора.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі № 4291498 «Капо проти Бельгії» від 13.01.2005 року, тягар доказування винуватості лежить на стороні обвинувачення.
У п. 146 справи «Барбера, Мессегуэ и Джабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.
При цьому, як вимагає п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній частині вироку зазначаються, зокрема, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою.
Зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону України судом першої інстанції порушено.
Так, в описовій частині оскаржуваному вироку суд, посилаючись на висновок судово-медичної про характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень не вказав причину смерті потерпілої ОСОБА_11 , тобто не встановив наявність або відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діянням обвинуваченого та наслідком, що є обов`язковою умовою для встановлення умислу ОСОБА_8 про навмисне вбивство.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим.

Виходячи зі змісту вказаної норми закону, вирок є обґрунтованим, якщо він ухвалений на матеріалах, повністю зібраних, всебічно досліджених і правильно оцінених судом, а висновки суду про подію злочину та про винуватість обвинуваченого у його вчиненні з достовірністю випливають з матеріалів справи.

Для цього у вироку повинні бути проаналізовані і оцінені всі розглянуті в судовому засіданні докази, які як підтверджують висновок суду, так і спростовують його.

Проте, ці вимоги закону під час розгляду даної справи судом не виконані.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, тобто такі порушення вимог Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, згідно ст. 412 КПК України є такі порушення цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

З обсягу та характеру фактичних обставин цієї справи, колегія суддів вважає, що досудове розслідування в даній справі не ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розслідуванні, на що суд першої інстанції під час розгляду справи уваги не звернув, належної та об`єктивної оцінки зібраним в справі доказам, з точки зору їх допустимості та повноти не дав, вимог ст. 6 Конвенції щодо справедливого судового розгляду не дотримався.

Крім того, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про відсутність в матеріалах кримінального провадження прямих, належних та допустимих доказів доведеності його винуватості, неконкретність та надуманість пред`явленого йому обвинувачення в умисному протиправному заподіянні смерті потерпілій ОСОБА_11 , суд взагалі нічим не спростував, обмежившись формальним посиланням на письмові докази, що на думку колегії, є порушенням права на захист.

Більш того, суд лише перерахував у вироку письмові докази, на яких грунтується версія обвинувачення, однак не дав кожному з них належної та об`єктивної оцінки, не розкрив зміст процесуальних документів, при цьому зазначив, що вони підтверджують вину ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого йому злочину.

Відповідно до Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року «Про судову практику забезпечення права на захист у кримінальному провадженні» забезпечення обвинуваченому права на захист згідно зі ст. 129 Конституції України є основною засадою судочинства.

Таким чином, колегія суддів вважає, що під час досудового розслідування та судового розгляду право обвинуваченого ОСОБА_8 на захист порушено, а вимоги кримінального процесуального закону України при ухваленні вироку не дотримані.

Наведені порушення вимог кримінального процесуального закону відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 412 КПК України є істотними, оскільки перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а тому вирок суду першої інстанції підлягає безумовному скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді, який ухвалив вирок, але в іншому складі суду.

У зв`язку із скасуванням вироку суду через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону і призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів не входить у вирішення питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірності або недостовірності доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 слід залишити тримання під вартою.

Встановлена колегією суддів неповнота є системною, що свідчіть про однобічність розгляду судом першої інстанції даного кримінального провадження.

Вказані порушення закону, а отже і подальшу оцінку доказів з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, не можливо усунути під час апеляційного перегляду даного кримінального провадження, навіть шляхом проведення повного дослідження всіх доказів по справі, оскільки у такому разі буде порушено принцип інстанційності судової системи та право учасників кримінального провадження на оскарження процесуальних рішень ( ст.24 КПК України).

Під час судового розгляду даного кримінального провадження, суду першої інстанції слід всебічно, повно та неупереджено розглянути його та дослідити доводи апеляційних скарг, під час ухвалення вироку не допустити виявлені недоліки та ухвалити вмотивоване, законне і справедливе судове рішення, надавши оцінку всім доказам, дослідженим під час судового розгляду.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 34 КПК України з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального судочинства, колегія суддів вважає можливим та необхідним направити дане кримінальне провадження на розгляд до Гайворонського районного суду Кіровоградської області.

Таким чином, істотні порушення вимог кримінального та кримінального процесуального закону, відповідно до ст. 415 КПК України є підставою для призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 410-412, 415, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - задовольнити, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 травня 2017 року в кримінальному провадженні № 0000027 від 26 січня 2016 року стосовно ОСОБА_8 за ч.1 ст. 115 КК України - скасувати та призначити новий судовий розгляд в Олександрійському міськрайонному суді Кіровоградської області.

Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 продовжити на 30 днів, а саме до 28 жовтня 2017 року.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2 .