Справа № 274/4657/17
Провадження № 1-в/0274/553/17
ВИРОК
І м е н е м У к р а ї н и
05.12.2017 року. року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання. . . . . . . . . . ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 274/4657/17 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Верхівськ Ровенського району Ровенської області, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, незаміжньої, офіційно не працюючої, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за ст. 198 КК України,

за участі прокурора . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4

захисника . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5

обвинуваченої . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

Прокурор відділу ювенальної юстиції прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 та підозрювана ОСОБА_3 уклали угоду про визнання винуватості, відповідно до якої 04 березня 2017 близько 03 год. 00 хв. троє осіб, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження, поблизу будинку № 3 по вул. Степана Бандери в м. Житомирі із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, відкрито викрали у ОСОБА_6 належне останньому майно, а саме: мобільний телефон «One plus one» моделі А0001 з картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», наручний годинник «Моторола 360», срібний ланцюжок з хрестиком, портмоне зі шкіри з грошовими коштами в сумі 130 гривень, банківські картки банків «Сбербанк Росії» і «ПриватБанк» та перепустку на ім`я ОСОБА_6 , які матеріальної цінності для потерпілого не представляють, заподіявши йому тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

У цей же день 04 березня 2017 року близько 12 год. 00 хв. особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, перебуваючи у спільно орендованій із ОСОБА_3 квартирі, що за адресою: АДРЕСА_2 , передав останній мобільний телефон «One plus one» моделі А0001, який належить ОСОБА_6 , та повідомив їй про необхідність реалізувати його до ломбарду, оформивши угоду на своє ім`я.

Достовірно знаючи про спосіб набуття особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, мобільного телефону «One plus one» моделі А0001, ОСОБА_3 погодилась на його збут, після чого 08 березня 2017 року близько 16 год. 00 хв., пред`явивши паспорт громадянина України на своє ім`я, реалізувала вищевказаний мобільний телефон ПП ОСОБА_7 в приміщенні майстерні останнього за адресою: АДРЕСА_3 , отримавши за його збут грошові кошти в сумі 2300 гривень, які цього ж дня віддала особі, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження.

Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , передбачена ст. 198 КК України - заздалегідь не обіцяний збут майна, завідомо одержаного злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.
02 листопада 2017 року між прокурором відділу ювенальної юстиції прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості, згідно з якою сторони визнають доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_3 за ст. 198 КК України і з врахуванням її позитивних характеристик узгоджують покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї відповідно до положень п.п. 1, 2 ст. 76 КК обов`язки. ОСОБА_3 зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Вирішуючи питання про відповідність цієї угоди вимогам КПК України та закону, суд враховує наступне.

Відповідно до п. 1) ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 12 КК України злочин, передбачений ст. 198 КК України є злочином середньої тяжкості, провадження не здійснюється щодо юридичної особи та у провадженні не бере участь потерпілий, тобто сторони при укладенні угоди дотримались вимог ч. 4 ст. 469 КПК України.

Не встановлено і порушень вимог ч. 5 ст. 469 КПК України, оскільки угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_3 про підозру (06.09.17) і до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Сторонами дотримано вимоги положень ст. 472 КПК України і в угоді у відповідності до цих вимог зазначено сторони, сформульовано підозру та її правову кваліфікацію із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність (ст. 198 КК України), істотні для кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваною винуватості у вчиненні злочину, зазначено узгоджене покарання та згоду підозрюваної на призначення покарання із звільненням від його відбування, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначено дату її укладення і вона скріплена підписами сторін.

Укладення угоди між прокурором та підозрюваною є добровільним, на чому наголосили сторони в судовому засіданні.

Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та закону, в тому числі правова кваліфікація злочину, скоєного ОСОБА_3 не є більш тяжкою, ніж це передбачено у ч. 4 ст. 469 КПК України

Не встановлено невідповідності інтересам суспільства умов угоди та ці умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб.

Підстав вважати, що укладення угоди про визнання винуватості не було добровільним у суду немає.

ОСОБА_3 заявила, що вона цілком розуміє наслідки угоди.

Очевидної неможливості виконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань - не вбачається.

Для визнання винуватості ОСОБА_3 наявні фактичні підстави.

Узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Прокурор, захисник, обвинувачена ОСОБА_3 висловили одностайну думку про затвердження угоди про визнання винуватості. Обвинувачена вказала, що фактичні обставини обвинувачення, як вони зазначені в угоді, відповідають дійсності.

Цивільний позов у провадженні не пред`явлено.

Дані про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.

Приймаючи до уваги призначене покарання, поведінку ОСОБА_3 при проведенні досудового розслідування, підстав для застосування щодо неї запобіжного заходу, не вбачається.

Керуючись статтями 373-374, 469, 472, 474-475 КПК України, суд

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 02 листопада 2017 року між прокурором відділу ювенальної юстиції прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_3 , прийнявши рішення про винуватість ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 198 КК України, та призначивши їй узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням протягом 1 (одного) року іспитового строку, якщо вона протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі пунктів 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком законної сили щодо обвинуваченої ОСОБА_3 запобіжний захід не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд. При цьому вирок може бути оскаржений обвинуваченою виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначене покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення їй наслідків укладення угоди, а прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1