Справа № 183/6223/17
№ 1-кп/183/486/18
В И Р О К
іменем України
14 березня 2018 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0002179 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Перещепине, Новомосковського району, Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, має на утриманні дитину 2008 р.н., з повною середньою освітою, працюючого трактористом ТОВ «Дзержинського», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
представника потерпілої ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_7
в с т а н о в и в:
16 травня 2016 року о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , знаходився на території домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить потерпілій ОСОБА_5 , де між ОСОБА_3 і ОСОБА_5 виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , 16 травня 2016 року о 17 годині 30 хвилин, знаходячись за вищезазначеною адресою, діючи умисно, наблизився до ОСОБА_5 та схопив останню за волосся, після чого штовхнув на землю та наніс ОСОБА_5 два удари кулаками рук в область обличчя та голови, два удари кулаками рук по тулубу і два удари ногою по тулубу.
В результаті умисних дій ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у виді струсу головного мозку, забою м`яких тканин накололо правого ока, синців навколо правого ока, на правій щоці, шиї, саден на лівій щоці, в правій передвушній області, лівому колінному суглобі, які у своїй сукупності відносяться до легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, підтвердив, що зазначене в обвинувальному акті повністю відображає обставини скоєного ним злочину, у відповідності до ст. 63 Конституції України відмовився від надання пояснень, зазначив, що у скоєному щиро розкаюється, готовий відшкодувати потерпілій витрати на лікування, цивільний позов визнає частково.
Крім визнання вини обвинуваченим, його вина підтверджується дослідженими в судовому засіданні наступними доказами у справі.
Так, потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що з обвинуваченим ОСОБА_3 проживають в одному будинку, відносини раніше були нормальні. Приблизно з 2002 року ОСОБА_3 став зловживати спиртним, в них стали виникати сварки з приводу присадибної ділянки, вона була змушена викликати комісію Перещепинської міськради. 16 травня 2017 року близько 15 години 00 хвилин вона знаходилася на подвір`ї будинку, АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 підійшов до неї, був у стані сп`яніння, став безпричинно до неї приставати, скандалити, в зв`язку з чим, вона була змушена викликати працівників поліції, ОСОБА_3 забрали до відділення. Приблизно о 17 годині 30 хвилин ОСОБА_3 прийшов у двір, став пред`являти їй претензії в зв`язку з відсутністю електроенергії, після чого схватив її за волосся, штовхнув на землю, ударив в обличчя два рази кулаками, два удари кулаками рук по тулубу і два удари ногою по тулубу. Внаслідок дій обвинуваченого в неї був виявлений струс головного мозку, вона повинна була проходити лікування на стаціонару, в той же час, вона відмовилася від госпіталізації, оскільки її чоловік є інвалідом І групи та потребує стороннього догляду, проходила лікування амбулаторно 21 день. Позовну заяву про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди підтримує в повному обсязі, зазначивши, що на лікування нею було витрачено 2 851,75 грн., зазначену суму просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 , також просить суд стягнути з останнього на її користь на відшкодування завданої моральної шкоди 10 000 грн. Моральну шкоду обґрунтовує тим, що внаслідок злочинних дій обвинуваченого вона перенесла моральні страждання в зв`язку з пошкодженням здоров`я.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що потерпіла ОСОБА_5 є його матір`ю, обвинуваченого ОСОБА_3 знає як сусіда, вони виросли в одному дворі. 16 травня 2017 року близько 17 години 30 хвилин він знаходився вдома за адресою: АДРЕСА_3 , йому зателефонував батько, повідомив, що ОСОБА_3 б`є його матір. Він прибіг до місця мешкання батьків, за адресою АДРЕСА_2 , побачив, що ОСОБА_3 виходить з двору будинку. Сусідки ОСОБА_10 стали його утримувати за руки, не пускали, щоб він не побився з ОСОБА_3 . Коли він зайшов у двір будинку, побачив, що його мати ОСОБА_5 лежала на землі біля паркану, з вуха йшла кров, після чого викликали «швидку допомогу». В наступному мати йому розповідала, що ОСОБА_3 прийшов до неї, став пред`являти претензії з приводу відсутності електричної енергії в нього в будинку, посилався на те. що вона навмисно відключила світло, після чого схватив за волосся, повалив на землю та побив. На обличчі матері були синяки, садна, вона скаржилася на головний біль, відомо, що мати проходила лікування в зв`язку із струсом головного мозку.
В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд, керуючись ст. 65 КК України, враховує тяжкість вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого.
Так, кримінальне правопорушення, яке вчинене обвинуваченим відноситься до злочину невеликої тяжкості, обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується посередньо, на обліках у лікарів фтизіатра, нарколога, психіатра не перебуває, раніше не судимий.
Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
До обставини, що пом`якшує покарання, у відповідності до ст. 66 КК України, суд відносить та враховує щире каяття ОСОБА_3 , яке ґрунтується на належній критичній оцінці своєї протиправної поведінки, беззаперечному визнанні вини та готовністю понести кримінальну відповідальність.
Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у межах санкції частини 2 статті 125 КК України у вигляді громадських робіт, що буде співрозмірним та достатнім для досягнення мети покарання та запобігання вчиненню нових злочинів.
В судовому засіданні ОСОБА_3 заявив клопотання про звільнення його від покарання у відповідності до Закону України «Про амністію у 2016 р.».

Розглянувши клопотання обвинуваченого про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 р.» та звільнення його від покарання, заслухавши учасників процесу, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, а ОСОБА_3 - звільненню від покарання, з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року №1810-VIIІ.

У відповідності до пункту в статті 1 України, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: в) не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Згідно довідки Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 06.03.2018 року № 225-180, ОСОБА_3 не позбавлявся батьківських прав відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Оскільки ОСОБА_3 має неповнолітню дитину, не був позбавлений відносно неї батьківських прав, вчинений ним злочин, у відповідності до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, він є суб`єктом застосування амністії.
Відповідно до ч.2 ст.3 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Враховуючи, що обмежень, передбачених ст. 4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 ЗУ "Про амністію у 2016 році", щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 амністії, судом не встановлено, суд вважає можливим призначивши ОСОБА_3 покарання за скоєний злочин, звільнити від його відбування призначеного судом покарання.

При розгляді кримінального провадження потерпіла ОСОБА_5 звернулася з цивільним позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. На обґрунтування позовних вимог потерпіла ОСОБА_5 посилалася на те, що внаслідок вчинення обвинуваченим злочину відносно неї, було пошкоджене її здоров`я, вона була змушена проходити лікування амбулаторно 21 день, на придбання медикаментів нею було витрачено 2 851,75 грн. Крім того, діями обвинуваченого їй була спричинена моральна шкода, оскільки вона перенесла моральні страждання в зв`язку з пошкодженням здоров`я, моральну шкоду оцінює у 10 000 грн.
В зв`язку з наведеним, ОСОБА_5 просила суд стягнути на її користь з ОСОБА_3 завдану злочином матеріальну шкоду в розмірі 2 851,75 грн., та на відшкодування завданої моральної шкоди 10 000 грн.
Розглянувши позовні вимоги потерпілої, дослідивши надані нею на обґрунтування позову докази, суд приходить до наступного.
У відповідності до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_5 проходила лікування амбулаторно 21 день, на придбання медикаментів нею було витрачено 2 851,75 грн., що підтверджується рецептами та товарними чеками на придбання ліків, в зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 повинен відшкодувати потерпілій завдану матеріальну шкоду в зазначеному вище розмірі.
На підставі ст. 1167 ЦК України, 1. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає … у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала внаслідок пошкодження здоров`я.
У відповідності до ч.3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обстави, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Суд приходить до переконання, що діями обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 була спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких потерпіла зазнала внаслідок фізичного болю, пошкодження здоров`я, в той же час, враховуючи принцип розумності та справедливості, з врахуванням обставин правопорушення, суд приходить до висновку, що вимоги в цій частині потерпілою завищені, в зв`язку з чим, підлягають частковому задоволенню в сумі 2 000,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити покарання у вигляді громадських робіт на строк сто п`ятдесят годин.
На підставі ст.2 Закону України "Про амністію у 2016 році" звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у вигляді громадських робіт на строк сто п`ятдесят годин.
Позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 на відшкодування завданої матеріальної шкоди - 2 851,75 грн., на відшкодування завданої моральної шкоди 2 000,00 грн., а всього 4 857,75 грн. (чотири тисячі вісімсот п`ятдесят сім грн. 75 коп.)
В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому ОСОБА_3 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення лише з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1