Справа № 405/4055/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2017 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3
адвоката: ОСОБА_4
обвинуваченої: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький угоду про визнання винуватості в кримінальному провадженні № 0000027 від 28.07.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Кіровограда, українки, гр. України, з вищою освітою, офіційно не працюючої, в силу ст.89 КК України є особою не маючою судимості, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 вчинила незаконне придбання з метою збуту, зберігання з цією метою, а також збут незаконно виготовлених алкогольних напоїв.

Кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.

ОСОБА_5 , не маючи відповідних дозволів (ліцензій) на реалізацію підакцизних товарів, а також не маючи права на здійснення такої діяльності, діючи з прямим умислом, з метою отримання незаконного та не контрольованого прибутку, здійснювала придбання з метою збуту, зберігання з цією метою, а також збут незаконно виготовлених алкогольних напоїв.

Так, з грудня 2016 року, точної дати не встановлено, по 09.03.2017 р. ОСОБА_5 неодноразово, охоплена єдиним умислом, з метою подальшої реалізації незаконно виготовлених алкогольних напоїв, придбавала у невстановлених осіб незаконно виготовлені алкогольні напої, розфасовані у ПЕТ-пляшках ємністю по 5 літрів.

Придбані незаконно виготовлені алкогольні напої у пластикових пляшках ОСОБА_5 зберігала у домоволодінні за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де в подальшому реалізовувала місцевим мешканцям.

Придбані ОСОБА_5 незаконно виготовлені алкогольні напої у пластикових пляшках не відповідали вимогам ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої:

споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.
Інформація про продукцію повинна містити:
1)назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються;
2)найменування нормативних документів, вимогам яких повинна відповідати вітчизняна продукція;
3) дані про основні властивості продукції, а щодо продуктів харчування про склад (включаючи перелік використаної в процесі їх виготовлення сировини, в тому числі харчових добавок), номінальну кількість (масу, об`єм тощо), харчову та енергетичну цінність, умови використання та застереження щодо вживання їх окремими категоріями споживачів, а також іншу інформацію, що поширюється на конкретний продукт;
4) відомості про вміст шкідливих для здоров`я речовин, які встановлені нормативно-правовими актами, та застереження щодо застосування окремої продукції, якщо такі застереження встановлені нормативно-правовими актами;
5) позначку про наявність у складі продукції генетично модифікованих компонентів;
6) дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції;
7) дату виготовлення;
8) відомості про умови зберігання;
9) гарантійні зобов`язання виробника (виконавця);
10) правила та умови ефективного і безпечного використання продукції;
11) строк придатності (строк служби) товару (наслідків роботи), відомості про необхідні дії споживача після їх закінчення, а також про можливі наслідки в разі невиконання цих дій;
12) найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування.
Стосовно продукції, яка підлягає обов`язковій сертифікації в державній системі сертифікації, споживачеві повинна надаватись інформація про її сертифікацію.
Стосовно продукції, яка за певних умов може бути небезпечною для життя, здоров`я споживача та його майна, навколишнього природного середовища, виробник (виконавець, продавець) зобов`язаний довести до відома споживача інформацію про таку продукцію і можливі наслідки її споживання (використання).
Тобто, зазначена продукція мала явні ознаки незаконного її виготовлення.
В подальшому, ОСОБА_5 систематично здійснювала реалізацію придбаних нею у невстановлених осіб незаконно виготовлених алкогольних напоїв з території домоволодіння за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , місцевим мешканцям.
Так, в середині грудня 2016 року, точного часу не встановлено, ОСОБА_5 на території домоволодіння за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 незаконно збула особі, з якою в подальшому було встановлене конфіденційне співробітництво та якій відповідно до ст.15 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» змінено анкетні дані на « ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає: АДРЕСА_2 » за 25 грн. незаконно виготовлений алкогольний напій, в одній пластиковій пляшці ємністю 0,5 літра.
Наприкінці грудня 2016 року , точного часу не встановлено, ОСОБА_5 на території домоволодіння за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 незаконно збула ОСОБА_6 за 50 грн. незаконно виготовлений алкогольний напій, в одній пластиковій пляшці, ємністю 1 літр.
23.01.2017 року близько 15:30 год. ОСОБА_5 на території домоволодіння за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 незаконно збула ОСОБА_6 за 50 грн. незаконно виготовлений алкогольний напій, в одній пластиковій пляшці ємністю 1 літр.
25.01.2017 року під час огляду домоволодіння за місцем проживання свідка ОСОБА_6 виявлено та вилучено одну пластикову пляшку ємністю 1 літр, з незаконно виготовленим алкогольним напоєм та яку останній придбав на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 у ОСОБА_5
06.02.2017 року на підставі постанови прокурора відділу прокуратури Кіровоградської області про проведення контролю за вчиненням злочину від 03.02.2017 року співробітниками оперативного управління ГУ ДФС у Кіровоградській області було проведено оперативну закупівлю алкогольних напоїв особою, з якою було встановлене конфіденційне співробітництво з використанням аудіо-, відео контролю особи щодо ОСОБА_5 . За результатами проведення оперативної закупівлі встановлено, що 06.02.2017 року о 12:57 год. ОСОБА_5 з приміщення свого житлового будинку, через вікно, у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 незаконно збула ОСОБА_6 за 50 грн. незаконно виготовлений алкогольний напій в одній пластиковій пляшці ємністю 1 літр, з наклеєною етикеткою «Pepsi».
Під час огляду покупця ОСОБА_6 06.02.2017 року виявлено та вилучено одну пластикову пляшку ємністю 1 літр, з наклеєною етикеткою «Pepsi», заповнену незаконно виготовленим алкогольним напоєм придбаним під час проведення оперативної закупівлі у ОСОБА_5 у домоволодінні за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
09.03.2017 року на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда, у домоволодінні за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , прокурором у кримінальному провадженні за участі працівників податкової міліції проведено обшук, в результаті якого виявлено та вилучено: ПЕТ-пляшку ємністю 2 літри, заповнену незаконно виготовленим алкогольним напоєм; ПЕТ-пляшку, ємністю 2 літри, заповнену на ? частини незаконно виготовленим алкогольним напоєм; 5 порожніх скляних пляшок ємністю 0,22 дм.3, 0,33 дм.3, 0,44 дм.3, з яких відчувається характерний запах спирту.
Відповідно до висновку судово-хімічної експертизи Запорізького відділення ДНДІСЕ Міністрества юстиції України №102-17 від 21.03.2017 року, надані на дослідження рідини, вилучені під час обшуку в домоволодінні ОСОБА_5 (об`єкти №18,19), під час огляду домоволодіння ОСОБА_6 (об`єкт №51) та під час огляду покупця ОСОБА_6 (об`єкт №52) є спиртовмісними речовинами фальсифікованими алкогольними напоями, які не відповідають вимогам ДСТУ4256:2003 «Горілки і горілки особливі. Технічні умови» за органолептичними показниками, міцності, лужності, масовій концентрації альдегідів та сивушних масел, об`ємної долі метанолу, є кустарно виготовленими, отриманими розбавленням етилового спирту непідготовленою водою, з порушенням технології виробництва горілок, горілок особливих та лікеро-горілчаних виробів, мають сторонні домішки, а саме хімічні сполуки ацетальдегід, метанол, оцтово-етиловий естер, н-пропанол, ізобутанол, н-бутанол, ізо-амілові спирти, н-амілові спирти. Крім цього, вказані рідини, за якісним і кількісним складом мікрокомпонентів мають загальну групову належність.
Своїми протиправними діями ОСОБА_5 порушила вимоги Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме: ст.15, згідно якої роздрібна торгівля алкогольними напоями може здійснюватись суб`єктами підприємницької діяльності всіх форм власності, в тому числі її виробниками, за наявності у них ліцензій; ст.15-3, згідно якої забороняється продаж алкогольних напоїв з рук та у не визначених для цього місцях торгівлі; Закону України «Про захист прав споживачів», а саме ст.15 вказаного Закону, відповідно до якої: споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.
Інформація про продукцію повинна містити:
3)назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються;
4)найменування нормативних документів, вимогам яких повинна відповідати вітчизняна продукція;
3) дані про основні властивості продукції, а щодо продуктів харчування про склад (включаючи перелік використаної в процесі їх виготовлення сировини, в тому числі харчових добавок), номінальну кількість (масу, об`єм тощо), харчову та енергетичну цінність, умови використання та застереження щодо вживання їх окремими категоріями споживачів, а також іншу інформацію, що поширюється на конкретний продукт;
4) відомості про вміст шкідливих для здоров`я речовин, які встановлені нормативно-правовими актами, та застереження щодо застосування окремої продукції, якщо такі застереження встановлені нормативно-правовими актами;
5) позначку про наявність у складі продукції генетично модифікованих компонентів;
6) дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції;
7) дату виготовлення;
8) відомості про умови зберігання;
9) гарантійні зобов`язання виробника (виконавця);
10) правила та умови ефективного і безпечного використання продукції;
11) строк придатності (строк служби) товару (наслідків роботи), відомості про необхідні дії споживача після їх закінчення, а також про можливі наслідки в разі невиконання цих дій;
12) найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування.
Стосовно продукції, яка підлягає обов`язковій сертифікації в державній системі сертифікації, споживачеві повинна надаватись інформація про її сертифікацію.
Стосовно продукції, яка за певних умов може бути небезпечною для життя, здоров`я споживача та його майна, навколишнього природного середовища, виробник (виконавець, продавець) зобов`язаний довести до відома споживача інформацію про таку продукцію і можливі наслідки її споживання (використання); Закону України «Про безпечність та якість харчових продуктів», а саме: ст.4, згідно якої забороняється виготовляти, ввозити, реалізовувати, використовувати в оптовій чи роздрібній торгівлі, громадському харчуванні неякісні, небезпечні для здоров`я та життя людини або фальсифіковані харчові продукти, продовольчу сировину та супутні матеріали; ст.5, відповідно до якої будь-який харчовий продукт, продовольча сировина та супутні матеріали не можуть бути ввезені, виготовлені, передані на реалізацію, реалізовані або використані іншим чином без документального підтвердження їх якості та безпеки; Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення», а саме: ст.13, згідно якої діяльність, пов`язана з потенційною небезпекою для здоров`я людей, підлягає ліцензуванню в порядку, встановленому законодавством, та до таких видів діяльності належить виробництво алкогольних напоїв; ст.14, відповідно до якої продукція, на яку в державних стандартах та в інших нормативно-технічних документах є вимоги щодо безпеки для здоров`я і життя населення, підлягає обов`язковій сертифікації; ст.17 Зкону, згідно якої, громадяни, які виробляють, зберігають, транспортують чи реалізують продукти харчування і продовольчу сировину, несуть відповідальність за їх безпеку для здоров`я і життя населення, відповідність вимогам санітарних норм; Закону України «Про підтвердження відповідності», а саме: ст.13 «Обов`язки виробників та постачальників продукції, яка підлягає підтвердженню відповідності в законодавчо регульованій сфері»:
Виробник зобов`язаний: сприяти проведенню всіх процедур підтвердження відповідності, встановлених для конкретного виду продукції; наносити на продукцію національний знак відповідності в законодавчо регульованій сфері; компенсувати споживачам завдані їм збитки в разі виявлення невідповідності продукції вимогам, зазначеним у декларації про відповідність та/або сертифікаті відповідності чи свідоцтві про визнання відповідності; надавати постачальнику інформацію про сертифікацію продукції шляхом зазначення реєстраційних номерів сертифікатів відповідності в документах, згідно з якими передається відповідна продукція; супроводжувати продукцію декларацією про відповідність, якщо це встановлено технічним регламентом на відповідний вид продукції; надавати на вмотивовану вимогу органів, яким відповідно до законів України належать повноваження щодо перевірки якості та безпеки продукції, завірені виробником або імпортером копії сертифікатів відповідності або свідоцтв про визнання відповідності та/або декларації про відповідність, якщо її наявність у виробника передбачена технічним регламентом на відповідний вид продукції.
Постачальник зобов`язаний: реалізовувати продукцію за умови наявності у документах, згідно з якими йому передано відповідну продукцію, реєстраційних номерів сертифіката відповідності чи свідоцтва про визнання відповідності; припиняти реалізацію продукції, якщо вона не відповідає вимогам нормативних документів, зазначеним у декларації про відповідність або у сертифікаті відповідності чи свідоцтві про визнання відповідності; Рішення Конститиційного Суду України «Про заходи щодо запровадження державної монополії у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів» від 27.12.2002 №1234; Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо забезпечення контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (Із змінами і доповненнями) №1234/2002 від 27.12.2002 р. щодо: затвердження порядку визначення виробників і споживачів спирту, що мають право на його замовлення, виробництво та використання, з обов`язковою їх реєстрацією; введення щорічного завчасного подання споживачами спирту замовлень на придбання спирту в наступному році з обґрунтуванням потреб у ньому, напрямів і способів його використання, а також подання виробниками спирту замовлень на виробництво спирту в наступному році з обґрунтуванням передбачуваних обсягів виробництва спирту, що підтверджуються наявними виробничими потужностями, відповідними документами про атестацію виробництва та сертифікацію продукції; визначення порядку обов`язкової перевірки достовірності даних, що подаються виробниками і споживачами спирту для обґрунтування замовлень на придбання та виробництво спирту, в тому числі щодо напрямів і способів його використання; визначення резерву спирту з урахуванням кон`юк тури ринку продукції, яка виробляється з використанням спирту; формування на основі обґрунтованих замовлень на виробництво та споживання спирту взаємоузгоджених квот на виробництво та споживання спирту з урахуванням його резерву; складання та затвердження щорічного балансу виробництва та споживання спирту на основі сформованих квот на виробництво та споживання спирту, а також резерву спирту; розподілу квоти на споживання спирту на підставі поданих споживачами замовлень шляхом установлення щоквартальних лімітів на його отримання; розподілу на конкурсних умовах квоти на виробництво спирту на підставі поданих виробниками замовлень з урахуванням стану їх розрахунків із державним бюджетом, Пенсійним фондом України та станом розрахунків із виплати заробітної плати; заборони реалізації спирту, призначеного (замовленого) для експорту, на внутрішньому ринку Україн; ведення наскрізної нумерації акцизних марок для алкогольних напоїв і тютюнових виробів із використанням індексу регіону України, в якому вироблена ця продукція, та обов`язкового захисту цих акцизних марок голографічними захисними елементами, виробник яких визначається в установленому порядку на конкурсних засадах; Декрету Кабінету Міністрів України «Про стандартизацію і сертифікацію» №46-93 від 10.05.93, а саме ст.15 «Обов`язкова сертифікація»: сертифікація на відповідність обов`язковим вимогам нормативних документів проводиться виключно в державній системі сертифікації; обов`язкова сертифікація в усіх випадках повинна включати перевірку та випробування продукції для визначення її характеристик і подальший державний технічний нагляд за сертифікованою продукцією; випробування з метою обов`язкової сертифікації повинні проводитись акредитованими випробувальними лабораторіями (центрами) методами, які визначені відповідними нормативними документами, а за відсутності цих документів методами, що визначаються органом з сертифікації чи органом, який виконує його функції. Результати випробувань, проведених зазначеними лабораторіями (центрами), у подальшому не потребують підтвердження іншими акредитованими випробувальними лабораторіями (центрами). Повторні випробування за визначеними характеристиками цієї продукції не проводяться, крім випадків, коли відповідно до законодавства встановлена недостовірність результатів випробувань. Сертифікації продовольчої сировини та харчових продуктів тваринного походження здійснюються після проведення ветеринарно-санітарної експертизи та видачі відповідних ветеринарних документів; Національного стандарту України ДСТУ 4256:2003 «Горілка та напої лікеро-горілчані», чинного з 01.10.04, а саме: п.п.4.1.1 4.16 п.п.4.1 «Характеристики» ст.4 «Загальні технічні характеристики», згідно якої горілки і горілки особливі потрібно виробляти відповідно до вимог цього стандарту за технологічним регламентом, технологічною інструкцією і рецептурами з дотримуванням санітарних норм і правил, які затверджені за встановленим порядком, за органолептичними та фізико-хімічними показниками повинні відповідати вимогам даного стандарту; п.п.4.2.1 п.4.2 «Вимоги до сировини та матеріалів» ст.4 «Загальні технічні характеристики», у відповідності з яким для готування горілок і горілок особливих застосовують: спирт етиловий ректифікований згідно ДСТУ 4221, воду питну згідно з ГОСТ2874, підготовлену, з показниками згідно з технологічним регламентом, цукор-пісок рафінований і цукор-рафінад згідно з ДСТУ 2213 (ГОСТ 12), натрій двовуглекислий (бікарбонат) згідно ГОСТ 2156, натрій лимоннокислий згідно з чинними нормативними документами, ванілін згідно ГОСТ 16599, фруктозу згідно з чинними нормативними документами, кислоту оцтову лісохімічну харчову згідно з ГОСТ 908, кислоту лимонну харчову згідно ГОСТ 908, олії ефірні, ароматні добавки та інші продукти, дозволені для використовування в лікеро-горілчаному виробництві Міністерством охорони здоров`я (далі МОЗ) України, інші сорбційні матеріали, дозволені для обробки води та водно-спиртових сумішей у лікеро-горілчаному виробництві МОЗ України, закупорювальні матеріали згідно з чинними нормативними документами, дозволені для використання в лікеро-горічаному виробництві МОЗ України; п.п.4.3.1. п.4.3 «Пакування» ст.4 «Загальні технічні вимоги», згідно якого горілки і горілки особливі розливають в пляшки згідно з ГОСТ 10117, ГОСТ 26586, і інший скляний, порцеляновий і фаянсовий сувенірний посуд для харчових згідно з чинними нормативними документами, дозволений до використання МОЗ України та хімічно стійку для цього виду продукції тару; п.п.4.3.1 п.4.3 «Пакування» ст.4 «Загальні технічні вимоги», згідно з яким, пляшки з горілками і горілками особливими повинні бути закупорені герметично і не протікати під час перевертання; п.п.4.4.1 п.4.4 «Маркування» ст.4 «Загальні технічні вимоги», згідно з яким кожна пляшка з горілкою і горілкою особливою повинна бути художньо оформлена з обо`язковим нанесенням маркування в доступній для споживача формі відповідно до чинного законодавства України державною мовою із зазначенням інформації про: загальну та власну назву напою; знак для товарів і послуг; назву та адресу виробника і місце виготовлення напою; склад напою: вказують сорт етилового спирту згідно з рецептурою напою, а також назву основних інгредієнтів та харчових добавок, які впливають на смак та аромат напою; вміст етилового спирту, %об.; номінальну місткість пляшки, дм. Куб.; штриховий код; дату виготовлення напою і термін придатності до споживання; п.10.1 ст.10 «Гарантії виробника», згідно вимог якого виробник гарантує відповідність горілок і горілок особливих вимогам цього стандарту.
Діяння ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.1 ст.204 КК України.

31 липня 2017 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Кіровоградської області юристом першого класу ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 , з участю захисника ОСОБА_4 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, за змістом якої обвинувачена ОСОБА_5 зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України; співпрацювати з правоохоронними органами та безперешкодно сприяти у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою, у разі наявності відомих достовірних даних про таких осіб, а також повідомити про вчинення ними інших кримінальних правопорушень; сприяти розслідуванню кримінального провадження у з`ясуванні обставин кримінальних правопорушень, виявленні та припиненні інших відомих їй подібних кримінальних правопорушень. Сторони узгодили міру покарання ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України у вигляді штрафу в розмірі 1 тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Також в угоді закріплено, що обвинувачена ОСОБА_5 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України та закону, суд прийшов до висновку, що угода підлягає затвердженню, виходячи з такого.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до положень частин 2 та 4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Згідно з ч.5 ст.469 КПК України передбачено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 за ч.1 ст. 204 КК України відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, правову кваліфікацію кримінального правопорушення органом досудового розслідування здійснено правильно, угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_5 про підозру, потерпілих у даному кримінальному провадженні немає, узгоджена сторонами міра покарання, у вигляді штрафу в розмірі 1 тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян відповідає вимогам Кримінального кодексу України. Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винною, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом, а також те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до кримінальної відповідальності за ст. 389 I КК України.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а також, що обвинувачена не має можливості виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, судом не встановлено.

Умови даної угоди відповідають вимогам Кримінально процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про наявність, передбачених законом підстав для затвердження угоди про визнання винуватості від 31 липня 2017 року і призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст.374, 472-475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 31 липня 2017 року про визнання винуватості, укладену між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Кіровоградської області юристом першого класу ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винною за ч.1 ст. 204 КК України і призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 1 тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_5 судом не обирався.

Судових витрат по справі немає.

Речові докази у справі, на які накладено арешт ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда від 20.04.2017 р. знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський райсуд м. Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.

Копію вироку вручити обвинуваченій , прокурору.

Суддя Ленінського районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_1