Провадження № 11-кп/792/253/18
Справа № 675/253/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ухвала Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.04.2018 Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
представника ЗВК ОСОБА_3 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 31 січня 2018 року,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 31 січня 2018 року подання начальника державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» задоволено. Призначено примусове годування шляхом вливання поживної рідкої харчової суміші через зонд засудженому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Задовольняючи клопотання начальника колонії, суд послався на те, що засуджений фактично опинився перед загрозою розладу здоров`я перманентного характеру та існує очевидна загроза його життю, що підтверджено відповідними доказами. Вжиття заходів щодо примусового годування шляхом вливання поживної рідкої харчової суміші через зонд не можуть вважатися такими, що принижують людську гідність. Не визнаються випадки примусового годування засуджених порушенням їх прав і Європейським судом з прав людини, який у рішенні в справі «Невмержицький проти України» зазначив, що примусове годування, у принципі, не вважається поводженням, що принижує людську гідність.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, в задоволенні подання начальника Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» про призначення примусового годування засудженому ОСОБА_7 шляхом вливання поживної харчової суміші через зонд, відмовити.

Свої вимоги аргументує тим, що висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи.

Звертає увагу на те, що відповідно до ч.3 ст.116 КВК України примусове годування може бути застосоване на підставі рішення суду, прийнятого за висновком лікаря, що засудженому загрожує розлад здоров`я стійкого характеру та існує очевидна загроза його життю, такий висновок, який було долучено на підтвердження обґрунтованості подання, не вказував на такі обставини, а допитаний в судовому засіданні лікар ОСОБА_3 вказав на зниження рівня життєвих показників у засудженого ОСОБА_7 , однак не міг ствердити та аргументувати загрозу стійкому розладу здоров`я чи загрозу життю засудженого.

За таких обставин, як вважає апелянт, відсутні підстави для задоволення подання щодо примусового годування засудженого, так як національним законодавством не передбачено заходів фізичного впливу.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, засудженого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню в силу наступних підстав.

Частиною 3 статті 116 КВК України примусове годування засудженого, який заявив про відмову від прийняття їжі, забороняється. Примусове годування може бути застосовано лише на підставі рішення суду, прийнятого за висновком лікаря, що засудженому загрожує розлад здоров`я стійкого характеру та існує очевидна загроза його життю.

Згідно з частиною 4 статті 539 КПК України клопотання (подання) про примусове годування засудженого розглядається протягом 24 годин з моменту надходження відповідного клопотання (подання) до суду суддею одноособово.

Як вбачається з матеріалів провадження, 29 січня 2018 року начальник «Замкової виправної колонії (№58)» звернувся до суду з поданням про призначення ОСОБА_7 примусового годування шляхом вливання поживної рідкої харчової суміші через зонд. Своє подання аргументував тим, що засуджений не приймає їжу з 24 січня 2018 року та згідно медичного висновку лікаря в зв`язку із голодуванням засудженому загрожує розлад здоров`я стійкого характеру та існує очевидна загроза його життю.
Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнається в Україні найвищою соціальною цінністю.
На думку колегії суддів, суд обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність примусового годування засудженого, з огляду на ту обставину, що останній фактично опинився перед загрозою розладу здоров`я та існує очевидна загроза його життю, що підтверджено відповідними доказами, а тому вжиття заходів щодо примусового годування, в даному випадку, не можуть вважатися такими, що принижують людську гідність.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість постановленої судом першої інстанції ухвали та безпідставність доводів апеляційної скарги захисника.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законне, обґрунтоване рішення, при перевірці судового рішення щодо ОСОБА_7 в апеляційному порядку не виявлено.

Враховуючи наведені обставини, керуючись ст.ст.409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 31 січня 2018 року, якою задоволено подання начальника Замкової виправної колонії №58 про призначення примусового годування засудженому ОСОБА_7 - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Судді: /підпис/

Згідно з оригіналом:
Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2