АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 212/3914/17 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/652/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянула 05 грудня 2017 року у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2017 року по кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000869, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, українець, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючий, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше неодноразово судимий: - 26.11.2007 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ст.186 ч.2 КК України до позбавлення волі строком 3 роки, звільнений 02.10.2009 року з Криворізької виправної колонії Дніпропетровської області № 80 за постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 01.10.2009 року ст.81 КК України умовно-достроково, на не відбутий строк 10 місяців 29 днів;
- 03.11.2010 Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за ст.309 ч.І КК України до 2 років обмеження волі;
- 14.12.2010 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ст.186 ч.2, ст.70 ч.1 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст.71 ч.1 КК України частково приєднано не відбуте покарання по вироку Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 26.11.2007 року 4 роки 1 місяць позбавлення волі на підставі ст.70 ч.4 КК України поглинути покарання по вироку Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 03.11.2010 року до позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць, 14.12.2013 року звільнений з Ігреньського ВЦ Дніпропетровської області № 133 за постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровськ від 06.12.2013 року ст.81 умовно-достроково не відбутий строк 9 місяців 24 дні;

зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 15 ч. 3, ст. 185 ч. 3, ч. 2 ст. 309 КК України.

Учасники судового провадження:
Прокурор - ОСОБА_7

Захисник - ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати вирок суду першої інстанції, таврахувати всі пом`якшуючі покарання обставини, направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 15 ч. 3, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України і призначено покарання:

за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3(трьох) років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 309 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України остаточно призначено покарання шляхом часткового складання призначених покарань у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, один місяць з відбуванням покарання в кримінально виконавчій установі закритого типу.

Цивільний позов ТзОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» залишено без розгляду. Питання з речовими доказами вирішене.

Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2017 року ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 15 ч. 3, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_6 , повторно 08 травня 2017 року близько 03:00 годині, проходячи неподалік будинку № 12 по вулиці Миколи Світальського (Коротченко) в Покровському районі м. Кривого Рогу, де звернув увагу на металеві двері підвального приміщення будинку АДРЕСА_2 та вирішив зайти до даного підвального приміщення. Відчинивши металеві двері підвалу, в цей час у ОСОБА_6 виник раптовий злочинний намір на таємне проникнення, з метою викрадення чужого майна і обернення його на свою користь.

Того ж дня, близько 03 годині 10 хвилин, ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, діючи із корисних намірів, упевнившись у відсутності можливих свідків - очевидців, усвідомлюючи, що його дії носять таємний характер, зайшов через не зачинені вхідні металеві двері підвального приміщення, що розташоване в будинку АДРЕСА_2 , таким чином проник до підвального приміщення, що належить ТОВ «Житлокомцентр», де продовжуючи реалізацію злочинного наміру направленого на таємне викрадення чужого майна і обернення на свою користь, застосовуючи заздалегідь підготовлене знаряддя вчинення злочину, а саме металевий ключ, з корисних намірів таємно викрав, належне потерпілому ТОВ «Житлокомцентр» майно: кран кульковий д.32, в кількості 1 шт., муфта м/п 32 в кількості 2 шт., трійник м/п 32 в кількості 1шт. загальною вартістю 191,17 гривень, згідно висновку товарознавчої експертизи № 1998 від 26.06.2017 року, про те, не виконав всі дії, які вважав необхідними для реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на таємне викрадення чужого майна та у повній мірі не довів свій злочинний намір до кінця щодо розпорядження викраденим майном, з причин що не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_6 був зупинений та викритий працівниками поліції.

Своїми злочинними діями ОСОБА_6 намагався таємно викрасти майно, належне ТОВ «Житлокомцентр» вартістю 191,17 гривень згідно висновку товарознавчої експертизи № 1998 від 26.06.2017, проте не довів свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі.
Таким чином, ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, за ознаками: незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно поєднана з проникненням у інше приміщення, не доведена до кінця з причин, що не залежали від волі особи.
Крім того, ОСОБА_6 , 19 травня 2017 року, приблизно о 13:00 годині, діючи повторно, переслідуючи злочинний намір, спрямований на незаконне придбання та зберігання без мети збуту особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого, знаходячись у лісосмузі, розташованої поблизу вулиці Маршала Василевського у місті Кривому Розі, незаконно придбав без мети збуту у невстановленої слідством особи, за 2100 гривень, особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований масою 49,6700г, яка знаходилася у флаконі з темного скла, який помістив у сумочку чорного кольору, яка була при ньому, та продовжував незаконно зберігати при собі для особистого вживання без мети збуту.
В той же день, 19 травня 2017 року, о 14:40 годин, ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку №10 по вулиці Миколи Світальського (Коротченко) в Покровському (Жовтневому) районі м. Кривого Рогу, був зупинений працівниками поліції, які під час проведення огляду виявили та вилучили у останнього у сумочці чорного кольору, яка була при ньому, флакон з темного скла, закритий полімерною пробкою білого кольору та гвинтовою кришкою зеленого кольору, в якому знаходиться рідина коричневого кольору масою 49,6700г, яка згідно з висновком експерта №2/8.6-539 від 29.05.2017 - містить особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, маса якого в перерахунку на суху речовину складає 2,5050г, що являється великим розміром (відповідно до Таблиці №1 невеликих, великих й особливо великих розмірів наркотичних засобів, що перебувають у незаконному обігу, затвердженої Наказом МОЗ України № 188 від 01.08.2000, у редакції Наказу МОЗ України від 29.07.2010 № 634), який ОСОБА_6 повторно незаконно придбав та зберігав без мети збуту для особистого вживання.
Умисні дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.2 ст.309 КК України за ознаками: незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчиненого повторно, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби у великих розмірах.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що суд першої інстанції не врахував пом`якшуючи обставини даного кримінального провадження, а саме: погашення цивільного позову у сумі 190 грн., заяву про примирення зі сторони потерпілої сторони, а також те, що він свою провину визнав на досудовому розслідуванні та усіляко допомагав слідству.

Під час апеляційного розгляду прокурор заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого, просила вирок суду залишити без змін.

Захисник під час судового розгляду підтримав вимоги апеляційної скарги обвинуваченого, просив задовольнити у повному обсязі.

Представник ТзОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» надала заяву про розгляд апеляційного провадження за її відсутності, щодо апеляційної скарги обвинуваченого покладалась на розсуд суду.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу учасниками судового провадження подані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду та думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційної скарги доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, прослухавши технічний запис судового засідання в межах підготовки провадження до розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій за ст. 15 ч. 3, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України ґрунтуються на зібраних по справі доказах, досліджених судом і яким була надана належна оцінка у вироку суду відповідно до вимог ст. 374 КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, допитаний в судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_6 винним себе визнав повністю, у зв`язку із чим судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та судовий розгляд кримінального провадження здійснено на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому, суд першої інстанції дотримався вимог норм ч. 3 ст. 349 КПК України, допитав обвинуваченого, представника потерпілого і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оскаржувались, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.

На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до ст. 404 ч.1 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, і стосовно яких, відповідно до вимог ст. 349 ч. 1 КПК України докази не досліджувались.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про суворість призначеного судом йому покарання, з тих підстав, що суд при призначенні покарання не врахував всі пом`якшуючі обставини та призначив суворе покарання, колегія суддів приходить до висновку, що їх не можна визнати обґрунтованими.

Так, вирішуючи питання про призначення покарання, суд першої інстанції, з дотриманням вимог ст. 50, 65 КК України, взяв до уваги обставини, що підлягають врахуванню, а саме те, що вчинене обвинуваченим ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винного, який раніше неодноразово судимий (т.1 а.к.п. 34-35, 59-60), за місцем проживання характеризується посередньо (т.1 а.к.п 33, 63), на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер» у лікаря психіатра не перебуває (т.1 а.к.п. 41, 62), у лікаря нарколога перебував під наглядом з квітня 2015 року з приводу вживання опіоїдів, синдром залежності (т. 1 а.к.п. 40, 61), до обставин які пом`якшують покарання суд відніс щире каяття, та при відсутності обставин, що обтяжують покарання, призначив обвинуваченому мінімальне покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, у вигляді позбавлення волі.
Належним чином оцінивши зазначені обставини у сукупності, суд обґрунтовано та з дотриманням вимог закону призначив ОСОБА_6 покарання за кожним з інкримінованих йому злочинів на рівні нижчих меж, передбачених санкціями ст. ст. 15 ч. 3, ч. 3с. 185 та ч. 2 ст. 309 КК України, - у виді позбавлення волі строком три роки за вчинення кожного з цих кримінальних правопорушень, - та за правилами ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання цих покарань, визначив остаточне покарання у виді трьох років одного місяця позбавлення волі, з реальним його відбуванням, що відповідає вимогам закону, є справедливим, достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, з чим колегія суддів погоджується.

Колегія суддів не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо врахування як пом`якшуючої покарання обставини те, що ОСОБА_6 сплатив на рахунок ТОВ «Житлокомцентр» завдану шкоду в сумі 191,17 грн., в скоєному злочині провину визнав, усіляко допомагав слідству, оскільки судом першої інстанції при призначенні покарання було дотримано вимог ст. ст. 50, 65 КК України, враховано всі обставини справи, в тому числі і тізазначені обставини, на які посилається обвинувачений в апеляційній сказі.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що виправлення ОСОБА_6 і досягнення інших цілей кримінального покарання неможливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначене йому покарання у виді позбавлення волі є законним та обґрунтованим. Таке покарання, на думку колегії суддів, відповідає принципам законності, невідворотності та співмірності і є достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим так і іншими особами.

Під час апеляційного провадження не встановлено обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, у зв`язку з чим підстав для задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_6 , не вбачається.
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а призначене йому покарання, справедливим й достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів, і підстав для скасування судового рішення не вбачається.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2017 року, по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000869, щодо ОСОБА_6 , якого визнано винним та засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 15 ч. 3, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України - залишити без змін.
На судові рішення першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою - у той самий строк з дня отримання ним копії ухвали.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4