Справа №592/2430/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/558/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 жовтня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0000394 від 30 січня 2017 року за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_11 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 травня 2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малая Рибиця, Краснопільського району, Сумської області, мешканця м. Суми, раніше не судимого,

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України, призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

Строк відбування покарання рахувати з часу затримання з 30.01.2017 року, та згідно ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Київ, мешканця м. Суми, раніше не судимого,

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України, призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Строк відбування покарання рахувати з часу затримання з 30.01.2017 року, та згідно ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Казахстан, мешканця м. Суми, раніше судимого:
1)07.10.1994 року за ч. 2 ст. 206 КК України до 02 років позбавлення волі;
2)01.09.2006 року за ч. 1 ст. 308, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України до 03 років позбавлення волі;
3)20.01.2009 року за ст. 198 КК України до 01 року позбавлення волі;
4)19.05.2009 року за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 126, ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України до 01 року 02 місяців позбавлення волі;
5)21.07.2009 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 01 року 06 місяців позбавлення волі;
6)29.06.2011 року за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 146, ст. 70 КК України до 05 років 10 днів позбавлення волі;
7)12.04.2016 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 01 року позбавлення волі;
8)23.05.2016 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 01 року 01 місяця позбавлення волі;
9)15.07.2016 року за ч. 1 ст. 309 КК України до 01 року 20 днів позбавлення волі;
10)18.08.2016 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 01 року 02 місяця позбавлення волі,

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Строк відбування покарання рахувати з часу затримання з 30.01.2017 року, та згідно ч. 5 ст. 72 КК України зараховано один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта для проведення експертизи в розмірі 263 грн. 88 коп., по 87 грн. 96 коп. з кожного окремо.
ВСТАНОВИЛА:
Згідно з вироком, 26 січня 2017 року близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , перебуваючи біля магазину "Вояж", розташованого за адресою: м. Суми вул. Привокзальна, 7 А, з метою відкритого викрадення чужого майна, підійшов до ОСОБА_12 , який проходив неподалік, вдарив останнього по нозі, і потягнувши за одяг штовхнув в спину, від чого потерпілий впав на землю обличчям вниз, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Після чого, ОСОБА_8 з кишені куртки потерпілого дістав мобільний телефон із флеш-карткою та передав його ОСОБА_10 , який згодом був забраний ОСОБА_8 , а ОСОБА_9 в цей час перевіряючи кишені одягу ОСОБА_12 , дістав гаманець з грошовими коштами та поклав до себе в кишеню, таким чином заподіявши матеріального збитку потерпілому ОСОБА_12 на загальну суму 3148 грн.

Обвинувачений ОСОБА_8 не погоджуючись з ухваленим вироком подав апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що суд призначаючи покарання не прийняв до уваги всі обставини, які пом`якшують покарання, а саме визнання вини у викраденні саме телефону потерпілого, який він спочатку передав ОСОБА_10 , але згодом забрав у останнього.

Обвинувачений ОСОБА_10 згідно поданої апеляційної скарги, просить вирок суду скасувати, матеріали кримінального провадження направити на новий судовий розгляд. Постановляючи судове рішення, суд не врахував його роль у вчиненому злочині, відсутність домовленості і мети грабежу, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, прохання потерпілого про призначення не суворої міри покарання, вибачення перед потерпілим.

Обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати та ухвали законне судове рішення, оскільки органом досудового розслідування не доведено вчинення ним злочину за попередньою змовою групою осіб. Крім того, судом не враховано як обставину, що пом`якшує покарання наявність на утриманні неповнолітньої доньки та його тяжкі захворювання.

Захисник ОСОБА_11 згідно поданої апеляційної скарги, вважає призначене покарання ОСОБА_8 суворим, та просить пом`якшити призначене покарання із застосуванням ст. 69 КК України. Висновок суду про те, що обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_9 відкрито заволоділи майном потерпілого за попередньою змовою групою осіб, доказами по справі не підтверджуються. Показання потерпілого та оглянутий відеозапис вчинення грабежу, не спростовують позицію обвинувачених щодо відсутності будь-якої попередньої домовленості між ними та іншим обвинуваченим. Крім того, суд довіряючи показанням потерпілого не врахував, що останній перебував в стані алкогольного сп`яніння, бачив розпливчасто та після нападу втрачав свідомість. Відповідно, захисник просить змінити правову кваліфікацію дій ОСОБА_10 , ОСОБА_9 з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 1 ст. 186 КК України, за якою призначити більш м`яке покарання.

Вислухавши доповідь судді, обвинувачених з захисником, на підтримку поданих апеляційних скарг, прокурора, який вважав вирок суду законним, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви, та підстави його ухвалення.

За правилами ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вказані вимоги, на думку колегії суддів, судом у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 були дотримані.

Розглядаючи зазначену справу, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у провадженні та з`ясував усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин встановлених судом та викладених у вироку, ґрунтуються на доказах, ретельно перевірених під час судового слідства, які отримали належну оцінку і є обґрунтованими.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 підтвердив, що 26.01.2017 року перебуваючи біля магазину "Вояж" по вул. Привокзальній в м. Суми зустрів потерпілого ОСОБА_12 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння та нецензурно висловлювався, що обурило обвинуваченого та на що останній вдарив по нозі потерпілого, від чого ОСОБА_12 впав обличчям до землі. Перевернувши потерпілого на спину, ОСОБА_8 дістав з кишені мобільний телефон та передав його ОСОБА_10 , який згодом його повернув собі, а ОСОБА_9 у цей час дістав з кишені потерпілого гаманець з грошима. Після скоєного разом з ОСОБА_9 пішли до магазину, а ОСОБА_10 пішов по своїм справам.

Обвинувачений ОСОБА_9 показав, що до нього підходив потерпілий ОСОБА_12 , з яким вони пройшли до магазину "Вояж", де ОСОБА_9 побачив, як ОСОБА_8 збив з ніг потерпілого та останній впав. В той час коли ОСОБА_8 витягував з карману потерпілого мобільний телефон, він також вирішив забрати гаманець з грошима, які він бачив у потерпілого під час зустрічі.

Обвинувачений ОСОБА_10 підтвердив, що перебуваючи біля магазину "Вояж" побачив, як ОСОБА_8 збив з ніг потерпілого ОСОБА_12 та вийняв з кишені мобільний телефон, який приніс йому показати. Роздивившись телефон, він повернув телефон ОСОБА_8 , оскільки не мав потреби в ньому, після чого пішов.

Показання обвинувачених в цілому стверджуються показаннями потерпілого ОСОБА_12 , який показав суду, що приїхав до м. Суми, де зупинився в кімнаті відпочинку залізничного вокзалу. Вийшовши на вулицю, до нього підійшов ОСОБА_9 та попросив кошти на спиртні напої. Відмовивши, він попрямував до продовольчого магазину, а ОСОБА_9 прослідував за ним. Біля магазину "Вояж", під час розмови по мобільному телефону, потерпілий відчув удар по нозі, який заподіяв ОСОБА_8 , та від якого він впав. Опинившись на землі, побачив, як ОСОБА_8 вийняв з карману мобільний телефон, а ОСОБА_9 з іншого карману дістав гаманець з грошима, ОСОБА_13 весь час стояв неподалік.

Показання обвинувачених та потерпілого стосовно місця вчинення злочину стверджуються протоколом огляду місця події від 26 січня 2017 року.

Протоколами огляду речей від 31 січня 2017 року встановлено, що грошові кошти, та мобільний телефон, які були вилучені у обвинувачених, були в подальшому повернуті потерпілому ОСОБА_12 .

Згідно з протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30 січня 2017 року потерпілий впізнав осіб, які заволоділи його майном.

В ході слідчого експерименту обвинувачені в присутності захисника продемонстрували як заволоділи майном, що підтверджується протоколами проведення слідчого експерименту від 13 лютого 2017 року.

Таким чином, оцінивши указані докази в їх сукупності та належним чином вмотивувавши свої висновки, в тому числі не визнання обвинуваченими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за попередньою змовою групою осіб, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що винуватість як ОСОБА_9 , ОСОБА_10 так і ОСОБА_8 у вчиненні грабежу, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, знайшло своє підтвердження під час судового розгляду.

Посилання в апеляційних скаргах обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , захисника на відсутність в їх діях попередньої змови групи осіб, є необґрунтованим.

Надані показання потерпілого підтверджуються дослідженим у судовому засіданні відеозаписом з камери спостереження, на якій відтворена ділянка місцевості за магазином "Вояж" по вул. Привокзальна, 7 А в м. Суми. Даним відеозаписом зафіксовано момент вчинення кримінального правопорушення обвинуваченими 26 січня 2017 року о 22 год. 30 хв. Так, з запису вбачається, як ОСОБА_9 разом з ОСОБА_12 підійшли до магазину, в цей час потерпілому зателефонували на мобільний телефон, який відійшов від ОСОБА_9 і почав розмовляти по телефону, в той час зі спини ОСОБА_12 підходили ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . ОСОБА_9 зробив жест рукою не підходити, залишився стояти за спиною потерпілого. Через пару секунд до ОСОБА_12 підбіг ОСОБА_8 та вдарив його ногою, від чого потерпілий впав на землю обличчям вниз. ОСОБА_8 перевернувши потерпілого, почав оглядати кишені, в одній з яких знайшов мобільний телефон, який передав ОСОБА_10 . В цей час ОСОБА_9 також підійшов до потерпілого та почав оглядати кишені, в наслідок чого, знайшов гаманець з грошовими коштами та відійшов в сторону. ОСОБА_8 ще раз підійшов до потерпілого та повторно оглянув кишені, але нічого не знайшовши підійшов до ОСОБА_10 та забрав мобільний телефон, після чого обвинувачені покинули потерпілого.

Досліджений відеозапис та надані пояснення потерпілого у своїй сукупності доводять наявність між обвинуваченими попередньої змови на відкрите викрадення майна ОСОБА_12 .

Оскільки чітко з відеозапису вбачається як ОСОБА_9 жестами руки подавав знак ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . Після того як потерпілий впав на землю, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 активно розпочали оглядати кишені, у той час як ОСОБА_10 залишався на незначній відстані від них, та спостерігав за діями обвинуваченого, не намагаючись зупинити дії та тримав в руках викрадений мобільний телефон.

Отже, доводи обвинувачених, щодо відсутності між ними попередньої змови на вчинення злочину, суд першої інстанції обґрунтовано відкинув як таки, що спростовуються дослідженими судом доказами, в тому числі і показаннями потерпілого.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що внаслідок вчинення взаємоузгоджених спільних дій обвинувачених, останні відкрито викрали майно потерпілого та правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , як вчинене за попередньою змовою групою осіб відкрите викрадення чужого майна, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

В той же час всі доводи апеляційних скарг щодо відсутності в діях ОСОБА_9 , ОСОБА_10 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і наявності правових підстав для перекваліфікації дій на ч. 1 ст. 186 КК України, є такими, що не ґрунтується на матеріалах провадження та вимогах закону, та не підлягають задоволенню.

Що стосується покарання, то при вирішенні цього питання, суд відповідно до ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття обвинувачених, які на обліках у диспансерах не перебувають, наявності на утриманні у ОСОБА_9 неповнолітньої доньки, повернення викраденого мобільного телефону, звернення обвинувачених до Центру реінтеграції бездомних осіб, як особи, що не мають постійного місця проживання, поганий стан здоров`я ОСОБА_9 , другорядна роль ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, не наполягання потерпілого на суворій мірі покарання, обставину, що обтяжує покарання суд визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, дійшовши при цьому до висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинувачених повинно відбуватися в умовах ізоляції від суспільства. На переконання колегії суддів, призначене судом ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 покарання, є справедливим, необхідним і достатнім для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, отже відсутні підстави для пом`якшення чи призначення більш суворого покарання.

З огляду на викладене, оскільки вирок суду стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 відповідає вимогам ст. ст. 370, 373-374 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим, колегія суддів, не встановивши підстави для його скасування, відмовляє в задоволенні всіх поданих апеляційних скарг.

Враховуючи, що у відношенні обвинувачених був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 підлягає зарахуванню у строк покарання у порядку ч.5 ст.72 КК України, тобто з 30 січня 2017 року по 31 жовтня 2017 року.

21.06.2017 року набули чинності зміни до ст. 72 КК України, внесені ЗУ від 08.05.2017 року №2046- VIII, згідно з якими змінився порядок зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі.

Згідно чинної редакції ч.5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 58 Конституції України та ч.1 ст. 5 КК України під законом, що іншим чином поліпшує становище особи, слід розуміти закони, які змінюють на користь особи такі визначені в КК наслідки вчинення злочину, які не пов`язані з кримінальною відповідальністю.

Слід зазначити, що згідно з нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України та КК України передбачено поняття зворотної сили закону.

Тому, суд апеляційної інстанції вважає, що на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, необхідно зарахувати ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409,416,418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 травня 2017 року відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_11 без задоволення.

В порядку ч. 2 ст. 404 КПК України, обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати час попереднього ув`язнення - з 30 січня 2017 року по 31 жовтня 2017 року, в строк позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, включно.

Ухвала набирає чинності негайно та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими в той самий строк з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5