Справа № 448/30/17
пр.№ 1-кп/464/29/18
У Х В А Л А
06 лютого 2018 року Сихівський районний суд м.Львова в складі колегії суддів:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження №0000009 від 04.04.2016 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.289, ч.2 ст.186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6

представник потерпілого ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в :
в провадженні Сихівського районного суду м.Львова знаходиться вищезгадане кримінальне провадження.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, обгрунтовуючи тим, що строк закінчується 14.02.2018, на даний час не відпали жодні з підстав, які були на момент обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та відповідно існуючі ризики, наявність яких встановлено судами, не зменшились.

Представник потерпілого клопотання прокурора підтримав.

Захисник та обвинувачений заперечили проти продовження строків тримання під вартою. Просили змінити запобіжний захід тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч.ч.1,3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути зазначене питання.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м"яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Летельє проти Франції" від 26 червня 1991 року, зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув"язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув"язнення може бути застосоване. Суд зобов"язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваних, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільсьва.

Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обгрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Враховуючи те, що з дня надходження до суду обвинувального акта судове провадження не завершене, свідки не допитані, ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, котрі є тяжкими та особливо тяжкими злочинами; дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, його вік, тяжкість покарання, яке хоча і не є самостійною підставою для продовження утримання обвинуваченого під вартою, проте, на думку суду, вищевказані обставини у своєму взаємозв`язку дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватися від суду, можливість впливати на свідків, що може призвести до перешкоджання встановленню об`єктивної істини у процесі.

У зв`язку з наведеним, строк тримання обвинуваченому ОСОБА_5 під вартою слід продовжити на 60 днів, що за наведених вище обставин є доцільним. Застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу за наведених вище обставин є неможливим, оскільки, ризики, що існували на час обрання та продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою фактично не зменшилися, що повністю виправдовує тримання обвинуваченого під вартою.

Висновок про задоволення клопотання прокурора про продовження тримання обвинуваченого під вартою виключає можливість задоволення клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу більш м`яким.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 331 КПК України, суд,
у х в а л и в :
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який утримується в Львівській установі виконання покарання №19 строк тримання під вартою до 06 квітня 2018 року включно
У задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу більш м`яким відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: