Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/774/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.11.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2017 року, якою стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Василівка Солонянського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, жителя АДРЕСА_1 , раніше судомого, останній раз 11.11.2011 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років,
відмовлено в задоволенні подання адміністрації Державної установи «Устинівський виправний центр №37» та спостережної комісії при Устинівській районній державній адміністрації Кіровоградської області про умовно-дострокове звільнення,

ВСТАНОВИЛА:
В.о. начальника Державної установи «Устинівський виправний центр №37» та голова спостережної комісії при Устинівській райдержадміністрації з Кіровоградської області вернулися до суду першої інстанції із спільним поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , мотивуючи тим, що за період відбування покарання засуджений відбув 3/4 частини строку покарання, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2017 року в задоволенні вказаного подання відмовлено.

В обґрунтування прийнятого рішення, суд першої інстанції вказав, що засуджений ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння вчинив умисний особливо тяжкий злочини проти життя особи, результатом його протиправних дій є тяжкі наслідки у вигляді смерті потерпілої особи. Також зазначив, що засуджений ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що не завжди може контролювати свої дії та вчинки, коли перебуває в стані алкогольного сп`яніння. При встановлених обставинах та кримінологічній характеристиці засудженого ОСОБА_7 , суд дійшов висновку, що відсутні підстави вважати про виправлення засудженого сумлінною працею та перевихованням.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, засуджений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, як необґрунтовану і незаконну та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Свої доводи апелянт мотивує тим, що судом не взято до уваги, його позитивну характеристику, наявність 17 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці, а також те, що відбув ? частини призначеного йому покарання, що свідчить, на думку апелянта, про доведення його виправлення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, як законну та обґрунтовану, дослідивши матеріали подання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог частин 2, 3 ст. 81 КК України, умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше трьох четвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Як наголошено в роз`ясненнях, викладених у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суду зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Перевіркою матеріалів подання встановлено, що судом першої інстанції зазначені вимоги закону були дотримані..

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 належним чином дослідив дані про його поведінку і ставлення до праці за весь період відбування ним покарання. При цьому суд врахував не тільки факт відбуття засудженим певної частини покарання, а й суспільну небезпеку та характер вчиненого ним злочину, і його особу в цілому, та дійшов правильного висновку, що засуджений не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання.

Як вбачається з матеріалів подання, вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11.11.2011 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років (а.к.п. 3-4). Вказаний вирок набрав законної сили 07.12.2011 року (а.к.п. 5).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровоград від 21.03.2016 року зараховано засудженому ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 23.07.2011 року по 06.12.2011 року в строк покарання, призначеного вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11.11.2011 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі (а.к.п. 6).

Окрім того, ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровоград від 12.09.2016 року засудженому ОСОБА_7 замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме на обмеження волі строком на 2 роки 5 місяців 28 днів (а.к.п. 8).

Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 25.10.2016 року зараховано засудженому ОСОБА_7 у строк покарання час слідування під вартою до Устинівського виправного центру № 37 з 20.09.2016 року по 04.10.2016 року за правилами, передбаченими ст. 72 КК України (а.к.п 9).

При цьому, згідно матеріалів клопотання засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі перебуває з 01.08.2011 року, де порушень режиму утримання не допускав, заохочень не мав.

З 04.10.2016 року засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання в Устинівському виправному центрі (№ 37).

Згідно з характеристикою в.о. начальника Державної установи Устинівського виправного центру (№ 37), засуджений за час відбування покарання зарекомендував себе задовільно, до дисциплінарної відповідальності не притягувався; за сумлінне ставлення до праці та зразкове поведінку отримав 3 заохочення; постійно покращує показники в роботі, приймає активну участь в благоустрої територію установи; дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи та здійснює за ними належний догляд; не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці; з персоналом установи поводиться ввічливо; працевлаштований на виробництві установи; щодо скоєного злочину розкаюється.

Однак, не зважаючи на позитивну характеристику засудженого, колегія суддів приймає до уваги також суспільну небезпеку та характер вчиненого злочину, за який засуджений відбуває покарання. Так, ОСОБА_7 відбуває призначене йому покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, об`єктом посягання якого було життя людини, що становить велику суспільну небезпеку, при цьому останній вчинив кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, з довідки про стягнення та заохочення вбачається, що 18.12.2016 року та 26.02.2016 року до ОСОБА_7 застосовувалися попередження за порушення форми одягу та відповідно за відмову від інвентарних робіт, хоча дані стягнення вже погашені, однак колегія суддів вважає, що зазначені обставини характеризують засудженого протягом всього часу відбування покарання та не свідчить про його сумлінну поведінку за весь період відбування покарання

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції стосовно того, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою за весь час відбуття покарання, не довів свого виправлення.

Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що судом першої інстанції не враховано його позитивну характеристику, наявність 17 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці, а також те, що відбув 3/4 частини призначеного йому покарання, не заслуговують на увагу, оскільки останній своєю поведінкою не довів своє виправлення та потребує подальшого контролю з боку адміністрації установи виконання покарань.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що районний суд обґрунтовано відмовив в задоволенні вказаного подання, оскільки в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого.
За вказаних обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачає, тому у задоволенні вимог апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів.

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні подання адміністрації Державної установи «Устинівський виправний центр №37» та спостережної комісії при Устинівській районній державній адміністрації Кіровоградської області про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4