АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2162/17 Справа № 185/5775/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 та обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2017 року,-

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Павлограді, Дніпропетровської області, громадянки України, із середньою освітою, не заміжньої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимої, останній раз:

- 29 травня 2017 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, з застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді двох років одного місяця позбавлення волі,

засуджено:

- за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 15 ч.2 ст.185 КК України - до 1 року позбавлення волі;

- за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання ОСОБА_7 у вигляді позбавлення волі строком чотири роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення покаранням у вигляді чотирьох років позбавлення волі, покарання у вигляді позбавлення волі строком два роки один місяць, остаточно призначено ОСОБА_7 у вигляді позбавлення волі строком чотири роки.

За ч.2 ст.185 КК України ОСОБА_7 засуджено до 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки, частини покарання у вигляді одного року одного місяця позбавлення волі, що не відбуте ОСОБА_7 за попереднім вироком суду від 29 травня 2017 року, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі строком чотири роки один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_7 , на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 594 гривні 00 коп.

Також вирішено долю речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винною та засуджено за те, що вона, о 12.25 год. 28.04.2017 року знаходячись у приміщенні магазину «Брусничка» ТОВ «Український Рітейл», який розташований по вул. Шевченко, 128 в м. Павлограді Дніпропетровської області, таємно, повторно викрала пляшку віскі «Вайт хорс» об`ємом 0,7 л., вартістю 245,90 грн. та з місця вчинення злочину з викраденим майном зникла.

В цей же день з 13.00 год. до 14.00 год. вона таємно, повторно, викрала з цього ж магазину пляшку віскі «Вайт хорс» вартістю 245,90 грн. та інші горілчані вироби на загальну суму 575 грн. 50 коп.

Аналогіченим чином з вказаного магазину вона повторно викрала різні горілчані вироби:

-30.04.2017 року на суму 1050 грн. 83 коп.

-02.05.2017 року на суму 673 грн. 34 коп., однак при виході з приміщення магазину «Брусничка» дії ОСОБА_7 були помічені свідком ОСОБА_9 , яка вимагала повернути викрадене майно, але обвинувачена не зупинилась та втекла з викраденим

-09.05.2017 року з магазину «Продукти 132» ТОВ «Оптторг», який розташований по вул. Преображенська, 128 в м. Павлограді викрала пляшку рому «Бакардщі Карта Бланка», вартістю 181 грн.;

-11.05.2017 року з магазину «Єва № 84» ТОВ «РУШ», який розташований по вул. Соборна, 105 в м. Павлограді таємно, повторно вкрала Макс Фактор Ластінг Перформанс 100, вартістю 225 грн.,

- 12.05.2017 року з магазину «Брусничка» таємно, повторно, вкрала, з вітрини крем, мило, шампунь, гель для душу на суму 163 грн. 03 коп;

-12.05.2017 року з магазину «Єва № 83» таємно, повторно, вкрала, з торгівельної вітрини крем для обличчя вартістю 295 грн.;

- 15.05.2017 року 10 шт.шоколаду «Корона» на суму 311 грн. 00 коп.;

- 16.05.2017 року горілчані вироби на суму 556 грн. 90 коп.;

-18.05.2017 року банку ікру лососевої, вартістю 164,39 грн.;

-23.05.2017 року туш для вій «Макс Фактор», вартістю 249,00 грн.;

-26.05.2017 року бальзам для гоління «Нівеа», станок для гоління «Жилет Мак 3», на суму 281 грн. 35 коп.;

-31.05.2017 року гель для гоління на суму 318 грн. 50 коп. ;

-06.06.2017 року гель для вмивання «Nivea» та два дезодоранти на суму 176 грн. 96 коп. та з місця вчинення злочину з викраденим майном як і раніше зникла.

В апеляційних скаргах:

- прокурор просить вирок в частині призначення покарання, - змінити, у зв`язку з неправильним, на його думку, застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Просить вважати ОСОБА_7 засудженою:

- за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 15 ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати засудженою ОСОБА_7 до 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення покаранням, призначеного цим вироком, покарання, яке було призначено вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2017 року, та остаточно призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком чотири роки.

За ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, вважати ОСОБА_7 остаточно засудженою за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.05.2017 року, - до позбавлення волі строком на чотири роки один місяць.

В іншій частині вказаний вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні 13 епізодів таємного викрадення чужого майна, вчинених повторно. Оскільки епізоди її злочинної діяльності від 28.04.2017, 29.04.2017, 30.04.2017, 09.05.2017, 11.05.2017, 12.05.2017, 12.05.2017, 15.05.2017, 16.05.2017, 23.05.2017 га 26.05.2017, вчинено до ухвалення попереднього вироку Павлоградського міськрайонного суду від 29.05.2017, то вони охоплюються єдиною кваліфікацією за ч. 2 ст. 185 КК України, як і епізоди від 31.05.2017 та 06.06.2017, вчинені після ухвалення цього вироку, то за ними не може бути призначено окреме покарання.

Зазначає, що судом не звернуто увагу на вищезазначені норми законодавства, як результат, не вжито всіх необхідних заходів для прийняття законного рішення, в результаті чого ОСОБА_7 двічі призначено покарання за однаковими частинами ст. 185 КК України.

-Обвинувачена:

- просить пом`якшити покарання та застосувати щодо неї положення ст. 69 КК України, у зв`язку зі станом її здоров`я.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який апеляційну скаргу прокурора підтримав, доводи обвинуваченої, яка свою апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченої не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. Тому в цій частині вони не перевіряються, на чому ОСОБА_7 також наполягала.

Доводи обвинуваченої про не відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого і особі обвинуваченої, внаслідок суворості, колегія суддів вважає такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Зі змісту закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 50 КК України, вбачається, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів. При призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Як видно з вироку, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, ступінь тяжкості вчинених нею злочинів, які відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжких, дані про особу обвинуваченої, яка за місцем мешкання характеризується негативно, раніше неодноразово судима.

Доводи обвинуваченої щодо необхідності пом`якшення покарання із-за наявності в неї хвороби - очагового туберкульозу лівої легені колегія, не може бути підставою для пом`якшення покарання, оскільки незважаючи на вказане захворювання вона продовжувала неодноразово скоювати корисливі злочини, що свідчить про її антисоціальну поведінку та небажання стати на шлях виправлення.

Колегією суддів перевірено доводи прокурора щодо неправильності застосування судом Закону при призначенні обвинуваченій покарання. та щодо неправильності юридичної кваліфікацію її дій, на що акцентовано увагу прокурором.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, оскарженим вироком ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні 13 епізодів таємного викрадення чужого майна, вчинених повторно. При цьому епізоди злочинної діяльності ОСОБА_7 від 28.04.2017, 29.04.2017, 30.04.2017, 09.05.2017, 11.05.2017, 12.05.2017, 12.05.2017, 15.05.2017, 16.05.2017, 23.05.2017 та 26.05.2017, вчинено до ухвалення попереднього вироку Павлоградського міськрайонного суду від 29.05.2017, охоплюються єдиною кваліфікацією за ч. 2 ст. 185 КК України, як і епізоди від 31.05.2017 року та 06.06.2017 року, вчинені після ухвалення цього вироку. Але на вказані обставини районний суд увагу не звернув.

Відповідно до ст. 33 КК України та роз`яснень, які містяться у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів (ст. 70 КК України) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За цими ж правилами призначається покарання і в разі вчинення особою діянь, частина яких кваліфікується як закінчений злочин, а решта - як готування до злочину чи замах на нього. За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК України, які не мають самостійної санкції,- покарання не призначається.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у абз. 2 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», якщо злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину, їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК. У таких випадках повторність злочинів повинна зазначатись у процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуюча ознака відповідних злочинів.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставами для зміни вироку суду першої інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну вироку, вважається застосування судом закону, який не підлягає застосуванню.
Отже, колегія суддів вважає доводи прокурора слушними, даний вирок в частині призначення покарання необхідно змінити, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та вважати ОСОБА_7 засудженою:
- за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 15 ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати засудженою ОСОБА_7 до 4 років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення покарання, призначеного цим вироком, покарання, призначеного вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2017 року, та вважати її засудженою до покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки.
За ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, вважати ОСОБА_7 остаточно засудженою за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком невідбутої частини покарання, призначеної за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.05.2017 року, - до позбавлення волі строком на чотири роки один місяць.
В іншій частині вказаний вирок є законним та обгрунтованим.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 - задовольнити.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_7 , в частині призначеного покарання, - змінити.
Вважати ОСОБА_7 засудженою:
- за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 15 ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати її засудженою до 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення покарання, призначеного цим вироком, покарання, призначеного вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2017 року, та вважати її засудженою до покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки.

Вважати ОСОБА_7 засудженою за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.05.2017 року, вважати ОСОБА_7 остаточно засудженою до позбавлення волі строком на чотири роки один місяць.

В іншій частині вказаний вирок залишити без змін.

Ухвалені рішення судів першої та апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги до касаційної інстанції протягом 3 місяців з моменту проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченою, що тримається під вартою, - в той же строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4