Справа № 308/903/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.03.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , за участю прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника адвоката ОСОБА_11 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження №11-кп/777/77/18, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань під №0000014 за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Закарпатської області на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.07. 2017.
Цим вироком:
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , із середньою освітою, одружений, що має на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючий, не судимий, засуджений:
- за ч.2 ст.286 КК України на 03 (три) роки позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_10 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 02 (двох) років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ст.76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили залишено - заставу, а після набрання вироком законної сили і звернення його до виконання грошову заставу в сумі 34 450 (тридцять чотири тисячі чотириста п`ятдесят) грн. постановлено повернути заставодавцю ОСОБА_10 .
Речові докази по справі: осип скла під №1 на схемі до протоколу огляду місця ДТП, який упаковано в спецпакет експертної служби №2377072; нижня частина скла переднього правого покажчика повороту ТЗ під №2 на схемі до протоколу огляду місця ДТП, яку упаковано в спецпакет експертної служби №2377076; нижню декоративну накладку передньої правої блокфари ТЗ під №3 на схемі до протоколу огляду місця ДТП, яку упаковано в спецпакет експертної служби №3249109, що знаходяться в камері зберігання речових доказів Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області ухвалено - знищити.

-2-
Автомобіль марки «PEUGEOT», моделі «605», реєстраційний номер Словацької Республіки НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_10 - залишено в його розпорядженні.
Згідно вироку ОСОБА_10 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення при таких обставинах.
12.01.2016, близько 09 год. 55 хв. ОСОБА_10 , керуючи власним, технічно справним автомобілем марки «PEUGEOT», моделі «605», реєстраційний номер Словацької Республіки НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Минайській зі сторони вул. Грушевського в напрямку проспекту Свободи в м. Ужгороді, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу «Зебра», що перед перехрестям вул. Минайська - Пестеля, діючи в супереч вимогам п. п. 2.3. «б»; 4.16; 12.3; 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, проігнорував вимоги інформаційно-вказівного дорожнього знаку 5.35-1-5.35.2 «Пішохідний перехід», та дорожньої горизонтальної розмітки 1.14.1 «Зебра», при під`їзді до нерегульованого пішохідного переходу, на якому в той час рухався пішохід, та перед яким зменшують швидкість та зупиняються рухаючись в той час по переду нього, по лівій крайній смузі руху в попутному напрямку транспортні засоби, з моменту виникнення йому небезпеки для руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, до застосування своєчасного гальмування, та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_13 , яка переходила проїзну частину вул. Минайська, по дорожній горизонтальній розмітці «Зебра», яка внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження, які відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, що знаходяться у прямому причинному зв`язку із настанням її смерті. Спричинення тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили смерть ОСОБА_13 знаходяться в прямому причинному зв`язку з діями ОСОБА_10 ..
В апеляційній скарзі та доповненні до неї прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію діянь ОСОБА_10 просить вирок суду від 04.07.2017 в частині призначеного покарання за ч.2 ст.286 КК України - скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого. Ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_10 за ч.2 ст.286 КК України покарання у виді 03(трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на певний строк, у решті вирок суду залишити без змін. Указує, що покарання ОСОБА_10 суд призначив у межах санкції, однак, в порушення ст. 65 КК України не застосував до обвинуваченого додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, при цьому не в повній мірі врахував конкретні обставини кримінального провадження, зокрема, характер, ступінь тяжкості та наслідки вчиненого обвинуваченим злочину. Просить звільнити ОСОБА_10 на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 02 (два) роки та відповідно до п.п.2,3 ч.1 ст. 76 КК України покласти на нього обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи. Також, суд не врахував положення ст. 77 КК України та п.9 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення кримінального покарання», про те, що при звільненні обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, суд повинен був призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

-3-
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив вирок скасувати, постановити новий з призначенням покарання у виді позбавленням права керування транспортними засобами; обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника адвоката ОСОБА_11 , які заперечили проти апеляційної скарги прокурора та просили звільнити обвинуваченого від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», пояснення потерпілої на підтримання апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи доповненої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за таких підстав.
Відповідно до ч. 1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, стосовно яких відповідно до вимог частини третьої статті 349 і статті 363 цього Кодексу докази не досліджувалися, апеляційним судом не перевіряються.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, суд першої інстанції обґрунтовано визнав недоцільним, дослідження зібраних органом досудового розслідування доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, встановленні порядку їх дослідження, судом першої інстанції дотримано приписи ст. 349 КПК України та роз`яснено наслідки дослідження доказів у такому порядку.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, досудове розслідування і судовий розгляд по ньому проведені з дотриманням вимог розділів III, IV КПК України. Викладені у вироку висновки про винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України при обставинах вказаних у вироку суду, ґрунтуються на зібраних доказах, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і ніким з учасників кримінального провадження не оскаржуються, а тому апеляційним судом не перевіряються.

Кваліфікація діяння обвинуваченого ОСОБА_10 за ч.2 ст.286 КК України за встановлених у вироку суду обставин, є правильною.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно зі ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції, і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання або у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
В порядку ч. 1 ст. 421 КПК України обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

-4-

В ході розгляду кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного покарання загальним засадам призначення покарання та вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, оскільки до обвинуваченого не застосовано додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, а тому призначене покарання є м`яким.
Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_10 покарання вказані вимоги не були дотримані, при призначенні покарання судом першої інстанції в достатній мірі не враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі його покарання обставини.
Зокрема, апеляційний суд вважає, що при призначенні ОСОБА_10 покарання місцевим судом не враховано те, що вчинений ним злочин, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких, конкретні обставини, за яких скоєно злочин: ОСОБА_10 допустив грубе порушення Правил дорожнього руху України, внаслідок чого настала смерть людини, що обвинувачений знехтував вимогами Правил дорожнього руху України, не забезпечив безпеку дорожнього руху, не вжив заходів зменшення швидкості на нерегульованому пішохідному переході, наслідки вчиненого діяння у виді смерті потерпілої, а тому приходить до висновку, що призначене покарання не відповідає особі обвинуваченого та тяжкості діяння.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення кримінального покарання» при звільненні з випробуванням від відбування основного покарання суд відповідно до ст. 77 КК України може призначити додаткові покарання: штраф (за умови, що він передбачений санкцією

закону, за яким засуджується особа); позбавлення права обіймати певні посади або займатися певно діяльністю; позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу. Додаткові покарання підлягають реальному виконанню, про що суд зазначає в резолютивній частині вироку.

Таким чином, призначаючи ОСОБА_10 покарання, суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, що містяться в п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12. 2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті» щодо необхідності у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст.286 і ст. 287 КК України обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами, і призначив ОСОБА_10 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, про що правомірно йдеться в поданій прокурором апеляційній скарзі.
Як правильно зазначено в апеляційній скарзі прокурора, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_10 основного покарання без додаткового, судом не повній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, зокрема, те що злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України кваліфікується як тяжкий, обвинуваченим грубо порушено одночасно декілька положень Правил дорожнього руху України, у результаті чого останній, не зменшивши швидкості, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_13 ,
-5-
яка переходила дорогу на нерегульованому пішохідному переході, та таким, що не відповідає вимогам Правил дорожнього руху України, наслідки, що настали в результаті порушення таких Правил.
Крім того, рішення про не призначення додаткового покарання, судом взагалі не вмотивовано та не було предметом обговорення в судовому засіданні.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що не призначення за таких обставин ОСОБА_10 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, судом не дотримано загальних засад призначення особі покарання за вчинене кримінальне правопорушення й допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до призначення надто м`якого покарання, що відповідно до п.2 ч.1 ст.420 КПК України є підставою для скасування вироку суду першої інстанції та ухвалення нового в частині призначення покарання.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_10 покарання, колегія суддів у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані щодо його особи: позитивно характеризується за місцем проживання, вперше притягається до кримінальної відповідальності, відсутність претензій з боку потерпілого, обставини, що пом`якшують покарання - повне визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, щире каяття, його ставлення до наслідків вчиненого кримінального правопорушення, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин.
З урахуванням вищенаведеного апеляційний суд уважає, що обвинуваченому ОСОБА_10 слід призначити покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами, в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, що таке покарання буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення.

Крім того, в ході апеляційного розгляду кримінального провадження встановлено обставини, які дають підстави для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_10 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016, №1810-VIII постановлено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_10 має двох дітей: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинив злочин, який відноситься до категорії необережних діянь, подав апеляційному суду клопотання про звільнення його від призначеного покарання по амністії, а тому апеляційний суд вважає, що до нього слід застосувати Закон України «Про амністію у 2016 році».

-6-
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412- 414, 420 КПК України, апеляційний суд,-
У Х В А Л И В:
доповнену апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Закарпатської області - задовольнити.
Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатській області від 04.07. 2017 щодо обвинуваченого ОСОБА_10 в частині призначеного покарання - скасувати.
Призначити ОСОБА_10 за ч.2 ст. 286 КК України покарання у виді 03 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 02 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 02 (два) роки.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_10 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Звільнити ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання підставі п. «в» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
У решті вирок суду залишити без змін.
Вирок суду набирає законної сили з моменту його проголошення й може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом 03(трьох) місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції.
Судді: