Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

Іменем України

№728/2010

3 листопада 2010 року Апеляційний суд Житомирської області

в складі:

головуючого - судді Михайловського В.І.,

суддів: Ткаченка B.JI. та ОСОБА_1,

з участю: прокурора Філя С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в Житомирі справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2 напостанову Богунського районного суду м. Житомира від 21 вересня 2010 року, -

встановив:

Цією постановою скасоване звільнення з випробуванням засудженому ОСОБА_2, 27 вересня 1975 року зародження, уродженцю та жителю м. Житомира, 5 пров. Лісний, 11, не працюючому, за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 10 грудня 2009 року і направлено його для відбування покарання в місця обмеження волі строком на 1(один) рік.

Згідно з постановою, в поданні в.о. начальника Житомирської MB кримінально-виконавчої інспекції ставиться питання про скасування звільнення з випробуванням засудженому ОСОБА_2 і направлення його для відбування покарання в місця обмеження волі відповідно до вироку Богунського районного суду м. Житомира від 10 грудня 2009 року.

Судом встановлено, що вироком Богунського районного суду Житомира від 10 грудня 2009 року ОСОБА_3 засуджений за ст. 309 ч. 1 КК України до 1 року обмеження волі, з іспитовим строком на один рік. В послідуючому вироком апеляційного суду Житомирської області від 2 березня 2010 року цей вирок скасований та постановлений новий вирок, за яким йому призначено покарання за ст. 309 ч. 1 КК України один рік обмеження волі. Ухвалою Верховного Суду України від 10 червня 2010 року вказаний вирок апеляційного суду Житомирської області змінений та останнього звільнено на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

Під час іспитового строку засуджений ОСОБА_2 не виконував покладені на нього судом обов'язки, систематично не з'являвся на реєстрацію в органи КВІ, неодноразово попереджувався, але належних висновків не зробив. Крім того, змінюючи місце свого проживання, останній про вказане КВІ не повідомляв.

14 травня 2010 року слідчим СВ Корольовського РВ УМВС України в Житомирській області проти ОСОБА_2 порушено кримінальну справу за ст. 122 ч. 1 КК України.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_2 пояснив, що дійсно не з'являвся до інспекції на реєстрацію, мотивуючи тим, що був зайнятий по роботі, але при цьому інспектора про неможливість з'явитися на реєстрацію заздалегідь не повідомляв. Пояснив, що в даний час перебуває в адаптаційному центрі і просить не скасовувати звільнення від відбування покарання.

Представник КВІ просив задовольнити подання. Прокурор вважав, що дане подання підлягає задоволенню.

З огляду на наведене та дослідивши надані суду матеріали особової справи засудженого, суд вважав, що є підстави для задоволення подання КВІ про скасування звільнення з випробуванням засудженому ОСОБА_2 Досліджені судом матеріали свідчать про те, що засуджений безвідповідально відноситься до покладених на нього обов'язків, неодноразово попереджався про належне виконання вироку суду і останньому роз'яснювалися положення ст. 76 КК України і наслідки їх порушення. Крім того, засуджений під час іспитового строку знову вчинив новий злочин, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

В апеляції засуджений ОСОБА_2 просить постанову суду щодо нього скасувати, посилаючись на те, що до кримінально-виконавчої інспекції він з'являвся постійно, та постійно намагався стати на шлях виправлення. На сьогоднішній день він знаходиться в реабілітаційному центрі релігійної християнської громади. Він має на утримані двох неповнолітніх дітей. Оскільки обвинувальний вирок щодо нього за ст. 122 ч. 1 КК України відсутній, то і посилання суду на скоєння ним злочину під час випробувального терміну є безпідставним.

Заслухавши доповідача, висновок прокурора, який заперечував проти апеляції, але вважав, що з постанови суду слід виключити посилання на те, що засуджений вичинив злочин, обговоривши доводи апеляції, вивчивши справу та особовою справу № 133/10, апеляційний суд вважає, що апеляція підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що були підстави для задоволення подання в.о. начальника Житомирського МВ КВІ про скасування звільнення з випробуванням засудженому ОСОБА_2 Досліджені судом матеріали свідчать про те, що засуджений безвідповідально відноситься до покладених на нього обов'язків, неодноразово попереджався про належне виконання вироку суду і останньому роз'яснювалися положення ст. 76 КК України і наслідки їх порушення.

Як вбачається з матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_2 ОСОБА_3) В.В. 02.08.2010 року зявився до КВІ Богунського підрозділу, де з ним була проведена бесіда, під час якої йому було роз'яснено порядок та умови відбування призначеного йому покарання, правові наслідки невиконання укладених на нього судом обов'язків, порушення громадського порядку, чинення нового злочину. Від засудженого було відібрано підписку про ознайомлення з порядком та умовами відбування покарання, складено довідку та винесено постанову, якою були встановлені дні явки для реєстрації до КВІ. Але, вже 12.08.2010 року засуджений ОСОБА_2 не з'явився для реєстрації до КВІ без поважних причин, за що 19.08.2010 року був застережений вигляді письмового попередження та з ним була додатково проведена розяснювальна бесіда. Незважаючи на це, він 26.08.2010 року та 02.09.2010 року знову не з'явився для реєстрації до КВІ Богунського підрозділу без поважних причин, за що вдруге був застережений у вигляді письмового попередження. Вказане свідчить про те, що засуджений ОСОБА_2 безвідповідально відноситься до покладених на нього судом обовязків - не являється для реєстрації до КВІ без поважних причин, документально свої неявки не підтверджує.

30.08.2010 року до КВІ Богунського підрозділу надійшла постанова слідчого СВ Корольовського РВ УМВС України у Житомирській області від 14.05.2010 року про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_2 за ознаками складу злочину передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України, з якої встановлено, що він після винесення вироку, а саме 29.03.2010 року умисно спричинив ОСОБА_4 тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості та йому обрано запобіжний захід - підписка про невиїзд. Тому суд вправі був врахувати вказаний факт, але, не стверджуючи про те, що засуджений вчинив злочин. Апеляційним судом встановлено, що вказана кримінальна справа перебуває на розгляді в Корольовському районному суді м. Житомира. Тому вказане посилання суду підлягає виключенню з вироку.

Апеляційний суд також відмічає, що з особової справи вбачається, що засуджений змінив своє місце проживання та мешкає зараз окремо від своєї сім.

На підставі викладеного, апеляційний суд не знайшов підстав для скасування постанови суду щодо ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Богунського районного суду м. Житомира від 21 вересня 2010 року щодо ОСОБА_2 змінити.

Виключити із мотивувальної частини постанови посилання суду на те. що засуджений ОСОБА_2 вчинив злочин.

В решті вказану постанову залишити без зміни.

Судді: