УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2017 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні № 120 171 001 000 125 28, у якому

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Карпинськ Свердловської області Російської Федерації, громадянин України, українець, з базовою середньою освітою, у шлюбі не перебуває, військовослужбовець за контрактом в/ч НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою - АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

-судимий 14.10.2010 Вишгородським районним судом Київської області за ч. 2 ст.186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, звільнився 14.05.2014 після відбуття покарання;

-19.07.2017 Переяслав-Хмельницьким ВП ГУ НП в Київській області притягнутий до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.259 КК України, оголошений у розшук у зв`язку з переховуванням від органу досудового розслідування;

підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст. 343 КК України,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся слідчий СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 з погодженим з прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_8 клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Клопотання обґрунтоване тим, що 24.10.2017 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст. 343 КК України, вказані кримінальні правопорушення вчинені за таких обставин.

ОСОБА_4 , спільно з іншими особами 23.10.2017 з метою зриву судового засідання прибули до Святошинського районного суду м. Києва за адресою м. Київ, вул. Жилянська, 142.

У залі судових засідань № 2 вказані особи з метою перешкодити конвоюванню іншого підозрюваного почали грубо порушувати громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, здійснюючи опір представникам влади, які виконували обов`язки з охорони громадського порядку, використовуючи меблі та інше майно, що знаходилось у залі судових засідань, заблокували працівникам правоохоронного органу вхід до зали та чинили активний опір останнім.

На думку слідчого, існують ризики того, що гр. ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність; не виключено, що підозрюваний буде незаконно впливати на потерпілих та свідків.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, які у ньому наведені.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисники заперечували проти задоволення клопотання, вважаючи висунуту підозру необґрунтованою, наведені стороною обвинувачення ризики непроцесуальної поведінки підозрюваного недоведеними. У зв`язку з цим просили суд застосувати до підозрюваного менш суворий запобіжний захід.

Слідчий суддя, заслухавши сторони кримінального провадження, вивчивши надані матеріали, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР ратифікована Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція).

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Наведена гарантія закріплена також у ст. 29 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав та свобод особи визначені кримінальним процесуальним законодавством, яке статтею ст.194 КПК покладає на слідчого суддю обов`язок під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу з`ясувати обставини, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, наявність ризиків непроцесуальної поведінки підозрюваного та відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Враховуючи, що з моменту ратифікації Конвенції Держава Україна та її органи влади взяли на себе зобов`язання визнати юрисдикцію Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ), керуватись його рішеннями та під час вирішення будь-якого питання діяти через призму визнання людини та її прав та свобод найвищою цінністю, слідчий суддя приймає до уваги, що ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Згідно з рішенням у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ зазначив, що «…факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку або висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, на стадії досудового розслідування, слідчий суддя, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою для цієї стадії розслідування мірою підтверджується наявність в діях гр. ОСОБА_4 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст. 343 КК України.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії цілком вірогідними з огляду на покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів.

Крім того, відповідно до рішення ЄСПЛ «Бекчієв проти Молдови» ризик переховування оцінюється також з урахуванням характеру людини, його моральних принципів, місця проживання, місця роботи, статків, сімейних стосунків, відносин з державою.

У зв`язку з цим, слідчий суддя вважає, що про реальне існування вказаного вище ризику свідчить те, що ОСОБА_4 не має непрацездатних утриманців, міцних соціальних зв`язків, будучи військовослужбовцем за контрактом, самовільно покинув місце служби, отже відсутні ті вагомі стримуючі фактори, які б могли зупинити підозрюваного від вчинення дій з метою переховування.

Крім того, обставини вчинення інкримінованих злочинів свідчать про антисоціальну спрямованість підозрюваного, що надає підстави для критичної оцінки його моральних якостей та підтверджує ймовірність свідомої поза процесуальної поведінки останнього.

З огляду на обставини вчинення кримінальних правопорушень, слідчий суддя вважає реально існуючим ризик незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_4 на свідків та потерпілих з метою перешкодити у такий спосіб кримінальному провадженню.

Також є підстави вважати, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 був раніше судимий, у теперішній час притягається до кримінальної відповідальності Переяслав-Хмельницьким ВП ГУ НП в Київській області, оголошений у розшук через переховування від слідства.

При вирішенні ініційованого стороною обвинувачення питання слідчим суддею враховано вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним злочинних дій, а також наявність достатніх підстав вважати, що об`єктивно існують ризики позапроцесуальної поведінки останнього.
Сукупність наведеного переконливо доводить, що іншій більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.2 ст.181 КПК домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Частина 3 статті 296 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років.

Таким чином, органом досудового розслідування забезпечено дотримання зазначених вимог, що дає передбачені законом підстави для задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 181, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в :
Клопотання слідчого Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання за адресою АДРЕСА_2 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у цьому кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю.

Контроль за виконанням ухвали покласти на органи Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_4 .
Строк дії ухвали встановити по 24 грудня 2017 року включно.

На ухвалу прокурором, підозрюваним, його захисником упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва.

Слідчий суддя ОСОБА_1