АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 766/9920/17 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-кп/791/177/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: умовно-дострокове звільнення
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2018 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 29 вересня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Носівка Чернігівської області, громадянина України, раніше неодноразово судимого;

засудженого за останнім вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 20 квітня 2011 року за ч.3 ст.185, ч.1 ст.115, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України на 9 років позбавлення волі.

Початок строку 15.12.2010 року. Кінець строку 24.07.2019 року.

в с т а н о в и л а:
Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд першої інстанції послався на те, що він за час відбування покарання допустив одне порушення режиму відбування покарання, заохочень не має. ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, проте звільнившись з місць позбавлення волі, знову вчиняв злочини. Тому суд дійшов висновку, що своєю поведінкою та ставленням до праці засуджений не довів свого виправлення.
Не погоджуючись з рішенням суду, засуджений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі посилається на його незаконність та необґрунтованість. Свої доводи мотивує тим, що суд не взяв до уваги, що він є інвалідом 2 групи та у нього ампутовані нижні кінцівки, а тому за станом здоров`я не може бути працевлаштованим і як наслідок отримати заохочення за сумлінне ставлення до праці. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нову ухвалу, якою звільнити його від подальшого відбування покарання.
Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно зі ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Судом першої інстанції при розгляді клопотання дотримано зазначених вище вимог закону в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів провадження та наданої характеристики, за весь час відбування покарання в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_7 до дисциплінарної відповідальності притягувався один раз за порушення режиму відбування покарання, заохочень не має. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Приділяє увагу необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. До передбачених законом вимог персоналу установи ставиться завжди сумлінно та самостійно виконує роботи із самообслуговування. Підтримує зв`язок із близькими родичами.

Згідно медичної довідки, ОСОБА_7 є інвалідом 2 групи, має захворювання на туберкульоз, загальний стан хворого задовільний.

За весь період відбування покарання і до часу звернення до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення адміністрацією установи виконання покарань не заохочувався жодного разу.

Зважаючи на те, що висновок про застосування умовно-дострокового звільнення має ґрунтуватися на оцінці поведінки засудженого за весь час відбування покарання, колегія суддів не може прийняти до уваги твердження засудженого про те, що він своєю поведінкою довів своє виправлення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи.

Посилання засудженого на його незадовільний стан здоров`я, що він є інвалідом 2 групи, не є такими, що доводять факт його виправлення, враховуючи дані про особу засудженого ОСОБА_7 в цілому за весь час відбування покарання, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, але після відбуття покарання належних висновків для себе не зробив і до закінчення строку погашення судимостей знову вчинив умисні злочини, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів та небажання стати на шлях виправлення.

Крім того, 28.07.2016 року комісією виправної колонії йому було відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, як такому, що не став на шлях виправлення, а 17.05.2017 року було відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання як такому, що не довів свого виправлення, і це жодним чином не свідчать про те, що він довів своє виправлення.

Наявність у засудженого інвалідності та захворювання на туберкульоз, згідно медичної довідки, не є перешкодою для подальшого відбування покарання.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення, є обґрунтованим.

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання засудженого, не встановлено.

Підстав для скасування ухвали суду першої та задоволення клопотання ОСОБА_7 , як про це ставить питання апелянт, колегія судів не знаходить, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 29 вересня 2017 року про відмову в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3 (підпис) ОСОБА_4
Згідно з оригіналом

Суддя Апеляційного суду
Херсонської області ОСОБА_2