Справа № 496/273/18
Провадження № 1-кп/496/137/18
УХВАЛА

про продовження тримання під вартою

05 березня 2018 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпилі - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі Біляївського районного суду Одеської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біляївка, Одеської області, громадянина України, освіта середня, не одружений, тимчасово не працює., який проживає за адресо: АДРЕСА_1 .

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2, 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В Біляївському районному суді Одеської області розглядається зазначене кримінальне провадження.

06 березня 2018 року спливає двомісячний термін тримання ОСОБА_6 під вартою.

Прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується в скоєні злочину передбаченого ч. 2,3 ст. 185 КК України, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 6 років, не має міцних соціальних зв`язків, не одружений, не має дітей, скоїв новий злочин у період коли був у мовно-достроково звільнений.

Обвинувачений просив застосувати відносно нього домашний арешт, захисник вважав за необхідне вирішити питання про продовження строку тримання під вартою на розсуд суду.

Присутні потерпілі погодились з продовженням строку тримання під вартою.

При продовженні тримання особи під вартою, як і при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим злочину, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у злочині, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родин й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п. 79 рішення в справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».

Суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, об`єктом якого є право власності на майно що є непорушним принципом національного та міжнародного права. На думку суду конкретним суспільним інтересом, який превалює над принципом поваги до свободи особистості є забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, а саме непорушності права власності, що також закріплено в ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та здоров`я людини, яка визнається в Україні найвищою соціальною цінністю згідно до ст. 3 Конституції України.

Отже тримання під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу щодо обвинуваченого, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод. Зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції».

Суд вважає, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення запобігання ризикам врахованим при обранні запобіжного заходу, які на цей час не відпали.

Таким чином, вислухавши думку учасників процесу та приймаючи до уваги, особу обвинуваченого, який не має мицних соціальних зв`язків, скоїв новий злочин у період коли був мовно-достроково звільнений, що свідчить про неможливість на даний час запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про необхідність продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 4 травня 2018 року за відсутності обставин застосування більш м`яких запобіжних заходів.

З огляду на вищезазначене керуючись ст. ст. 23, 177, 178, 184, 314 315,331, 395 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 діб, а саме до 04 травня 2018 року, включно.

В задоволенні клопотання ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на домашний арешт відмовити.

Утримання обвинуваченого проводити в ОСІ.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1