Справа № 592/9745/17
Провадження № 1-кс/592/4517/17

УХВАЛА

08 вересня 2017 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , слідчого СВ Сумського ВП (м. Суми) ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 , без фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Суми скаргу адвоката ОСОБА_4 на незаконне затримання ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

07.09.2015 року захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми зі скаргою на незаконне затримання ОСОБА_3 , в якій вона зазначила про те, що в провадженні слідчого Сумського ВП (м. Суми) ГУНП в Сумській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 знаходиться кримінальне провадження № 0003094, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307КК України. 06.09.2017 року слідчий Сумського ВП (м. Суми) ГУНП в Сумській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 затримав ОСОБА_3 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України по кримінальному провадженню № 0003094. 06.09.2017 року ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0003094 було вручене повідомлення про підозру. Затримання ОСОБА_3 вона вважає незаконним із наступних підстав. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особі, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин. На час затримання ОСОБА_3 на 15 годину 30 хвилин 06.09.2017 року, підстава, передбачена п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, відсутня, оскільки злочин у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під № 0003094, був вчинений, згідно повідомленню про підозру, 15.08.2017 року, що виключає можливість для висновку про те, що її підзахисний щойно вчинив злочин. В ч. 1 ст. 208 КПК України передбачений вичерпний перелік підстав затримання особи без ухвали слідчого судді. Таким чином, у слідчого Сумського ВП (м. Суми) ГУНП в Сумській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 жодних підстав, передбачених ч. 1 ст. 208 КПК України, для затримання ОСОБА_7 не існувало. ОСОБА_3 має постійне місце проживання, жодним чином від проведення слідчих дій не ухилявся, а крім того, слідчий із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до суду не звертався. Відповідно до п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ніхто не може бути позбавлений свободи інакше як в порядку, встановленому законом. Ст. 208 КПК України передбачено законний порядок затримання особи уповноваженою особою без ухвали слідчого судді, і перелік підстав є вичерпний. Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права. Ст. 5 Конвенції встановлені правила позбавлення особи свободи, згідно з якими ніхто не може бути позбавлений свободи інакше, як відповідно до процедури, встановленої законом. Згідно з практикою Європейського суду фіксація точних даних про затримання, як підстави затримання, є необхідною умовою законності затримання для цілей, передбачених ст. 5 Європейської конвенції. Таким чином, затримання її підзахисного всупереч вимогам ст. 208 КПК України одночасно є і порушенням норм міжнародного права. Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до ст. ст. 42, 208 КПК України підозрюваний має право вимагати перевірки обґрунтованості його затримання. Відповідно до п. 4 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний, кого позбавлено свободи в наслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним. Відповідно до ст. 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Вона вважає, що при затриманні ОСОБА_3 були порушені ст. 29 Конституції України, ч. 1 ст. 208 КПК України, п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 29,55 Конституції України; ст. ст. 42, 206, 208 КПК України; ст. ст. 5, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вона просила визнати затримання ОСОБА_3 від 06.09.2017 року незаконним та негайно звільнити його з-під варти (вхідний № 31608/17 від 07.09.2017 року) (а. с. 2, 3) .

У відкритому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 надала пояснення, аналогічні викладеним в скарзі. Вона просила скаргу на незаконне затримання ОСОБА_3 задовольнити, визнати затримання ОСОБА_3 від 06.09.2017 року незаконним та негайно звільнити його з-під варти.

У відкритому судовому засіданні слідчий СВ Сумського ВП (м. Суми) ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 заперечував проти задоволення скарги. Він пояснив про те, що 06.09.2017 року о 17 годині 50 хвилин старший слідчий СВ Сумського ВП (м. Суми) ГУНП в Сумській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 затримав ОСОБА_3 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, оскільки безпосередньо після вчинення злочину сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин. Він просив відмовити у задоволенні скарги.

Розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_4 на незаконне затримання ОСОБА_3 , вислухавши її пояснення, пояснення слідчого, дослідивши додані до скарги копії документів, дослідивши копії документів наданих слідчим, враховуючи наявність судових рішень, які містяться з Єдиному державному реєстрі судових рішень в режимі повного доступу, не вирішуючи питання, що можуть стати предметом судового розгляду в цьому кримінальному провадженні, прихожу до наступного висновку.

Із змісту п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України вбачається, що уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках якщо безпосередньо після вчинення злочину сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

Отже, затримання особи за підозрою у вчиненні злочину у випадках, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, може бути здійснене уповноваженою службовою особою за одночасної наявності таких умов: 1) особа підозрюється у вчиненні злочину, за який КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі; 2) на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин одразу після його вчинення вкаже сукупність очевидних (тобто таких, що явно і недвозначно дають підстави дійти висновку про вчинення особою злочину) ознак на тілі затриманого, його одязі чи місці події.

Із змісту рапорту о/у КП Сумського ВП (м. Суми) ГУНП в Сумській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 від 06.09.2017 року, адресованого на ім`я начальника Сумського ВП (м. Суми) ГУНП в Сумській області підполковника поліції ОСОБА_9 , вбачається, що в рамках кримінального провадження № 0003094 від 16.08.2017 року, 06.09.2017 близько 13 години 15 хвилин був проведений контроль за вчиненням злочину, під час якого невідома особа збула покупцю під зміненими анкетними даними ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , медичний шприц ємністю 2 мл, заповнений на 2 мл речовиною коричневого кольору, схожою на особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований на суму 100 гривень. Вказаний 2 мл медичний шприц, що заповнений на 2 мл речовиною коричневого кольору, було вилучено та буде направлено до НДЕКЦ для проведення експертизи. В діях невстановленої особи вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України (а. с. 16) .

На запитання слідчого судді слідчий СВ Сумського ВП (м. Суми) ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 пояснив про те, що насправді невідомою особою, зазначеною в рапорті, є ОСОБА_3 .

Крім того, вважаю за можливе та доцільне взяти до уваги наступне.

Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 05.08.2014 року по справі № 592/7919/14-к, провадження № 1-кп/592/351/14 ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 311 КК України, та йому було призначене покарання: - за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць; - за ч. 1 ст. 311 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно було призначено ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 було звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік. Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не обиралась. Було ухвалено стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати за залучення експертів для проведення експертизи в розмірі 614 грн. 90 коп. на користь держави. Було ухвалено речові докази по кримінальному провадженню: два медичних шприца, ємністю 5 мл та 3 мл, із залишками прозорої речовини та із залишками речовини коричневого кольору, 1 металева каструля, що зберігається в камері схову речових доказів по лінії СБНОН СМУ УМВС України в Сумській області за адресою: м. Суми вул. Першотравнева, 2, по квитанції № 000039312 від 14.07.2014 року, знищити. Вирок набрав законної сили 05.09.2014 року (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/40025449) .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.09.2015 року по справі № 592/7919/14-к, провадження № 1-в/592/349/15 ОСОБА_3 було звільнено від покарання, призначеного за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 05.08.2014 року. Ухвала набрала законної сили 22.09.2015 року (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/50426418) .

Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.01.2017 року по справі № 592/6678/16-к, провадження № 1-кп/592/94/17 ОСОБА_3 був визнаний винуватим у вчиненні у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 185 КК України та йому було призначене покарання у виді 160 годин громадських робіт. Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати. Було ухвалено стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати в сумі 184 грн. 14 коп. на користь держави. Вирок набрав законної сили 23.02.2017 року (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/64218952) .

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 05.09.2017 року по справі № 592/9548/17, провадження № 1-кс/592/4449/17 клопотання слідчого Сумського ВП (м. Суми) ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 про надання дозволу на проведення обшуку було задоволене. Було ухвалено надати слідчому Сумського ВП (м. Суми) ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 дозвіл на проведення обшуку у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_3 , та згідно довідки департаменту забезпечення ресурсних платежів є співвласником вказаної квартири, з метою виявлення наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, засобів для приготування та вживання наркотичних засобів. Ухвала набрала законної сили 05.09.2017 року (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/68635536) .

Кожен, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним (ч. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, підписаної: 04.11.1950 року, ратифікованої: 17.07.1997 року (текст ратифіковано із заявами та застереженнями) , яка набула чинності: 11.09.1997 року) .

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України ) .

Кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання, роз`яснено його права та надано можливість з моменту затримання захищати себе особисто та користуватися правовою допомогою захисника. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання. Про арешт або затримання людини має бути негайно повідомлено родичів заарештованого чи затриманого (ст. 29 Конституції України) .

У разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою, про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід, про звільнення особи з-під варти у випадку, передбаченому частиною третьою статті 206 цього Кодексу, або у випадку закінчення строку дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою підозрюваний, обвинувачений повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч. 5 ст. 202 КПК України) .

Кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду. Якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством. Слідчий суддя зобов`язаний діяти в порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, незалежно від наявності заяви особи, якщо її зовнішній вигляд, стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі. Слідчий суддя має право не вживати дій, зазначених у частині шостій цієї статті, якщо прокурор доведе, що ці дії вже здійснені або здійснюються. Слідчий суддя зобов`язаний вжити необхідних заходів для забезпечення особи, яка позбавлена свободи, захисником і відкласти будь-який розгляд, у якому бере участь така особа, на необхідний для забезпечення особи захисником час, якщо вона бажає залучити захисника або якщо слідчий суддя вирішить, що обставини, встановлені під час кримінального провадження, вимагають участі захисника (ст. 206 КПК України) .

Аналізуючи встановлені обставини справи, наведені норми законів, якими врегульовані вказані спірні правовідносини, прихожу до наступного висновку.

Отже, оскільки 06.09.2017 року о 17 годині 50 хвилин старший слідчий СВ Сумського ВП (м. Суми) ГУНП в Сумській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 затримав ОСОБА_3 у встановленому законом порядку, а саме: на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, так як безпосередньо після вчинення злочину сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин, відтак у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 на незаконне затримання ОСОБА_3 , слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 19, 55 Конституції України; ст. ст. 21, 202, 206, 208, 304, 307, 309, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 на незаконне затримання ОСОБА_3 , відмовити.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали слідчого судді.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на незаконне затримання оскарженню не підлягає і заперечення проти неї може бути подане під час підготовчого провадження в суді.

Ухвала слідчого судді, яка не може бути оскаржена, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1