Провадження № 1-кп/761/1551/2017
У Х В А Л А
Іменем України
/підготовчого судового засідання/

10 листопада 2017 року

Шевченківський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , в приміщенні суду під час розгляду у підготовчому судовому засіданні кримінального провадження по обвинуваченню,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002164 від 22.02.2017 року),-
ВСТАНОВИВ :
В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт з додатками по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважає можливим призначити судовий розгляд по вказаному кримінальному провадженню.
Захисник не заперечив проти призначення обвинувального акту до судового розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника.
Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечив щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 3 статті 314 КПК України передбачені рішення, які суд вправі прийняти у підготовчому судовому засіданні. Одним з таких рішень є повернення обвинувального акта прокурору, у разі його невідповідності вимогам КПК України.

Згідно з положеннями п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленого цим Кодексом.

У відповідності з ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор, висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

За вимогами п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться не в межах повідомлення особи про підозру, а в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

Так, враховуючи положення п.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діянні обвинуваченого склад кримінального правопорушення.

Відповідно до п.п. 2 п. 3 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Тобто обвинувачений має бути поінформованим не тільки про «підстави» обвинувачення, а й про «характер» обвинувачення, тобто про правову характеристику таких дій. І хоча ступінь деталізації обвинувачення може відрізнятися в залежності від обставин справи, обвинуваченому має бути принаймні надана інформація, достатня для повного розуміння пред`явлених звинувачень, для підготовки відповідного захисту (Матточіа проти Італії, пункт 59; Пенєв проти Болгарії, пункти 33 та 42).

Обвинувальний акт має містити відомості і щодо фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

В обвинувальному акті, складеному щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 містяться відомості про фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статтю закону України про кримінальну відповідальність. Разом із цим, обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і від якого його буде захищати захисник під час розгляду кримінального провадження.

Тобто, в обвинувальному акті, складеному щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 містяться відомості про фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, однак відсутнє формулювання обвинувачення, оскільки під таким заголовком в обвинувальному акті міститься дослівно переписані фактичні обставини кримінального правопорушення. При цьому суд вважає за необхідне наголосити, що термін «фактичні обставини кримінального правопорушення» та «формулювання обвинувачення» має різний правовий характер, що повинно враховуватись стороною обвинувачення.

Таким чином, виявлені недоліки свідчать про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону при складанні й затвердженні обвинувального акта та унеможливлює призначення судового розгляду, а тому обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підлягає поверненню прокурору.

Крім того, про час та місце проведення підготовчого судового засідання обов`язково повідомляється потерпілий. Однак здійснити належний виклик потерпілої для участі в проведенні підготовчого судового засідання не видається за можливе, оскільки остання змінили країну свого проживання та у суду відсутні нові контактні дані останньої.

Одночасно, суд, виходячи з принципу судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час судового розгляду, вважає необхідним розглянути питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 .

Прокурор просив продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник просив змінити ОСОБА_5 запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачний ОСОБА_5 підтримав думку захисника.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується, у вчиненні кримінального правопорушення, санкція статті за яке передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, тобто у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, поеднаного із застосуванням насильства, особу обвинуваченого, інші обставини кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що частина ризиків врахованих при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час інснують.

Разом з тим, на даний час зник ризик незаконного впливу на потерпілу, у зв`язку із її відсутністю на території України, також ОСОБА_5 за час перебування під вартою своєю поведінкою довів можливість застосування до нього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

А тому суд вважає, що в даному випадку відносно обвинуваченого ОСОБА_5 можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

При вирішенні питання щодо часу перебування підозрюваної під домашнім арештом протягом певного часу доби, слідчим суддею враховано доводи сторін щодо особи підозрюваного, його стану здоров`я та соціальних зв`язків, у зв`язку з чим суддя приходить до висновку, що підозрюваному необхідно встановити заборону залишати житло у нічний час доби.

Відповідно до ч. 3 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий: 1) негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово; 2) негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 181, 314, 315 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0002164 від 22.02.2017 року відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повернути прокурору.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з-під варти в залі суду.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Зобов`язати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., починаючи з 10.11.2017 року.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
-Прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;
-здати на зберігання до Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Строк дії ухвали слідчого судді два місяці починаючи з 10.11.2017 року.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.
Суддя ОСОБА_1