Справа № 346/3081/16-к
Провадження № 1-кп/346/16/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2018 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

cекретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника обвинуваченого - ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

захисника потерпілої ОСОБА_8

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м.Коломия кримінальне провадження № 1-кп/346/16/2018 про обвинувачення,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта вища, не працюючого, інвалід 3 групи, одруженого, раніше неодноразово судимого, останній раз 8.12.2008 року Васильківським районним судом Київської області за ч.2 ст.152 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі, звільнений 10 жовтня 2013 року по відбуттю покарання, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.152 ч.2 КК України,-

ВСТАНОВИВ :
Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.152 ч.2 КК України, а саме зґвалтування, тобто статеві відносини із застосуванням фізичного насильства, погрози його застосування, вчиненого повторно.

Кримінальне правопорушення обвинуваченим було вчинено за таких обставин.

28 лютого 2016 року, близько 20.00 год., обвинувачений ОСОБА_5 проїжджаючи на автомобілі Fiat Croma» д.н.з. НОМЕР_1 , через смт. Заболотів Снятинського району, на зупинці побачив незнайому йому жінку потерпілу ОСОБА_7 , яка стояла одна та чекала рейсового автобуса з наміром їхати в м. Коломия. Побачивши її, у ОСОБА_5 виник умисел на насильницьке задоволення своєї статевої пристрасті, а саме зґвалтування потерпілої ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний намір, обвинувачений ОСОБА_5 зупинив автомобіль біля потерпілої ОСОБА_7 та обманюючи її, запропонував підвезти. Потерпіла ОСОБА_7 розуміючи, що маршрутного автобуса може не бути, прийняла пропозицію обвинуваченого ОСОБА_5 та сіла в автомобіль. Рухаючись в сторону м. Коломия, обвинувачений ОСОБА_5 в автомобілі запропонував потерпілій ОСОБА_7 вступити з ним в статеві зносини. Коли ж потерпіла ОСОБА_7 відмовилася, то обвинувачений ОСОБА_5 , бажаючи вчинити насильницький статевий акт, подавляючи волю потерпілої, поводячи себе грубо та зухвало, почав залякувати потерпілу ОСОБА_7 фізичною розправою, після чого в с. Замулинці Коломийського району, з`їхав з головної дороги, і повернувши праворуч, поїхав дорогою, яка веде в поле. На прохання потерпілої зупинити автомобіль та відпустити її не реагував.
В подальшому обвинувачений ОСОБА_5 завіз потерпілу ОСОБА_7 у поле, у безлюдне місце, де діючи умисно, проти її волі та відмову вступати з ним в статевий зв`язок, усвідомлюючи протиправний характер своїх злочинних дій, почав погрожувати їй застосуванням фізичного насильства та розправи над нею. Після цього, обвинувачений ОСОБА_5 упустив спинку сидіння, де сиділа потерпіла ОСОБА_7 , та подолавши її активну фізичну протидію, повалив потерпілу на спину на сидіння, роздягнув і будучи фізично сильнішим за неї, насильно утримуючи, вступив з потерпілою ОСОБА_7 проти її волі в статеві зносини природнім способом.
Таким чином, в результаті вчиненого обвинуваченим ОСОБА_5 насильницького статевого акту, потерпілій ОСОБА_7 , згідно висновку експерта № 49 судово-медичної експертизи, були спричинені тілесні ушкодження у вигляді синця правого плеча, який відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Після вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_9 відвіз потерпілу ОСОБА_7 у м.Коломия та відпустив.

Свою вину в судовому засіданні обвинувачений не визнав в повному обсязі, і пояснив, що він дійсно 28 лютого 2016 року їхав автомобілем Fiat Croma» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить його дружині близько 20.00 год.,в сторону м.Коломия , в с.Замулинці до майстрів. В смт.Заболотів його автомобіль зупинила потерпіла ОСОБА_10 і запитала чи не відвезе він її в м.Коломия. Він не встиг відповісти,як потерпіла сіла на переднє сидіння, відповідно він почав пояснювати потерпілій,що він в м.Коломия не їде ,а їде тільки до с.Замулинці. Однак, потерпіла почала з ним загравати, пропонувати ,щоб він відвіз її саме в ОСОБА_11 ,хоча б в готель, і зауважила,що в боргу перед ним не залишиться, що в готелі вони зможуть відпочити і випити. В цей час він рушив автомобілем і вже проїхав певний відрізок шляху до с.Замулинці, однак потерпіла цей відрізок шляху продовжувала переконувати його підвезти її до м.Коломия. Тоді він запропонував потерпілій ,що може підвезти її ,в цілях безпеки, до себе додому, де вона зможе переночувати, однак вона відмовилась. Він чув розмову потерпілої з батьком по мобільному телефону, який в розмові перепитав чи вона не є п`яною, потерпіла вела себе в автомобілі досить розкуто і вільно і дійсно він вважав, що вона могла бути в стані алкогольного сп`яніння. В подальшому на мобільний телефон зателефонував брат потерпілої, і та розмова була близько хвилини, про що він не пам`ятає. Після цього у них знову розпочалась розмова, в якій потерпіла просила його відвезти її в м.Коломия, а він пручався і повернув назад в смт.Заболотів по дорозі заїхав в вуличку в с.Семаківці, де потерпіла продовжувала його просити підвезти її в м.Коломия. Тоді він пошкодував її і вирішив таки підвезти в м.Коломия, висадив біля автостанції м.Коломия, а сам поїхав назад додому. Жодних коштів він від неї не взяв, а вона йому не пропонувала.

Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 не визнав свою вину, суд вважає , що його вина є частково доведена і частково підтверджується наступними доказами
-поясненнями потерпілої ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні пояснила, що 28 лютого 2016 року вона перевіряла наявність товару в магазинах «Колібріс» в смт.Заболотів та м.Снятин, Саме останнім магазином, який вона перевіряла був магазин в смт.Заболотів. Після перевірки їй необхідно було поїхати до м.Коломия, де її повинен був зустріти батько на автомобілі. Відповідно вона близько 19.30 год. підійшла на зупинку і чекала автобуса на ОСОБА_11 . Близько 20.00 год. під`їхав автомобіль темно-червоного кольору, яким керував обвинувачений і запропонував підвезти до м.Коломия. Вона погодилась, повідомивши водія, що оплатить йому дорогу і сіла в автомобіль на переднє місце біля водія. Коли вони проїхали близько 10 хвилин , обвинувачений почав до неї приставати, а саме ставити свої руки на коліна. Вона просила, щоб він не приставав до неї, після чого машина під`їхала до заправки, звідки поїхала до залізничного переїзду, де обвинувачений зупинив автомобіль і почав настирливо приставати до неї. Вона неодноразово пробувала відкрити двері автомобіля, однак двері були заблоковані обвинуваченим. В цей час до неї на мобільний телефон зателефонував її батько і вона відповіла, що ще знаходиться в дорозі. Однак, обвинувачений почав погрожувати і вона швидко заховала телефон, щоб він його не відібрав. Обвинувачений продовжував до неї приставати, вона ж почала просити його ,щоб він її відпустив, однак це не зупинило обвинуваченого і одночасно його розлютило. Він розвернув автомобіль в протилежному напрямку і вона подумала, що він поверне її назад до смт.Заболотів. Однак коли вони проїхали декілька хвилин, він раптово повернув в поворот дороги і зупинив автомобіль посеред поля та заглушив мотор. Була темна пора і обвинувачений знову почав приставати до неї, пропонувати оральний секс, а потім і вступити з ним в статеві відносини. Вона ж намагалась визвати в себе рвотний рефлекс, однак він опустив сидіння назад, заломив їй руку, переліз на неї і навалився всім тілом на неї. Вона почала його відштовхувати, руками шукала вогнегасник за сидінням, щоб вибити вікно в автомобілі. Після цього обвинувачений намагався зняти з неї верхній одяг, однак вона боронилась. Тоді він почав знімати з неї її джинси, йому вдалось стягнути з неї одну штанину, порвати колготи і стягнути труси, після цього він розтягнув свої брюки витягнув свій статевий орган, який не був в стані ерекції, при чому допомагав собі руками ,заліз на неї , намагаючись здійснити статевий акт, після цього взяв ганчірку, яка була біля сидіння і повитирався. За її словами, статевий акт тривав не більше 1-2 хвилин, однак вона нічого не відчувала. Її сидіння було мокре від її виділень. Після цього обвинувачений переліз на своє місце за кермо і поїхав до м.Коломия, завіз її за автовокзал, біля магазину, вийшов з автомобіля, відкрив їй дверцята автомобіля і випустив з авто. Вона тут же зателефонувала брату по мобільному телефону і все йому розповіла, після чого зателефонувала батьку і теж йому все розказала, а після цього взяла таксі і поїхала в відділ поліції, де від неї відібрали заяву і почали проводити первинні слідчі дії, а саме допит, огляд гінеколога та судмедексперта, відібрали одяг на експертизу.

-поясненнями свідка ОСОБА_12 , який є хлопцем потерпілої, який в судовому засіданні пояснив, що потерпіла 28 лютого 2016 року перший раз зателефонувала йому між 17.00-18.00 год. і повідомила, що закінчує свою роботу і буде їхати до Івано-Франківська. Вдруге потерпіла зателефонувала йому вже ввечері між 22.00 та 23.00 год. і повідомила про те, що вона знаходиться в м.Коломия, куди її доставив водій автомобіля, який її зґвалтував і про те, що до неї їде батько з м.Долина. Він порадив їй негайно звернутись до найближчого відділення поліції. В подальшому батько потерпілої підібрав його в Івано-Франківську і він приїхав до м.Коломиї. Вказав, що потерпіла писала заяву в поліцію в його присутності, потерпіла була в шоці і скаржилась на болі в руці. Після цього,під час проведення досудового слідства, до нього декілька разів як безпосередньо так і через знайомих , звертались невідомі особі, які просили вирішити справу «мирним та цивілізованим» шляхом.

-поясненнями свідка ОСОБА_13 , який є батьком потерпілої, який в судовому засіданні пояснив, що він 28 лютого 2016 року декілька разів телефонував доньці-потерпілій , цікавився як у неї справи і коли вона повернеться додому. Коли він телефонував їй близько 20.00 год., то потерпіла повідомила, що була в с.Заболотів,а коли повторно телефонував близько 20.30 год., то вона сказала ,що ще в дорозі, однак тональність її розмови була незвичною. В подальшому її мобільний телефон перестав відповідати, однак близько 22.00 год потерпіла сама зателефонувала йому і повідомила, що з нею трапилась погана подія. Він сказав їй набрати телефон 102, а сам негайно виїхав з м.Долини до м.Коломия. Близько 23.00 год. в Івано-Франківську він підібрав свідка ОСОБА_12 і ближче до 23.50 год вони вже були у відділі поліції в м.Коломия. Потерпіла була біля чергового поліції, скаржилась на болі в руці, однак спочатку її заяву відмовлялись приймати, оскільки ,на думку чергового поліції, правопорушення відбулось в Снятинському районі, відповідно таку заяву слід було написати в м.Снятині. Однак після опівночі , вже 29.02.2016 року , в поліції прийняли всі належно оформлені документи, в тому числі і заяву і вони після цього повернулись до м.Івано-Франківська. Однак, зранку 29 лютого 2016 року, після отримання кваліфікованої консультації і звернення до прокуратури Івано-Франківської області, вони повернулись в м.Коломия для отримання підтвердження з відділу поліції про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення та отримання направлення на проходження експертизи. В подальшому, коли розпочалось досудове слідство, його донька- потерпіла по справі неодноразово скаржилась йому на те, що їй телефонували та пропонували вирішити справу «мирним шляхом», а також тиснули на неї і пробували психічно на неї впливати. В тому числі до нього приїжджали додому невідомих два чоловіки, після чого він писав відповідні заяви до органів поліції. Вказав, що після цього випадку, донька є знервована, часто приймає заспокійливі ліки, а також неодноразово була на прийомі у психолога, який час від часу прописує їй заспокійливі транквілізатори.

-поясненнями свідка ОСОБА_14 , рідного брата потерпілої, який в судовому засіданні вказав,що 28 лютого 2016 року він до вечора був в гостях у своїх друзів в Івано-Франківську. Близько 21.00 год він зателефонував потерпілій на мобільний телефон, бо знав ,що вона на роботі в Коломийському та Снятинському районах, коли вони розмовляли, вона просила, щоб він як можна довше з нею спілкувався. Після цього ближче до 22.00 год. Потерпіла сама зателефонувала йому і сказала, що її було зґвалтовано водієм автомобіля, який її підвозив з с.Заболотів до м.Коломия. Після цього до неї поїхав тато. Протягом тривалого часу після зґвалтування, потерпіла лікується у психіатра і приймає заспокійливі ліки.

-поясненнями свідка ОСОБА_15 , яка є подругою потерпілої, яка в судовому засіданні вказала, що 29 лютого 2016 року після 22.00 год. до неї по мобільному телефону зателефонувала потерпіла ОСОБА_7 і повідомила їй ,що її було зґвалтовано, а також про те, що вона знаходиться в даний час в відділенні поліції. Вона порадила потерпілій написати заяву. В подальшому 1 березня 2016 року вона разом з потерпілою близько 16.00 год. знову була в відділі поліції м.Коломия, де потерпіла повторно написала заяву про вчинення щодо неї зґвалтування, при чому потерпіла впізнала автомобіль та вказала, що чоловік,що вчинив над нею наругу є старшим по віку.

-заявою потерпілої ОСОБА_7 щодо встановлення особи водія, який в ході поїздки домагався її та погрожував фізичною розправою (т.1,а.с.10),

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.02.2016 року (т.1 матеріалів,а.с.12),

-заявою потерпілої ОСОБА_7 про добровільне надання особистих речей (одягу) для вирішення питання по суті (т.1 ,а.с.28),

-постановою про визнання особистих речей потерпілої ОСОБА_7 речовими доказами (т.1,а.с.36),

-висновком експерта №49 від 1.03.2016 року ,яким визначено наявність у потерпілої ОСОБА_7 тілесне ушкодження синець правого плеча, яке спричинене одноразовою травматичною дією тупим твердим предметом і відноситься до легких тілесних ушкоджень, та також виявлення порушення цілості дівочої пліви терміном більше як один місяць та відсутність тілесних ушкоджень та патологічних змін в ділянках статевих шляхів (т.1,а.с.62),

-протоколом проведення слідчого експерименту від 1.03.2016 року та від 14.03.2016 року , якими відтворено подію вчинення кримінального правопорушення щодо потерпілої ОСОБА_7 (т.1,а.с.66-78),

-фото таблицею до протоколу слідчого експерименту від 1.03.2016 року , якою відтворено подію кримінального правопорушення,

-оглядом оптичного диску з записом відеоспостереження від 28.02.2016 року, який розміщений на кільцевій розв`язці с.Корнич Коломийського району, з якого вбачається ,що автомобіль з номерними знаками НОМЕР_1 28 лютого 2016 року об 21.48 год. під керуванням рухався по кільцевій розв`язці с.Корнич Коломийського району (т.1,а.с.90),

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 1.03.2016 року , згідно якого потерпіла ОСОБА_7 впізнала з чотирьох представлених фотографій фотографію обвинуваченого ОСОБА_5 (т.1,а.с.129-130),

-протоколом огляду від 1.03.2016 року, яким вилучено у обвинуваченого сорочку сірого кольору, брюки сіро-зеленого кольору, світер сірого кольору, труси сірого кольору, відрізок килимка з підлоги сидіння автомобіля, ганчірку білого кольору (т.1,а.с.133-135),

-протоколом додаткового огляду від 3.03.2016 року, в якому здійснено огляд автомобіля «Фіат Крома»,державний номерний знак НОМЕР_1 , під час огляду виявлено та вилучено мікрооб`єкти схожі на волосся ( т.1,а.с.157-159),

-протоколом пред`явлення речей для впізнання від 14.03.2016 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_7 впізнала автомобіль марки «Фіат» червоного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , який її підвозив 28.02.2016 року (т.1,а.с.162-163),

-висновком експерта №203 від 2.03.2016 року, у відповідності до якого вилучені мікрооб`єкти справа від пасажирського сидіння є довгим волоссям тулуба людини і ймовірно походить з лобка. Після проведення порівняльних досліджень відповідно не виключається можливість походження волосин, що вилучені з сидінь автомобіля саме потерпілій ОСОБА_7 (т.1,а.с.175),

-висновком експерта №820 від 27.04.2016 року, у відповідності до якого на поверхнях предметів одягу потерпілої ОСОБА_7 міститься ряд пошкоджень у вигляді розривів і розтягнень, саме на передній ділянці правої верхньої частини штанин колгот, впритул до нижнього зрізу їх пояска та на відстані 60 мм від центрального шва матні, група отворів (розтягнень) різної форми та розмірів,що зосереджені вздовж на ділянці максимальною довжиною близько 100мм та шириною від 1 до 10мм, на задній ділянці лівої верхньої частини штанин колгот, впритул до нижнього зрізу їх пояска та на відстані 35 мм від центрального шва матні, отвір (розрив) форми, близької до овальної, максимальними розмірами 8 х 16 мм, на передній ділянці лівої верхньої половинки трусів, впритул до нижнього зрізу їх пояска та на відстані 35 мм від лівого бічного шва отвір (розрив) форми, близької до круглої, діаметром 25 мм по краях якого наявний ряд розтягнень. Дані розтягнення утворені шляхом розриву (розтягнення),спричиненого внаслідок прикладення значного динамічного навантаження (зусилля) (т.1,а.с.209-217),

-роздруківкою переговорів та місяця знаходження потерпілої ОСОБА_7 , з яких вбачається ,що вона говорила по мобільному телефону в м.Снятин, смт.Заболотові та с.Тулуків Снятинського району в період часу з 18.42 по19.33 год. 28 лютого 2016 року, що підтверджує її пересування в даний період часу (т.2,а.с.24,25),

-заявами потерпілої та її батька ОСОБА_13 до відділу поліції про те, що на мобільний телефон потерпілої та до неї по місцю роботи та місцю проживання телефонували та приїжджали незнайомі люди і тиснули на потерпілу психологічно з метою, щоб вона забрала свою заяву (т.2,а.с.53-58),

-протоколом одночасного допиту потерпілої ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_5 від 4 квітня 2016 року, у відповідності до якого потерпіла підтвердила всі свої попередні пояснення (т.2,а.с.86-95),

-протоколом проведення слідчого експерименту від 11.07.2017 року ,який було проведено за участі обвинуваченого ОСОБА_16 та його захисника ОСОБА_6 ,з якого вбачається, що переднє пасажирське крісло автомобіля, в якому було вчинено дане кримінальне правопорушення, відкидається та піднімається в ручному режимі, що вбачається з фото таблиці до даного протоколу (фото№1,№2,4), при чому за наявності статистів на таку процедуру пішло 18 секунд.

Речові докази оглянуті в судовому засіданні:

-сорочка сірого кольору, яка належить обвинуваченому, і була в день вчинення кримінального правопорушення щодо потерпілої , яку впізнала потерпіла,

-ганчірка біло-сірого кольору, яка знаходилась і була вилучена з автомобіля ,яку впізнала потерпіла,

-колготки потерпілої темного кольору з розривами та розтягненнями,

-нижня білизна потерпілої труси з розтягненнями та розривами,

Перераховані докази суд визнає достовірними, оскільки вони є підтвердженими іншими доказами, наявними у справі, і що даних про те, що вони здобуті незаконним шляхом у суду немає.

Судом не беруться до уваги заперечення захисту обвинуваченого про те, що протокол проведення слідчого експерименту від 1.03.2016 року (т.1,а.с.66) є неналежним. Так на думку суду при проведенні слідчого експерименту було дотримано всіх вимог чинного КПК України і не порушено прав обвинуваченого чи потерпілої, а дані викладені в даному протоколі не суперечать іншим матеріалам справи.

Так само судом не беруться до уваги заперечення захисту обвинуваченого про те, що протокол додаткового огляду автомобіля є неналежним доказом (т.1,а.с.157). Так, ухвала слідчого судді була винесена 2.03.2016 року. Даною ухвалою було надано можливість слідчим проникнути до майна обвинуваченого,а в подальшому у відповідності до ст.290 КПК України, стороні захисту та обвинуваченому були належним чином відкриті дані матеріали, відповідно отримані внаслідок повторного огляду автомобіля докази є належними і допустимими.

Судом не беруться до уваги заперечення захисту обвинуваченого про те, що фото таблиця слідчого експерименту від 1.03.2016 року, яка долучена до матеріалів справи на судовому засіданні 13 червня 2017 року є неналежним доказом, оскільки сторона не змогла належно ознайомитись з даною фото таблицею. Так, обвинувачений після закінчення досудового слідства був ознайомлений з реєстром матеріалів досудового слідства, про що є його розписка. Крім цього, для того щоб зберегти рівність учасників в судовому процесі, судом було надано можливість захисту обвинуваченого під звукозапис в судовому засіданні 13.06.2017 року ознайомитись з даною фото таблицею в любий зручний час.

Твердження обвинуваченого про те, що потерпіла, здійснивши посадку до нього в автомобіль, загравала з ним і навіть пропонувала йому поїхати в м.Коломия в готель, щоб випити, суд вважає наклепом на потерпілу. Так, в ході допиту свідків- батька потерпілої та її брата,- суд встановив, що потерпіла виховувалась в сім`ї батьком, родина є поважною та сумлінною, діти є вихованими, потерпіла має вищу освіту, є самодостатньою особою. У потерпілої є хлопець, який її кохає. Жодних даних, які б свідчили про те, що потерпіла є особою з низьким порогом соціальної відповідальності обвинувачений суду не надав. Відповідно суд вважає такі висловлювання обвинуваченого цинічною формою захисту.

Так само суд критично відноситься до показань обвинуваченого в частині, що потерпіла , сівши до нього в автомобіль не бажала звідти виходити. Автомобіль «Фіат Крома», червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 ,яким 28 лютого 2016 року керував обвинувачений належить на праві власності його дружині, у обвинуваченого є довіреність на право керування даним автомобілем, тобто право розпорядження. Обвинувачений в своїх показаннях неодноразово говорив, що він будучи значно сильнішим від потерпілої міг забрати у неї мобільний телефон , однак цього не робив, відповідно міг ,за наявності бажання, вигнати потерпілу з автомобіля, однак цього також не зробив. Все це свідчить про те,що після того як потерпіла сіла в автомобіль під керуванням обвинуваченого, у обвинуваченого виник інший умисел, спрямований саме на її згвалтування.

Щодо експертного дослідження обвинуваченого проведеного у 2007 році у обвинуваченого ОСОБА_5 , висновком якого відмічається значне зниження еректильної функції (т.2,а.с.111), то суд даний висновок до уваги не бере, оскільки після винесення даного висновку, обвинувачений був визнаний винним за ст. 152 ч.2 КК України і засуджений Васильківським районним судом Київської області до 6 років позбавлення волі (т.2, а.с.2,6).

Твердження та посилання обвинуваченого на протокол проведення слідчого експерименту від 11.07.2017 (а.с.218) року про те,що обвинувачений не зміг дотягнутись до ричага в автомобілі,щоб опустити крісло автомобіля, то суд зазначає,що в даному випадку не виключена симуляція обвинуваченого.

Намагання захисника обвинуваченого аргументувати свою позицію тим, що при веденні кримінального провадження та затриманні обвинуваченого було порушено права обвинуваченого суд вважає формою захисту.

Судом беруться до уваги заперечення захисту про те, що відеозапис з ресторану «Зорепад» є неналежним доказом (т.1,а.с.244),оскільки саме в судовому засіданні даний оптичний диск не відкрився, відповідно сторона захисту була позбавлена можливості ознайомитись з даним доказом згідно ст.290 КПК України. На цьому диску зафіксовано, що автомобіль з номерними знаками НОМЕР_1 об 19.53 год 28 лютого 2016 року зупинився біля ресторану «Зорепад». Однак суд зауважує, що наявність запису на цьому диску підтверджує пояснення обвинуваченого в тій частині, що окрім нього даним автомобілем ніхто інший не керує, оскільки автомобіль належить його дружині, яка працює в Італії, а довіреність на керування має тільки він. Так само факт зупинки автомобіля саме на визначеному місці підтверджується і показаннями самого обвинуваченого, який стверджував, що 28.02.2016 року підвозив потерпілу до м.Коломия в період часу з 20.00 год. по 22.00 год.

Перевіркою матеріалів справи не виявлено даних стосовно того, що під час збирання та процесуального закріплення доказів були допущені істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону та дані, які б давали підстави вважати недостовірними чи недопустимим зібрані у справі докази, не виявлено й таких порушень вимог кримінально-процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно, всебічно розглянути справу й постановити законний та обґрунтований вирок.

Що стосується недоліків, які були допущені при проведенні окремих процесуальних дій та мали місце у викладенні деяких процесуальних документів, то суд вважає що ці недоліки суттєво не вплинули на хід досудового розслідування чи безпосередньо на розгляд даної справи по суті.

При цьому, стороною обвинувачення представлено суду дані, які підтверджували наявність у правоохоронних органів конкретних та об`єктивних підстав вчинення обвинуваченим даного кримінального правопорушення ,а саме протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 1.03.2016 року, протоколом огляду від 1.03.2016 року, протоколом пред`явлення речей для впізнання від 14.03.2016 року, висновками експертів.

У відповідності до ст.ст.17,18 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.1996 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

У відповідності до ст.8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ст.1 ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року,Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», Україна повністю визнає на своїй території дію статті 25 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо визнання компетенції Європейської комісії з прав людини приймати від будь-якої особи, неурядової організації або групи осіб заяви на ім`я Генерального Секретаря Ради Європи про порушення Україною прав, викладених у Конвенції, та статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

П.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом,

Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «M.C. проти Болгарії» №39272/98 від 04.12.2003 року заявниця була зґвалтована. Вона плакала під час і після зґвалтування і пізніше була доставлена в лікарню. Однак, оскільки не було доведено, що дівчина вчиняла супротив і кликала на допомогу, то кримінальне провадження не було порушено. Європейський суд вказав на порушення ст. 3 (заборона принижуючого гідність ставлення) і ст. 8 (право на повагу до приватного життя), відмітив загальну тенденцію, у відповідності до якої важливим елементом при встановленні факту зґвалтування або сексуальної наруги визнається відсутність згоди. Жертви сексуального насилля, молоді дівчата , як правило не в стані надавати супротив по психологічним причинам (пасивно піддаються або дисоціюються від процесу зґвалтування) або страху подальшого насилля. За таких обставин держава повинна переслідувати любий недобровільний статевий акт, навіть якщо жертва не надавала фізичного опору .
Жодних даних, що ставили б під сумнів достовірність наявних у справі доказів, у тому числі показань свідків, даних, наявних у висновках експертиз та у протоколах інших слідчих дій у справі, під час перевірки матеріалів справи не встановлено. Ці докази узгоджуються між собою, а підстав вважати їх недостовірними з матеріалів справи не вбачається.

Суд критично оцінює твердження обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника обвинуваченого щодо незгоди з діями правоохоронців щодо нього. Так, обвинувачений ОСОБА_5 протягом проведення досудового слідства був забезпечений адвокатською допомогою, йому було забезпечено ознайомлення з усіма документами по справі як на досудовому слідстві так і під час судового розгляду кримінального провадження.

Оскільки викладені докази узгоджуються між собою відносно обставин вчиненого обвинуваченим ОСОБА_5 кримінальних правопорушень і відповідають фактичним обставинам справи, суд обґрунтовано бере та посилається виключно на ці докази. За таких обставин у суду відсутні підстави і сумніви в достовірності вищевказаних доказів, тому доводи обвинуваченого та його захисника про те, що обвинувачення обґрунтовується на неприпустимих і недостовірних доказах є голослівними і суд не приймає до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_5 про те,що він не вчиняв інкриміноване йому кримінальне правопорушення , оскільки це протирічить фактичним обставинам справи і спростовуються дослідженими по справі доказами.

Заперечення вини обвинуваченим ОСОБА_5 суд розцінює, як спосіб захисту і намагання уникнути відповідальності. Суд вважає, що не має підстав вважати показання свідків недостовірними, оскільки вони є об`єктивними і підтверджені матеріалами справи. Крім цього, суд зауважує,що на досудовому слідстві обвинувачений надавав абсолютно інші показання по даному кримінальному провадженню, в судовому засіданні кардинально змінив свої показання,що суд вважає формою захисту обвинуваченого.

На досудовому розслідуванні дії обвинуваченого кваліфіковано за ч.2 статті 152 КК України як згвалтування, тобто статеві відносини із застосуванням фізичного насильства, погрози його застосування, вчиненого повторно.

Однак суд вважає, що така кваліфікація дій обвинуваченого є невірною і не відповідає фактичним обставинам справи, встановленими в ході судового розгляду справи по суті, об`єктивно не охоплює всіх дій вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

Так, у відповідності до висновку експерта №202 від 2.03.2016 року (т.1,а.с.33-34) мікроскопічним дослідженням мазка з кусочків трусів сперматозоїди не виявлена. Згідно висновку експерта №196 від 29 лютого 2016 року (т.1,а.с.64) після проведення дослідження двох мазків та тампона з вмістом піхви потерпілої , сперматозоїди не виявлені. Згідно висновку експерта №54 від 2.03.2016 року (т.1,а.с.144-145) при дослідженні сорочки обвинуваченого ОСОБА_5 сліди подібні на сперму не виявлено . Згідно висновку експерта №56 від 2.03.2016 року (т.1,а.с.147,148) при дослідженні відрізка килима, мікрооб`єктів з сидінь, серветок вилучених з автомобіля обвинуваченого кров, клітин піхвовою епітелію та сперми не виявлено. Згідно висновку експерта №125/50-д від 17.05.2016 року (т.2,а.с.131), на час проведення експертизи обвинуваченого ОСОБА_5 будь-яких тілесних ушкоджень чи виразкових змін в ділянці зовнішніх статевих органів не виявлено.

Дослідивши всі вищезазначені обставини вчиненого діяння, зокрема врахувавши спосіб, знаряддя злочину, поведінку обвинуваченого і потерпілої, що передувала події, їх стосунки, суд приходить до висновку про те,що обвинувачений намагався вчинити злочин щодо потерпілої ,але з певних об`єктивних обставин сильний опір обвинуваченої, вікові хвороби, відсутність стійкої ерекції , не зміг свій умисел довести до завершення. Про це свідчать пояснення і самої потерпілої, яка в своїх поясненнях вказала, що ,по-перше, у обвинуваченого була відсутня ерекція статевого органу, він допомагав собі руками, по-друге, вказала ,що все відбувалось не більше хвилини, по-третє, вказала, що вона взагалі нічого не відчувала. Суд зауважує, що за любих обставин, в випадку наявності сексуального контакту між чоловіком і жінкою, потерпіла повинна була б відчути введення статевого органу в її тіло. Про те, що сам статевий акт не відбувся свідчить і відсутність слідів сперми та слідів виділень піхви, як на статевих органах потерпілої і її одягу, так і на статевих органах і одягу обвинуваченого, а також на ганчірці, яка була вилучена і досліджена.

Відповідно до ч.4 ст. 17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Відповідно до ч.3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Зазначені обставини свідчать, що обвинувачений намагався силою здійснити згвалтування потерпілої, тобто статеві відносини із застосуванням фізичного насильства, однак з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.
За таких обставин вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 діяння слід розглядати не як згвалтування, тобто статеві відносини із застосуванням фізичного насильства ,а як замах на згвалтування, тобто статеві відносини із застосуванням фізичного насильства, однак з причин, що не залежали від волі обвинуваченого, який не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.
Тому злочинні дії обвинуваченого слід перекваліфікувати зі ст. 152 ч. 2 КК України, на ст. 152 ч.2, ст.15 ч.3 КК України.

За таких обставин вина обвинуваченого ОСОБА_5 знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і його дії слід кваліфікувати за ст.152 ч.2 ,ст.15 ч.3 КК України, як замах на згвалтування, тобто статеві відносини із застосуванням фізичного насильства, погрози його застосування,вчиненого повторно.

При обранні міри покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання обвинуваченого суд не знаходить.

При винесенні даного вироку суд враховує позицію потерпілої, яка відмовилась повністю від подання цивільного позову про відшкодування їй моральної шкоди, однак просить покарати обвинуваченого згідно закону. Так само суд бере до уваги і той факт,що потерпілій нанесено психологічну травму, від якої вона тривалий час лікується, знаходиться під наглядом лікаря-психотерапевта. Така позиція потерпілої свідчить про те, що вона не ставила собі за мету збагатитись чи поліпшити своє матеріальне становище за рахунок обвинуваченого, а про той факт, що вона дійсно понесла певні життєві незручності після намагання вчинення наруги над нею обвинуваченим.

Так само суд бере до уваги і той факт,що кримінальне провадження щодо потерпілої було внесено в ЄРДР тільки після неодноразових скарг, в тому числі в прокуратуру Івано-Франківської області, а також той факт, що під час досудового слідства на потерпілу та її рідних та знайомих чинився тиск третіми особами, щоб вона відмовилась від своїх показань та забрала заяву. У суду відсутні підстави не брати до уваги даний факт.

Крім цього, при винесенні вироку, суд бере до уваги той факт, що обвинувачений вже двічі притягувався до кримінальної відповідальності саме за злочин проти статевої свободи жінок. Так, вироком Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 25.09.1998 року обвинувачений ОСОБА_5 був визнаний винним за ст.117 ч.3 КК України (в ред.1960 року) і засуджений до 4-х років позбавлення волі. Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 8 грудня 2008 року обвинувачений ОСОБА_5 був визнаний винним за ст. 152 ч.2 КК України і засуджений до 6 років позбавлення волі (т.2, а.с.2,6). При чому суд зазначає,що згідно вироку від 8 грудня 2008 року обвинувачений вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.152 КК України за допомогою автомобіля марки «Фіат Крома», реєстраційний номер НОМЕР_1 , і який був знову ж таки застосований при вчиненні даного кримінального правопорушення.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100,368 КПК України.

Керуючись ст.ст.373,374,375 КПК України,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.152 КК України , ст.15 ч.3 КК України, і призначити покарання 6 років позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 у вигляді застави до набрання вироком законної сили, залишити без зміни.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції,що діяла до 20 червня 2017 року cтрок попереднього ув`язнення ОСОБА_5 з 4 квітня 2016 року по 6 червня 2016 року зарахувати у строк відбуття покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати, у розмірі 4555 грн. 43 коп. за проведення дактилоскопічної, судово-трасологічної та криміналістичної експертиз.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме :
Оптичний диск із записом камери відео спостереження за 28.08.2016, який розміщений на кільцевій розв`язці с. Корнич, Коломийського району, зрізи з нігтів та змиви з рук ОСОБА_7 , взірці крові та слини ОСОБА_7 та ОСОБА_5 ,слід пальця руки, вилучений при додатковому огляді автомобіля, мікроб`єкти вилучені з сидіння автомобіля, оптичний диск із записом камери відео спостереження за 28.02.2016, який розміщений на вході ресторану «Зорепад», що в смт. Заболотів, Снятинського району , оптичний диск,який містить інформацію про з`єднання абонента з абонентським номером НОМЕР_2 , оптичний диск,який містить інформацію про з`єднання абонента за абонентським номером НОМЕР_3 , оптичний диск, який містить інформацію про з`єднання абонента за серійним номером НОМЕР_4 які зберігаються при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження;
Особисті речі потерпілої ОСОБА_7 , а саме : шапка в`язана світло-рожевого кольору, балонова темно-синя куртка з капюшоном, кофта матерчата темно-синього кольору, майка матерчата жовтого кольору, бюстгальтер білого кольору, джинсові штани темно-синього кольору, капронові колготи чорного кольору, труси білого кольору, чоботи балонові чорного кольору, які передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Коломийського ВП ГУНП повернути потерпілій ОСОБА_7 .
Особисті речі обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме: светр сірого кольору, сорочка сірого кольору, штани сірого кольору, труси сірого кольору, які передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Коломийського ВП ГУНП - повернути обвинуваченому ОСОБА_5 .

Відрізок килима світло-жовтого кольору з малюнками коричневого кольору, ганчірку білого кольору в забрудненому стані, який передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Коломийського ВП ГУНП знищити.
Мобільний телефон марки «Соні Еріксон», який належить обвинуваченому ОСОБА_5 ,який передано в камеру зберігання речових доказів Коломийського ВП ГУНП- повернути ОСОБА_5 ;
Автомобіль марки «Фіат Крома», червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який передано на зберігання на арешт майданчик Коломийського ВП ГУНП повернути власнику ОСОБА_17 .
Волосся, яке було вилучено 01.03.2016 під час огляду автомобіля марки «Фіат-Крома», червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_5 , яким керував обвинувачений ОСОБА_5 , волосся яке було вилучено 03.03.2016 під час додаткового огляду автомобіля марки «Фіат-Крома», червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_6 , яким керував обвинувачений ОСОБА_5 та волосся, та біологічний матеріал ,яке згідно постанови прокурора Коломийської місцевої прокуратури від 03.03.2016 було відібране у потерпілої ОСОБА_7 для порівняння ,які передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Коломийського ВП ГУНП залишити при матеріалах справи.
У відповідності до ч.11 ст.182 КПК України заставу по кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 в розмірі 116000 гривень, яка внесена ОСОБА_18 згідно квитанції №42 від 3 червня 2016 року на розрахунковий рахунок ТУ ДСА України Івано-Франківської області код отримувача 26289647 після набрання вироком законної сили, повернути заставодавцю ОСОБА_18 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення через Коломийський міськрайонний суд.

Суддя ОСОБА_1