Справа № 638/4986/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
з участю обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова кримінальне провадження за №0001193 від 14.03.2017 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, освіта середня, не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 уклав усну угоду з ОСОБА_5 щодо надання послуг з ремонту приміщення, а саме квартири АДРЕСА_2 , для чого ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_5 ключ від вхідних дверей зазначеного приміщення. Після чого, 11.03.2017 року, близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, прийшов до вказаної квартири за адресою: АДРЕСА_3 , та скориставшись ключем, який знаходився в його розпорядженні, маючи вільний доступ до зазначеного приміщення, відчинив вхідні двері, чим отримав доступ до чужого майна.
Побачивши штроборіз «Фіолент Б-1-30М», вартістю 1782 грн., який належав ОСОБА_6 на праві власності, лазерний нівелір «Omega VND 5-20», вартістю 1802 грн., дріль ударну до 810 Вт «DWT SBM-810», вартістю 766 грн., які належали ОСОБА_7 на праві власності та шліфувальну машинку «Makita GA 9020S» 2200 WT, вартістю 2209 грн., яка належала ОСОБА_5 на праві власності, розуміючи протиправний характер своїх дій та переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_4 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно взяв з квартири вказані інструменти, загальною вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1320 від 22.03.2017 року 6559 грн., вийшов з квартири та з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене майно на свою користь.
В подальшому ОСОБА_4 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, а саме заклав до ПТ «Ломбард «Свіжа копійка» за адресою: м. Харків, пр.-т. Л. Свободи, 39, скориставшись своїм паспортом громадянина України та отримав грошові кошти в сумі 6559 грн. 00 коп.
Допитаний обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України у повному обсязі, та підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті, у вчиненому розкаявся, пояснивши, що доповнити йому нічого.
Суд зі згоди прокурора, потерпілих, обвинуваченого, відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, не оспорює їх, і не наполягає на дослідженні всіх доказів у справі, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку обвинувачений буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи представлені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_4 та кваліфікує його дії за частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При вирішенні питання про покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь важкості вчиненого кримінального правопорушення-злочину, який у відповідності до статті 12 Кримінального кодексу України відносяться до злочину середньої тяжкості, а також особу обвинуваченого.
Так, ОСОБА_4 раніше не судимий, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно.
Відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України, обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, а також активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України, обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_4 судом не виявлено.
Відповідно до частини 2 статті 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Пленум Верховного Суду України в Постанові №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» звертає увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визначається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог статті 65 Кримінального кодексу України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до вимог статті 65 Кримінального кодексу України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 повинно бути призначене покарання, необхідне та достатнє для виправлення та попередження нових злочинів у межах санкцій частини 1 статті 185 Кримінального кодексу України.
Окрім того, обвинуваченим ОСОБА_4 заявлено клопотання про застосування до нього амністії, оскільки він має двох малолітніх дітей, яким не виповнилося 18 років, а саме ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , окрім того, він щиро розкаюється у вчиненні злочину, вперше притягується до кримінальної відповідальності, а вчинений ним злочин не є тяжким чи особливо тяжким.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши на стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (стаття 12 названого Закону).
Відповідно до п. «в» частини 1 статті 1 Закону, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк, особи, які не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 на момент набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» має двох дітей, яким не виповнилося 18 років, а саме ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджує свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції 21.07.2009 року, та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджує свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції 29.04.2011 року
Окрім того, ОСОБА_4 вперше вчинив кримінальне правопорушення-злочин середньої тяжкості відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, при цьому вказане кримінальне правопорушення вчинено 11.03.2017 року, тобто до дня набрання чинності (07.09.2017 року) Закону України «Про амністію у 2016 році». У вчиненому щиро кається.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених статтею 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та статті 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього раніше не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.
Питання щодо витрат, пов`язаних із проведенням експертиз по кримінальному провадженню вирішити на підставі статті 124 КПК України.
Керуючись ст.ст. 85, 86 КК України, п. «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі пункту «в» частини 1 статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного за цим вироком.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави вартість проведеної під час досудового слідства судово-товарознавчої експертизи №1320 від 22.03.2017 року у розмірі 527 (п`ятсот двадцять сім) грн. 76 коп.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Головуючий: