АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/351/18 Справа № 202/958/18 Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2018 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Путінешті, Флорештський район, Молдова, працюючого ФОП « ОСОБА_7 », неодруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту,

ВСТАНОВИЛА:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2018 року було відмовлено у задоволенні клопотання СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_10 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 26 квітня 2018 року.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, обґрунтовується зібраними доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження. Разом з цим, слідчий суддя вважає, що слідчий, прокурор не надали достатніх доказів на підтвердження наявності ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування, суду, а обґрунтування зводяться на зазначення тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 .

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_7 нагороджений медаллю «За відвагу», «Доброволець АТО», «За гідність та Патріотизм», приймав безпосередню участь в Антитерористичній операції, захисті суверенітету та територіальної цілісності України на посаді командира роти розвідки, у підозрюваного на утриманні є двоє малолітніх дітей, він є фізичною особою - підприємцем, безпосередньо здійснює підприємницьку діяльність, а застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою призведе до того, що у дітей, які перебувають на його утриманні, буде відсутнє належне матеріальне забезпечення.

Також слідчим суддею враховано, що слідчим та прокурором не надано підтвердження, що перебування ОСОБА_7 на волі може призвести до зміни показів потерпілого в бік його виправдання або зменшення ступеня вини, оскільки ОСОБА_7 повністю визнає свою вину, не залишив місця вчинення кримінального правопорушення, сприяє органу досудового розслідування у проведенні слідства, а у клопотанні слідчого не міститься переконливого обґрунтування, що тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та призведе до запобігання, зазначеним у клопотанні ризикам.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді в повному обсязі та постановлення нової ухвали, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, прокурор зазначає, що ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий в тому числі за вчинення злочинів проти життя та здоров`я особи, вказаний злочин вчинив маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість за вчинення аналогічного злочину, даний злочин вчинив спонтанно, на ґрунті

раптово виниклого неприязного відношення до потерпілого, що свідчить про суспільну небезпечність підозрюваного, тому вказані обставини дають органу досудового розслідування підстави вважати, що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення. Ризик, що підозрюваний ОСОБА_7 може незаконно впливати на

потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженню підтверджується тим, що даний злочин вчинений із застосуванням насильства, потерпілого та свідків знає безпосередньо, що свідчить про те, що ОСОБА_7 шляхом вмовляння або залякування останніх може впливати на даних осіб, що в подальшому може призвести до зміни їх показів в ході судового розгляду. Також прокурор вважає, що вищезазначеним ризикам не може запобігти застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з викладених у апеляції підстав.
Сторона обвинувачення ще вказує і на те, що судом не враховано, що підозрюваний з 2015 року по лютий 2018 року перебував в зоні проведення АТО, і вихованням, а також матеріальним забезпеченням його дітей займались і без його участі, а також тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчинені кримінального правопорушення в якому він підозрюється.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який апеляційну скаргу підтримав за викладених у ній підстав, підозрюваного та його захисника, які проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували, позицію потерпілого та його представника, які також підтримали апеляцію прокурора, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у рішенні від 10.02.2011 р. у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 р. у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 р. у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

На думку колегії суддів, при обрані запобіжного заходу ОСОБА_7 ці вимоги закону були дотримані.

Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яка достатньою мірою підтверджується наданими матеріалами.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності відносно підозрюваного ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України та зазначених слідчим у своєму клопотанні, втім недостатньої його вагомості для застосування до цього підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу - тримання під вартою, у зв`язку з чим доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_7 саме цього виключного запобіжного заходу колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення щодо останнього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України лише у такий спосіб.

Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого цьому підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обрані запобіжного заходу ОСОБА_7 , який обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі до восьми років, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст.178 КПК України. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що всі обставини, враховані судом, у сукупності дають достатні підстави для обрання цьому підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції про те, що запобіжний захід у виді домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного та дієвості кримінального провадження щодо нього.

При цьому також приймається до уваги, що на протязі часу з дня обрання запобіжного заходу, - 27 лютого 2018 року, - до дня апеляційного розгляду не виникло будь-яких підстав для висновку, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не є дієвим та достатнім для усунення наявних щодо ОСОБА_7 ризиків.

За викладених обставин, колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді. Застосований судом щодо підозрюваного запобіжний захід відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та справедливою, а подана на неї апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2018 року, якою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено у задоволенні клопотання СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_10 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2