Ухвала
іменем України

17 січня 2018 року

м. Київ
Справа № 0810/5476/2012

Провадження № 51- 370 зп 18
Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати
Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 вересня 2017 року щодо нього,
встановив:
Вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 16 квітня 2015 року ОСОБА_4 засуджено за п.п.9, 12, 13 ч.2 ст.115 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді довічного позбавлення волі; за ч.3 ст.190 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років; за ч.5 ст.27, ч.2 ст.358 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за ч.3 ст.358 КК до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, за сукупністю злочинів на підставі статті 70 КК остаточно визначено покарання у виді довічного позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК ОСОБА_4 звільнено від покарання за ч.5 ст.27, ч.2 ст.358, ч.ч.2, 3 ст.358 КК у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності. Дії засудженого за ч.2 ст.358 КК по епізоду щодо ОСОБА_5 перекваліфіковано на ч.5 ст.27, ч.2 ст.358 КК, виключено із його обвинувачення п.6 ч.2 ст.115 КК ознаку вчинення злочину з корисливих мотивів за недоведеністю; по епізоду умисного вбивства ОСОБА_6 виключено п.12 ч.2 ст.115 КК ознаку попередня змова групою осіб за недоведеністю. Постановлено строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з 1 листопада 2008 року.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 вересня 2017 року в порядку, передбаченому статей 394-396 Кримінально - процесуального кодексу України 1960 року (далі КПК України 1960 року) вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 16 квітня 2015 року та ухвала Апеляційного суду Запорізької області від 4 травня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_4 залишено без зміни, а його касаційна скарга залишена без задоволення.
До Касаційного кримінального суду Верховного Суду із Верховного Суду України надійшла заява засудженого ОСОБА_4 , у якій він порушує питання про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 вересня 2017 року відповідно до вимог ст.40012 КПК України 1960 року, з підстави неоднакового застосування касаційним судом однієї і тієї самої норми права, передбаченої цим Кодексом. При цьому посилається на порушення судами його права на захист, оскільки він не був забезпечений послугами адвоката і перекладача, також зазначає про допущення судами порушень таємниці нарадчої кімнати, порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
На обґрунтування цих доводів засуджений ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 липня, 20 вересня 2011 року, 27 травня, 25 червня 2014 року, 31 березня, 23 і 28 квітня, 7 липня, 1 жовтня, 10 листопада 2015 року, 17 і 23 березня 2016 року та на ухвалу Верховного Суду України від 25 грудня 2015 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи заяви та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про таке.
Відповідно до п.15розділу XIПерехідних положень Кримінального процесуального кодексу України 2012 року (далі ? КПК України 2012 року)в редакції Закону № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року, апеляційні та касаційні скарги, заяви про перегляд судових рішень у кримінальних справах, які були розглянуті до набрання чинності цим Кодексом, або у справах, розгляд яких не завершено з набранням чинності цим Кодексом, подаються і розглядаються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, з урахуванням положень, передбачених § 3 розділу 4 Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів".
Відповідно до п.1 §3 розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року №2147-VIII, заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, передаються до Касаційного кримінального суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів, за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

З урахуванням зазначеного, відповідно до вимог статті 444 КПК України 2012 року, судові рішення у кримінальних справах переглядаються виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом. У статті 445 цього Кодексу визначено вичерпний перелік підстав для перегляду судових рішень, що набрали законної сили, який розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 445 КПК України 2012 року підставою для перегляду судових рішень, є неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої цим Кодексом, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень.

Із заяви засудженого ОСОБА_4 убачається, що підставою для перегляду оскаржуваних ним рішень він вважає неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої КПК України 1960 року, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень, тобто підставу, визначену пунктом 2 статті 445 КПК України 2012 року (в редакції Закону України від 12 лютого 2015 року «Про забезпечення права на справедливий суд») неоднакове застосування касаційним судом однієї і тієї самої норми права, передбаченої цим Кодексом.

КПК України 1960 року не передбачав такої підстави перегляду судових рішень як неоднакове застосування касаційним судом кримінальних процесуальних норм. Пунктом 2 статтю 445 КПК України 2012 року було доповнено Законом України від 12 лютого 2015 року №192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд», який набрав чинності з 28 березня 2015 року, і який відповідно до статті 5 КПК України, не має зворотної дії в часі й не охоплює норми КПК України 1960 року.

В той же час, із доданих до заяви матеріалів убачається, що судові рішення щодо ОСОБА_4 хоча і постановлені після 28 березня 2015 року, але ухвалені в порядку і за процедурою, регламентованою КПК України 1960 року.

З огляду на викладене та положення статті 445 КПК України в редакції від 12 лютого 2015 року, Суд процесуально позбавлений можливості переглянути оскаржуване рішення касаційної інстанції, постановлене згідно із положеннями КПК України 1960 року, із зазначеної у заяві підстави, та дати свій висновок з питання, порушеного у заяві, у зв`язку із чим заява засудженого ОСОБА_4 не може бути предметом перегляду Верховного Суду.

Керуючись статтями 445, 451 КПК України (в редакції Закону України №192-VIII від 12 лютого 2015 року «Про забезпечення права на справедливий суд»), п.15 Перехідних положень КПК України, п.п.1, 11 §3 розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року №2147-VIII, Суд

постановив:
відмовити засудженому ОСОБА_4 у допуску справи до провадження за його заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 вересня 2017 року щодо нього.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_2 ОСОБА_3