АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 216/1208/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/488/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 вересня 2017 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 червня 2017 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000146 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Кривому Розі, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

- 16.11.2010 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України приєднано невідбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.01.2007 року та остаточно до відбування покарання визначено 4 роки 3 місяці позбавлення волі. 01.12.2014 року звільнений з Софіївської ВК Дніпропетровської області № 45 у зв`язку з відбуттям строку покарання;

- 05.04.2016 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі;

- 17.05.2016 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення більш суворим менш суворого покарання, призначеного за вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.04.2016 року, визначено остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі;

- 08.11.2016 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та покарання, призначеного за вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.05.2016 року, визначено остаточне покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_7

обвинувачений - ОСОБА_6

захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 не оскаржуючи фактичні обставини кримінального провадження та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст. 185 КК України просить вирок суду першої інстанції змінити та призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 69, 75,76 КК України без позбавлення волі.

За обставин, встановлених судом першої інстанції в порядку ч.3 ст. 349 КПК України та детально викладених у вироку Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 червня 2017 року, обвинувачений ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи раніше судимим 16.11.2010 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України приєднано невідбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.01.2007 року та остаточно до відбування покарання визначено 4 роки 3 місяці позбавлення волі. 01.12.2014 року звільнений з Софіївської ВК Дніпропетровської області № 45 у зв`язку з відбуттям строку покарання, проте належних висновків для себе не зробив і маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, повторно вчинив умисне, корисливе кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 18.01.2016 року о 14:20 годині ОСОБА_6 повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на власну користь, знаходячись у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованого за адресою: вул. Лермонтова, буд. 9 «а» у Центрально-Міському району м. Кривого Рогу, впевнившись у відсутності свідків та очевидців, переконавшись в тому, що його дії носять таємний характер та за ним ніхто не спостерігає, скориставшись відсутністю уваги з боку продавців, шляхом вільного доступу із вішака таємно викрав чоловічу куртку іноземного виробництва фірми «MAN*S WEAR» моделі КМ 24, 48-го розміру в кількості 1 шт. вартістю 775 грн., належну ФОП ОСОБА_9 . Привласнивши таємно викрадену куртку, одягнувши її на себе під власний одяг, пройшов через касову зону магазину «Апостолівський торговий дім», не здійснивши розрахунку за вищевказаний товар, після чого ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зник, розпорядився викраденим за власним розсудом, чим завдав потерпілій ФОП ОСОБА_9 майнового збитку на загальну суму 775 грн.

Вищезазначені дії обвинуваченого ОСОБА_6 були кваліфіковані у межах досудового розслідування за ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками: таємне викрадання чужого майна ( крадіжка) вчинене повторно з чим і погодився суд першої інстанції в оскаржуваному вироку.

За вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 листопада 2016 року, визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з дня його затримання з 24 лютого 2016 року.

Питання з речовими доказами вирішено.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що судом першої інстанції при призначенні йому покарання не було враховано ряд пом`якшуючих покарання обставин, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування шкоди, завданої злочином. Крім того, як на його думку, при призначені покарання судом першої інстанції не було також враховано наявність у нього ряду захворювань, а саме хронічного гепатиту А, ВІЛ інфекції, та наявності на його утриманні малолітньої дитини, а також позитивної характеристики з місця проживання що дає підстави для призначення йому покарання із застосуванням положень ст.ст. 69, 75 КК України, тобто без позбавлення волі.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 , кожен окремо підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 і наполягали на пом`якшенні покарання, призначеного за вироком суду першої інстанції; прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу учасниками судового провадження подані не були.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах викладених у вироку суду, правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст. 185 КК України в апеляційній скарзі не оскаржується і відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються.

Між тим, на думку колегії суддів, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 щодо суворості призначеного покарання та застосування відносно нього ст.ст. 69, 75 КК України, тобто обрання покарання більш м`якого ніж передбачено санкцією ст. 185 ч.2 КК України, при цьому не пов`язаного з позбавленням волі, колегія суддів вважає, такими що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд достатньою мірою взяв до уваги обставини, що підлягають врахуванню відповідно до ст. 65 КК України, а саме те, що останнім було вчинено кримінальні правопорушення-злочини, що згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості; характеристику обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, але з серпня 2015 року перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога з приводу психічно-поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів (синдром залежності), завдану майнову шкоду відшкодував, має на утриманні неповнолітню дитину 2013 року народження, раніше неодноразово судимий і знову вчинив злочин маючи незняту і непогашену судимість в установленому порядку; обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття в скоєному, відсутність обставин, що обтяжують покарання та призначив покарання в межах санкції статті, за якою обвинувачується ОСОБА_6 із застосування ч.4 ст. 70 КК України.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , а також призначення йому покарання без реального його відбування немає, а призначене ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків у вигляді позбавлення волі з реальним відбуванням покарання, як на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме наявність ряду захворювань, щире каяття, відшкодування шкоди, наявність на його утриманні малолітньої дитини, на які останній посилається як на підстави для застосування відносно нього положень ст.ст. 69, 75 КК України були враховані судом першої інстанції при призначенні йому покарання в межах санкції статті, за якою він обвинувачується, у зв`язку із чим колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 червня 2017 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000146 відносно ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.

На судові рішення першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3

____________ _____________ __________