Ухвала
Іменем України
19 березня 2018 р.

м. Київ
справа № 401/991/17

провадження № 51-4724 ск 18
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 листопада 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 31 січня 2018 року,

встановив:

вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 листопада 2017 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 1 статті 115 Кримінального Кодексу України (далі КК) на 7 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 ухвалено обчислювати з моменту затримання з 02 січня 2017 року.

На підставі частини 5 статті 72 КК ОСОБА_4 в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 02 січня 2017 року по 20 червня 2017 року, а з 21 червня 2017 року і до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 31 січня 2018 рокувирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 листопада 2017 року щодо засудженого ОСОБА_4 залишено без зміни.
Зі змісту касаційної скарги засудженого вбачається, що він не погоджується з постановленими щодо нього судовими рішеннями. Посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Перевіривши касаційну скаргу засудженого на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
Так, відповідно до вимог частини 2, 3 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК та застереження щодо участі особи в касаційному розгляді.
В той час, як у частині 1 статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до якихсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Як убачається зі змісту касаційної скарги засуджений, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, засуджений не наводить доводів, такої позиції та не зазначає, яких помилок, на його думку, допустився суд першої інстанцій при призначенні такого виду покарання.

Крім того,засуджений не навів мотивів незаконності оскаржуваних судових рішень з урахуванням вимог кримінального процесуального законодавства, а вказуючи на порушення статті 62 Конституції України не зазначає її зміст з урахуванням судових рішень. Тобто, зміст касаційної скарги зводиться до загальних висловів та переліку норм кримінального процесуального закону.
У касаційній скарзі засуджений має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущені судами першої та апеляційної інстанції при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.

До того ж, відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення;
- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
- змінити судове рішення.

Однак,вимога засудженого про скасування судового рішення та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції, без вказівки якого саме судового рішення, викладені не конкретно, що вказує на її неузгодженість з положеннями статті 436 КПК.
Також, відсутність у касаційній скарзі застережень засудженого щодо його участі в касаційному розгляді не може розцінюватися судом касаційної інстанції як виявлення такого бажання.

Таким чином, недодержання скаржником вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

Враховуючи наведене та керуючись частиною 1 статті 429 КПК, суд

постановив:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 листопада 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 31 січня 2018 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3