Справа № 351/946/17
Провадження № 11-кп/779/382/2017
Категорія ст. 185 ч. 3 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі :

головуючого судді: ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

з участю секретаря ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000104 за апеляційною скаргою прокурора Снятинського відділу Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_9 , на вирок Снятинського районного суду від 15.06.2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України з неповною середньою освітою, непрацюючого, раніше судимого:

1. 28.01.2009 р. Снятинським районним судом в Івано-Франківській області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі терміном 3 роки, на підставі ст.75 КК України з випробувальним терміном 1 рік,

2. 11.08.2009 р. Снятинським районним судом за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі терміном 3 роки, на підставі ст.71 КК України приєднано 1 місяць позбавлення волі по вироку Снятинського районного суду від 28.01.2009 р. із остаточним покаранням у виді позбавлення волі терміном 3 роки 1 місяць, звільнений з місця позбавлення волі 16.09.2011р. на підставі ст.107 КК України,

визнано винним у вчиненні злочину, за ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від призначеного покарання з випробуванням строком на один рік та у відповідності до ст..76 КК України зобов`язано:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Зі ОСОБА_8 стягнуто 742,20 грн. в дохід держави витрат за проведення експертиз.

в с т а н о в и л а :

Судом першої інстанції встановлено, що злочини вчинено при наступних обставинах:

29.04.2017 р. близько 03:50 год. ОСОБА_8 з метою вчинення крадіжки чужого майна від місця свого проживання направився до приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке розташоване по АДРЕСА_1 . Знаходячись біля приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке перебуває в оренді фізичної особи-підприємця ОСОБА_10 , переслідуючи корисливу мету - таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер вчинюваних ним дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_8 шляхом видавлювання вікна проник в приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де з шухляди одного з столів таємно повторно викрав грошові кошти в сумі 3 000 (три тисячі) гривень, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальні збитки на вказану суму. Викрадені кошти ОСОБА_8 виніс з приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та розпорядився ними на власний розсуд.

В апеляційній скарзі прокурор, ОСОБА_9 , не оспорюючи правильність кваліфікації дій та доведеність вини обвинуваченого, вважає вирок Галицького районного суду від 15.06.2017 року незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Вказує на те, що при призначенні покарання ОСОБА_8 суд безпідставно врахував таку обтяжуючу обставину вчинення злочину, як повторність, всупереч вимогам ч.4 ст.67 КК України щодо заборони враховувати при призначенні покарання як обтяжуючу ту обставину, що передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу.

Вважає, що при призначенні покарання судом не було в повній мірі враховано ступінь суспільної небезпеки, особу обвинуваченого та ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що це є тяжкий злочин, який він вчинив не вперше і раніше був засуджений за злочини майнового характеру.

Вважає, що суд порушив вимоги закону та призначив ОСОБА_8 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого і за своїм видом та розміром є явно несправедливим через м`якість.

Просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчинені кримінальних правопорушень передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, скасувати вирок суду, у зв`язку з м`якістю, ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому реальну міру покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі;

- обвинувачений ОСОБА_8 заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора та вважав вирок суду першої інстанції законним та обгрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого не оспорюється, а тому вирок в цій частині не переглядається.

Ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, в тому числі і в частині призначення покарання.

У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно п.1 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику призначення судами кримінального покарання" №7 від 24.10.2003 року призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3 вказаної постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.66 КК України визнав обставинами, що пом`якшують покарання щиросердечне розкаяння у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

Крім того, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.67 КК України безпідставно визнав обставиною, яка обтяжує покарання вчинення злочину повторно.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не дотримано вимог ч.4 ст. 67 КК України щодо заборони враховувати при призначенні покарання, як обтяжуючу ту обставину, що передбачена в статті Особливої частини Кримінального кодексу України, як обставина що впливає на кваліфікацію злочину.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляції прокурора в цій частині є обґрунтованими і вирок суду необхідно змінити та виключити з мотивувальної частини вироку суду першої інстанції висновок про визнання повторності як обставини, яка обтяжує покарання.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що доводи апеляції прокурора про скасування вироку суду в частині призначення покарання з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості задоволенню не підлягають.

Так, суд першої інстанції врахував, що обвинувачений ОСОБА_8 , перебуває з родичами у близьких, хороших стосунках, на даний час проживає разом з бабою хворою на цукровий діабет і допомагає їй по господарству; 30.03.2017 року неофіційно влаштувався на роботу до приватного підприємця, який займається кованими виробами, позитивно характеризується за місцем проживання, громадський порядок не порушує, спиртними напоями не зловживає, зауважень зі сторони виконавчого комітету Заболотівської селищної ради до нього не має.

Суд також врахував те, що обвинувачений ОСОБА_8 на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті Снятинської ЦРЛ не перебуває, за медичною допомогою в психоневрологічний кабінет Снятинської ЦРЛ не звертався.

Колегія суддів звертає увагу на те, що наявність вищевказаних обставин не спростовуються в апеляційній скарзі прокурора.

Разом з тим, зі змісту апеляційної скарги прокурора вбачається, що вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст..ст.75,76 КК України суд першої інстанції не в повній мірі прийняв до уваги те, що обвинувачений раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, що на думку прокурора свідчить про стійку направленість обвинуваченого на вчинення корисливих злочинів даної категорії.

Перевіряючи вищевказані апеляційні доводи, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_8 був звільнений з місця позбавлення волі 16.09.2011р. на підставі ст.107 КК України і не вчиняв злочинів протягом тривалого часу.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді обмеження волі, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

В судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 просив відмовити в задоволенні апеляції прокурора і пояснив, що вчинив злочин, оскільки не вистачало грошей на існування, однак на теперішній час він знайшов офіційну роботу помічником коваля у приватного підприємця, щиро розкаюється у вчиненому злочині, повністю відшкодував шкоду, заподіяну потерпілому і запевняє, що в майбутньому доведе своє виправлення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі прокурора не заперечується наявність обставин, які у відповідності до вимог ст.66 КК України, були визнані судом першої інстанції обставинами, які пом`якшують покарання, вказується на те, що суд безпідставно врахував кваліфікуючу ознаку повторності злочину як обставину, що обтяжує покарання, зазначається про необхідність застосування ст.69 КК України та призначення обвинуваченому ОСОБА_8 більш м`якого покарання у виді позбавлення волі.

Колегія суддів, враховуючи тяжкість злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого ОСОБА_8 та те,що він щиросердно розкаявся у вчиненому злочину та активно сприяв розкриттю злочину, працевлаштований та повністю відшкодував шкоду заподіяну злочином, позитивно характеризується за місцем проживання, вчащає, що суд першої інстанції прийшов до правильного обґрунтованого висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та прийняв рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів вважає, що призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі та звільнення його від відбування даного покарання на підставі ст.ст.75,76 КК України з іспитовим строком забезпечить перевиховання та виправлення обвинуваченого та є справедливим щодо досягнення мети покарання виходячи з вимог ст.50 КК України.

Колегія суддів вважає, що в апеляції прокурора не наведено переконливих доводів про те, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливо тільки за умови реального відбування ним покарання у виді позбавлення волі .

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно визнав кваліфікуючу ознаку повторності злочину як обставину, що обтяжує покарання і в цій частині вирок суду першої інстанції підлягає зміні.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 необхідно задовольнити частково, а вирок Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 15 червня 2017 року змінити та виключити з мотивувальної частини вироку висновок суду про визнання вчинення злочину повторно обставиною,яка обтяжує покарання.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407-409,418,419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 15 червня 2017 року щодо ОСОБА_8 змінити та виключити з мотивувальної частини вироку висновок суду про визнання вчинення злочину повторно обставиною,яка обтяжує покарання.

В решті вирок Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 15 червня 2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5