Провадження №1-кп/760/1088/18
Справа№ /760/962/18

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2018 року Солом"янський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді- ОСОБА_1
при секретарі- ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка, Сумської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, працюючого менеджером ТОВ «Юнівест-Препресс», одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України ,-
за участю прокурора - ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_3
потерпілої- ОСОБА_5
представника потерпілої - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7
представника ПАТ «НАСК« ОРАНТА» - ОСОБА_8
ВСТАНОВИВ :
Так, ОСОБА_3 , 20 вересня 2017 року приблизно о 20 годині 10 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині проспекту Повітрофлотського в м. Києві, зі сторони Кільцевої дороги в напрямку вул. Волинської.
Рухаючись у вказаному напрямку, займаючи крайню праву смугу руху, при двох смугах для руху попутного напрямку, він наближався до пішохідного переходу, який регулюється світлофором, для позначення нерегульованих перехресть та пішохідних переходів, додаток № 3 ПДР, інформаційними дорожніми знаками 1.39 «Увага», 1.10 «Нерівна дорога», 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.3 Правил дорожнього руху.
В цей час по вказаному нерегульованому пішохідному переході, з ліва направо по ходу руху автомобіля «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 , проїзну частину проспекту Повітрофлотського переходила пішохід ОСОБА_5 .
Під час руху ОСОБА_3 допустив порушення вимог п.п. 1.5,2.3 підпункту «б», 10.1, 18.1 та 11.4 Правил дорожнього руху України:
-п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху,загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
-п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
-підпункт «б»: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
- п. 10.1: перед початком руху, перестроюванням та будь якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
- п.18.1: водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам. Для яких може бути створена перешкода чи небезпека;
- п. 11.4: на дорогах з одностороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги;
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України збоку водія ОСОБА_3 виявились в тім, що він, керуючи технічно справним автомобілем «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вищезазначеній проїзній частині, проявив неуважність до дорожньої обстановки і її змін, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, який регулюється світлофором, для позначення нерегульованих перехресть та пішохідних переходів, на який вийшла пішохід ОСОБА_5 , не переконався, що його маневр буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, не переконався у відсутності пішоходів на ньому, не зменшив швидкість свого автомобіля і не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом та не надавши дорогу пішоходу ОСОБА_5 , яка перебувала на пішохідному переході, виїхав на нерегульований пішохідний перехід, внаслідок чого скоїв наїзд на останню та в подальшому виїхав на смугу зустрічного руху, де відбулось зіткнення з автомобілем «КІА Sportage», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 . В результаті зіткнення автомобіль «КІА Sportage», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9 отримав механічні пошкодження.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_5 було заподіяно тяжке тілесне ушкодження.
Під час первинного звернення 20.09.2017 року о 20 годині 18 хвилин за медичною допомогою у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 були виявлені наступні тілесні ушкодження: - поєднана травма тіла: закрита травма правої гомілки; уламковий перелом правої великогомілкової кістки в проксимальній третині(зі зміщенням уламків); підголівчатий перелом правої малогомілкової
кістки (зі зміщенням уламків); закрита травма правого стегна: перелом правої стегнової кістки на межі середньої дистальної третини (зі зміщенням уламків); закрита черепно-мозкова травма: ( рана визначена клінічними лікарями як забійна) у ділянці підборіддя; перелом нижньої щелепи в ділянці підборіддя; струс головного мозку; садна (без опису морфології) у ділянці живота; яка супроводжувалась розвитком шоку і зафіксоване падіння артеріального тиску до рівня 80/85 мм рт та прискорення пульсу до 110 ударів на хвилину).
Критерієм судово-медичної оцінки ступеню важкості виявленого тілесного ушкодження, є критерій небезпеки для життя, а тому, вказане тілесне ушкодження, відноситься до ТЯЖКОГО тілесного ушкодження, відповідно до п.п. 2.1.2 та 2.1.3./м/о «Правил».
В зазначеній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 експертом, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пункту п. 10.1, 18.1 та 11.4 Правил дорожнього руху України, які є причиною виникнення даної дорожньо- транспортної пригоди.
Крім того в діях ОСОБА_3 виявлено порушення вимог п.п. 1.5 та 2.3 підпункт «б» Правил дорожнього руху України.
Порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 підпункт «б», 10.1, 18.1 та 11.4 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідків.
Таким чином, своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілій тяжке тілесне ушкодження, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні визнав себе винним повністю і пояснив, що дійсно 20 вересня 2017 року приблизно о 20 годині 10 хвилин, керуючи автомобілем «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині проспекту Повітрофлотського в м. Києві, зі сторони Кільцевої дороги в напрямку вул. Волинської. В цей час по вказаному нерегульованому пішохідному переході, з ліва направо по ходу руху його автомобіля, проїзну частину проспекту Повітрофлотського переходила потерпіла ОСОБА_5 на яку він здійснив наїзд. В подальшому він повністю оплачував витрати на лікування та допомагав матеріально потерпілій. Щиро розкаявся у скоєному та просив суд суворо його не карати і не позбавляти водійського посвідчення, так як його дружина вагітна на 7 місяці і крім цього автомобіль потрібен для роботи.
Окрім повного визнання своєї вини обвинуваченим, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_3 знайшла своє підтвердження зібраними по справі доказами.
Потерпіла ОСОБА_5 в суді пояснила , що дійсно 20 вересня 2017 року приблизно о 20 годині 10 хвилин, переходила проїзну частину проспекту Повітрофлотському по нерегульованому пішохідному переходу і відчула лише удар, а більше нічого не пам`ятає . Обвинувачений приходив до лікарні і сплачував за лікування.
Потерпілою також заявлений цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в сумі 200 000 грн. Вважає, що їй спричинено діями обвинуваченого великі душевні страждання, вона перенесла стрес і моральні страждання, потребує подальшого лікування і не може працювати та вести повноцінне життя.
Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 20.09.2017 р. було оглянуто місце пригоди по проспекту Повітрофлотському,100 в м. Києві (а.с. 80-91 ).
Відповідно до протоколу додаткового огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 04.10.2017 р. було оглянуто місце пригоди по АДРЕСА_3 у напрямку вул. Волинської в м. Києві (а.с. 92-96 ).
Результат лабораторного дослідження №1637 від 23.10.2017 року,що в крові ОСОБА_3 не виявлено етанолу ( а.с.97).
Відповідно до даних висновку експерта №1550/е від 13.11.2017року Аналіз даних наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дає підстави зробити наступні висновки: - п. 1.2.Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, погоджені з Міністерством внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України Верховним судом України, Службою безпеки України (далі по тексту Правила надано вичерпне визначення терміну ушкодження - з медичної точки зору тілесні ушкодження - це порушення анатомічної цілості тканин, органів та функцій, що виникає як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючих факторів - фізичних, хімічних, біологічних, психічних; п. 4.6. Правил визначає таке: судово-медичний експерт, оцінюючи строки порушення анатомічної цілості тканин і органів та їх функцій, виходить із звичайної їх тривалості, навіть у тих випадках, коли потерпілий не звертався за медичною допомогою. Якщо тривалість цього порушення, що зазначена наявних медичних документах, не відповідає характеру тілесного ушкодження не підтверджується об`єктивними відомостями, судово-медичний експерт відзначає цю обставину і встановлює ступінь тяжкості, виходячи із звичних термінів; у п. п. 2.1.2. та 2.1.3 Правил, зазначено таке: Небезпечними для життя є ушкодження, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища (див. п.2.1.3.о) котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Запобігання смерті, що обумовлене наданням медичної допомоги, не повинно братися до уваги при оцінюванні загрози для життя таких ушкоджень. Загрозливий для життя стан, який розвивається в клінічному перебігу ушкоджень, незалежно від проміжку часу, що минув після його заподіяння, повинен перебувати з ним у прямому причинно-наслідковому зв`язку. 2.1.3. До ушкоджень, що небезпечні для життя, належать: м) відкриті переломи діафіза (тіла) плечової, стегневої і великогомілкове кісток; Примітка. Відкриті переломи інших відділів і закриті переломи дуді яких відділів названих кісток, а також відкриті і закриті переломи променевої ліктьової та малогомілкової кісток можуть бути зараховані до небезпечних для життя за наявності загрозливих для життя явищ; о) ушкодження, що спричинили шок тяжкого ступеня масиви крововтрату, кому, гостру ниркову, печінкову недостатність, гостру недостатність дихання, кровообігу, гормональну дисфункцію, гострі розлад регіонарного і органного кровообігу, жирову чи газову емболію. Всі вони мусять підтверджуватись об`єктивними клінічними даними,результатам лабораторних та інструментальних досліджень;»
Так, під час первинно відомого звернення 20.09.2017 о 20:18 по медичну допомогу, з урахуванням даних її послідуючого стаціонарного лікування. ОСОБА_5 було виявлено таке тілесне ушкодження:
-поєднана травма тіла: закрита травма правої гомілки: уламковий перелом правої великогомілкової кістки в проксимальній третині (зі зміщенням уламків підголівчатий перелом правої малогомілкової кістки (зі зміщенням уламків закрита травма правого стегна: перелом правої стегнової кістки на межі середньої і дистальної третини (зі зміщенням уламків); закрита черепно-мозкова травма: рана (визначена клінічними лікарями як забійна) у ділянці підборіддя; перелом нижньої щелепи в ділянці підборіддя; струс головного мозку; садна (без опису морфології) у ділянці живота; яка супроводжувалась розвитком шоку (зафіксоване падіння артеріального тиску до рівня 80/50 мм рт ст та прискорення пульсу до 110 ударів на хвилину).
Характер та відома морфологія виявленого тілесного ушкодження, відомі часові дані та обставини події, дозволяють стверджувати про те, що вказані тілесні ушкодження утворилися за рахунок (садна - за рахунок ковзання, тертя, ударів під кутами або комбінації таких впливів; решта ушкоджень - за ударної дії тупих твердих предметів) у строк, вказаний у описовій частині цієї Постанови, тобто, 20.09.2017, внаслідок автомобільної травми - зіткнення автомобіля, який рухався, з пішоходом, який у момент первинного контакту перебував у вертикальному або наближеному до нього положенні.
Критерієм судово-медичної оцінки ступеню тяжкості виявленого тілесного ушкодження, є критерії небезпеки для життя, а тому, вказане тілесне ушкодження, відноситься до ТЯЖКОГО тілесного ушкодження, відповідно п. 2.1.2. та 2.1.3/м/о Правил.
Діагноз, який був встановлений ОСОБА_5 під час її звернення по медичну допомогу 20.09.2017 року - закрита травма грудей, закрита травма живота достатнім обсягом об`єктивних клінічних даних не підтверджений (відсутність опису функціональних порушень органів грудної та черевної порожнин), а тому, відповідно п. 4.13.1 Правил, слід утриматися від його судово-медичної оцінки (а.с.112-116).
Відповідно до висновку експерта № 12-1/2081 від 11.10.2017 року на момент огляду автомобіля ««Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 несправностей технічного стану гальмівної системи, рульового керування та ходової частини не виявлено, тобто вони знаходяться в працездатному стані ( а.с.135-146).
Із висновку експерта № 12-1/2458 від 22.11.2017 року вбачається,що в ситуації, яка склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 повинен був керуватися вимогами пунктів: 12.2; 12.9.6; 10.1; 18.1; 11.4 ПДР України. В даній дорожній ситуації водій автомобіля «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 , з моменту виникнення небезпеки для руху мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, шляхом виконання вимог пунктів:10.1;18.1 ПДР України . В дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 експертом, з технічної точки зору, невідповідностей вимогам пункту 12.2 ПДР України не вбачається, та вбачаються невідповідності вимогам пунктів: 12.9.6; 10.1; 18.1; 11.4 ПДР України. Причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 вимогам пунктів: 10.1; 18.1; 11.4 ПДР України (а.с.148-161).
Суд, оцінивши сукупність доказів у справі, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 , дії якого підлягають кваліфікації за ч.2 ст. 286 КК України, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_5 .
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_3 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, вчинив необережний тяжкий злочин, вину у вчиненні злочину визнав повністю, частково відшкодував завдану шкоду, на даний час працює менеджером ТОВ «Юнівест-Препресс», позитивно характеризується за місцем роботи (а.с.172), одружений (а.с.184), дружину перебуває на 7-му місяці вагітності (а.с.173), на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває ( а.с.164,165).
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне часткове відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.
З урахуванням конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без його ізоляції від суспільства, беручи також до уваги думку потерпілої сторони яка не наполягала на позбавленні волі.
Вирішуючи питання щодо застосування додаткової міри покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, суд враховує ту обставину, що обвинувачений фактично має на утриманні дружину, яка перебуває на 7-му місяці вагітності, маючи право керування транспортними засобами матиме змогу, працювати, так як працює менеджером і автомобіль потрібен для роботи, отримувати певні доходи для себе та на утримання своєї родини, і здійснення виплат потерпілій, тому суд вважає за необхідне призначити покарання без застосування додаткової міри покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
Крім того, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Відповідно до ст. 128 КПК України, ст.1177 ЦК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого та шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Згідно з п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.
Крім того, відповідно до статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» N 1961-IV від 01.07.2004 року (зі змінами та доповненнями) на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов`язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров`ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв`язку із цим при пред`явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.
При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Судом встановлено, що автомобіль «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 , , яким керував обвинувачений ОСОБА_3 , належить йому на праві власності та він застрахував свою цивільно-правову відповідальність за шкоду заподіяну вищевказаним автомобілем у ПАТ «НАСК Оранта» « (поліс №АК/1792008 від 26.04.2017 року, строк дії з 27.04.2017 року по 26.04.2018 рік; ліміт відповідальності страховика 200000,00 грн. за шкоду заподіяну життю і здоров`ю; 100000,00 грн. за шкоду заподіяну майну).
Крім того судом встановлено, що позовних вимог до ПАТ «НАСК Оранта» цивільним позивачем пред`явлено не було. Потерпіла ОСОБА_5 з повідомленням про ДТП та заявою про виплату відшкодування до ПАТ "НАСК Оранта" в встановлений законом строк не зверталася, тому суд позбавлений можливості вирішення питання про стягнення страхового відшкодування за шкоду заподіяну життю чи здоров"ю потерпілої з ПАТ "НАСК Оранта".
Відповідно до ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
При визначенні розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд виходить з приписів п. 9 ППВСУ № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» згідно яких, суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних чи фізичних страждань, наявності інших негативних наслідків, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Потерпілою на обґрунтування розміру моральної шкоди зазначено, що їй завдано моральної шкоди, яка пов`язана з втратою здоров`я, що зумовило тяжкі страждання та переживання, психологічні страждання які не припиняються і на даний час.
Суд вважає встановленим, що в результаті дорожньо- транспортної пригоди з вини ОСОБА_3 потерпілим завдана моральна шкода, оскільки був порушений її звичний спосіб життя, вони пережили нервовий стрес, тому суд вважає встановленим, що в результаті ДТП потерпілій була завдана і моральна шкода, яку необхідно стягнути з цивільного відповідача.
Щодо вимог про стягнення витрат на правову допомогу потерпілої ОСОБА_5 суд зазначає наступне.
Згідно ст.ст.26,30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, ордеру. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до Цивільного процесуального кодексу України закон не обмежує розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу за умови дотримання вимог ст. 137 ЦПК України. Згідно з даною статтею ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до частини 4 статті 137 ЦПК України запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву . У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).
З урахуванням вимог ЦПК України стороні судового процесу та її адвокату необхідно надати суду наступні докази про понесені витрати на правничу допомогу, а саме письмовий договір потерпілої (цивільного позивача) із адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням, в якому має бути зазначено умови про порядок визначення вартості наданих послуг за ведення відповідної судової справи (почасова оплата, фіксована сума тощо); посилання на реквізити або сторін судової справи, у якій надається правнича допомога; детальна фіксація послуг, які надаються у рамках ведення відповідної судової справи, їх обсяг (витрачений час) та вартість (якщо окремі послуги мають різну вартість); детальне фіксування витрат, які понесені адвокатом у зв`язку із наданням послуг щодо ведення відповідної судової справи (витрати на відрядження, нотаріальні послуги, переклад документів тощо); належно оформлені документи, що підтверджують такі витрати; належним чином оформлені платіжні документи під час здійснення оплати послуг адвоката, тощо.
В зв`язку з невиконанням цивільним позивачем вимог ст. 137 ЦПК України суд позбавлений можливості вирішити питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу лише за наявності договору та акту прийому-передачі наданих послух від 14.02.2018 року без калькуляції вартості робіт та послуг ( а.с. 59 ), наданих цивільним позивачем, тому відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України вважає, що вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу слід залишити без розгляду.
Отже, до відшкодування підлягає лише моральна шкода в сумі 40 000,00 грн.
Запобіжний захід в кримінальному провадженні не обирався.
Судові витрати по кримінальному провадженню за проведення судових експертиз становлять 3216,20 грн. (авто технічних експертиз №12-1/2081 від 11.10.2017 року в сумі 1484,40 грн. та №12-1/2458 від 22.11.2017 року в сумі 1731,80 грн. ) та судово медичної експертизи № 1550/е від 13.11.2017 року на загальну сумму 2152.50
Питання щодо речових доказів, суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_3 винним за ст. 286 ч. 2 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без позбавленням права керування транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття основного покарання з випробуванням-іспитовим строком на 3 роки.
Згідно ст. 76 КК України зобов`язати повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтись на реєстрацію в ці органи.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироку законної сили не обирати.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 5368,70 грн. (п`ять тисяч триста шістдесят вісім) грн. 70 коп.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 40 000,00 гривень.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу залишити без розгляду.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.
Суддя