Провадження № 11-кп/780/440/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 28 11.04.2018

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
« 11 » квітня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2017 року, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» - відмовлено,

в с т а н о в и л а:

До Білоцерківського міськрайонного суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення його від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» обґрунтоване тим, що він вчинив злочин середньої тяжкості, щиро розкаявся у вчиненому, відбув ? строку призначеного покарання, хворіє на тяжку хворобу «Гепатит С», а тому підпадає під дію Закону України «Про амністію у 2016 році».

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 14.11.2017р. відмовлено у задоволенні клопотання засудженого з мотивів того, що ОСОБА_7 має три судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, а тому до нього не може бути застосовано Закон України «Про амністію у 2016 році».

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просив скасувати ухвалу суду та застосувати до нього положення Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт послався на те, що всі наявні у нього судимості погашені, а тому вважає, що до нього можливо застосувати положення Закону України «Про амністію у 2016 році».

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги посилаючись на те, що на ОСОБА_7 не розповсюджується дія закону «Про амністію у 2016р.», перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованої відмови у застосуванні до ОСОБА_7 Закону України «Про амністію в 2016 році» з підстав зазначених в ухвалі суду першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

З матеріалів провадження вбачається, що вироком Подільського районного суду м.Києва від 8.05.2015р. ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 263 КК України на 1 рік позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 17.02. 2014 р., ОСОБА_7 остаточно засуджено на 4 роки 1 місяць позбавлення волі.

Відмовляючи ОСОБА_7 у застосуванні амністії 2016р. суд послався на п. «в» ст.4 Закону України «Про амністію у 2016 р.» згідно якої амністія не застосовується до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії, вказавши при цьому на те, що ОСОБА_7 має три судимості за вчинення умисних тяжких злочинів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду І інстанції, виходячи з наступного.

Так, з матеріалів провадження за клопотанням ОСОБА_7 вбачається, що він раніше судимий: 26.02.2004 р. Подільським районним судом м.Києва за ч.2 ст.141 КК України (в ред.1960 р.), ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України на 4 роки і 6 місяців позбавлення волі; ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 7.10. 2004 р. вирок змінено та визначено покарання за ч. 2 ст. 141 КК України (1960 р.), ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі; 19.03.2007 р. Деснянським районним судом м. Києва за ч.1 ст.187 КК України на 3 роки позбавлення волі; 17.02.2014 р. Шевченківським районним судом м. Києва за ч.3 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.

Таким чином, злочини, передбачені ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч.2 ст. 187 КК України та ч.2 ст. 141 КК України (в ред.1960р.), у відповідності до положень ст. 12 КК України є тяжкими, оскільки передбачають покарання більше 5 років позбавлення волі, тобто ОСОБА_7 має три судимості за вчинення умисних тяжких злочинів.

Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що наявні в нього судимості у відповідності до п.8 ст. 89 КК України погашені, не заслуговують на увагу.

Відповідно до п. 8 ст.89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.

Крім того, якщо особа, яка відбула покарання, до закінчення строку погашення судимості знову вчинила злочин, то відповідно до ч.5 ст. 90 КК України перебіг цього строку переривається й останній обчислюється заново після фактичного відбуття покарання (основного й додаткового) за новий злочин. У таких випадках строки погашення судимості обчислюються окремо за кожний злочин.

Як вбачається з матеріалів, судимості ОСОБА_7 за вироками від 26.02.2004р., 19.03.2007 р. та 17.02.2014 р. - не погашені, оскільки перебіг строку погашення судимості переривався у зв`язку з вчиненням ОСОБА_7 нових злочинів. При цьому останній злочин, за який його засуджено вироком Подільського районного суду м.Києва від 8.05.2015р. ОСОБА_7 вчинив в період іспитового строку.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 пояснив, що від покарання за вироком Деснянського райсуду м. Києва він звільнений 10.10.2008р. умовно-достроково на 1 рік 1 місяць.

Враховуючи наведене, рішення суду І інстанції про те, що на засудженого ОСОБА_7 не розповсюджується дія Закону України «Про амністію у 2016 році» є правильним.

За таких обставин, ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407,419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2017 року, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» відмовлено залишити без зміни.

Судді