АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1433/17 Справа № 207/3871/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 листопада 2017 року у кримінальному провадженні № 0001183 про відмову в продовженні строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в м. Дніпродзержинськ, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 5 ст. 27 - ч. 1, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 311 КК України,
за участю:

прокурора ОСОБА_8

підозрюваної ОСОБА_7

захисника ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА :
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 до 01 грудня 2017 року.

Оскаржуваною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Південного ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погодженого з прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 . Також встановлено можливість внесення підозрюваною ОСОБА_7 застави в сумі 128 000 гривень.

Згідно оскаржуваного рішення слідчий суддя врахував значний час тримання ОСОБА_7 під вартою - понад три роки, характер злочинів, у вчиненні яких вона підозрюється, однак ці злочини не пов`язані із застосуванням насильства, тому обвинувачена має право на внесення застави. Також, слідчий суддя прийняв до уваги, що органом досудового розслідування не надано переконливих доказів продовження або тривання строків досудового розслідування та не доведено обставин, передбачених ст. 199 КПК України, у зв`язку з чим слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає про необхідність продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_7 , оскільки у даному кримінальному провадженні необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, зокрема, розсекретити матеріали негласних слідчих (розшукових дій), допитати ОСОБА_7 в якості підозрюваної та виконати вимоги ст. ст. 290, 291 КПК України. Також, зазначає про негативні характеризуючі дані про особу підозрюваної та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого злочину та впливу на свідків у даному кримінальному провадженні.
В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь в суді першої інстанції та, з підстав, зазначених в скарзі просив її задовольнити і продовжити строк тримання підозрюваної під вартою.

Підозрювана та її захисник заперечували проти задоволення скарги прокурора, посилались на її необґрунтованість і просили залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників апеляційного розгляду, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, зокрема, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані, а доводи сторони обвинувачення, викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Як вбачається з наданих матеріалів, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001183 від 13 липня 2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 5 ст. 27 - ч. 1, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 311 КК України щодо ОСОБА_7 .
30 вересня 2014 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України. 02 жовтня 2014 року відповідно до ухвали слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області щодо підозрюваної ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
З клопотання слідчого вбачається, що як на підставу для продовження строку досудового розслідування сторона обвинувачення посилається на те, що у даному кримінальному провадженні було відновлено досудове розслідування від 02.11.2017 року. Матеріали кримінального провадження направлені до СВ Південного ВП. У зв`язку з тим, що прокурори які здійснювали процесуальне керівництво по даному кримінальному провадженню на даний час в Дніпродзержинській місцевій прокуратурі не працюють, було призначено нового процесуального керівника та слідчого. Під час вивчення матеріалів провадження було виявлено ряд недоліків, які необхідно усунути. 09.11.2017 року вищевказані матеріали кримінальних проваджень були об`єднанні в одне кримінальне провадження № 01183. Також зазначено, що продовження застосування такого запобіжного заходу є необхідним для закінчення ряду слідчих та процесуальних дій.
Перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість та законність висновків слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини, неодноразово встановлював порушення прав, гарантованих ст. 5 Конвенції з захисту прав людини та основоположних свобод, зокрема у справі «Ткачов проти України» (Tkachev v. Ukraine), № 39458/02, п. 4546, від 13 грудня 2007 року) зазначено, «Суд повторює, що передусім саме національні судові органи мають подбати про те, щоб тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого у відповідній справі не перевищила розумного строку. Для цього вони мають дослідити всі факти на користь і проти існування реального суспільного інтересу, який, за належного врахування принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях про подовження строку тримання під вартою. Саме на підставі таких міркувань, викладених у відповідних рішеннях судів, Суд має визначити, чи є у справі порушення пункту 3 статті 5 Конвенції.

Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності подовження строку тримання під вартою, але зі спливом певного часу ця умова перестає бути достатньою. У таких випадках Суд має встановити, чи продовжують виправдовувати позбавлення свободи інші підстави, наведені судовими органами. Якщо такі підстави є «відповідними» і «достатніми», Суд має також з`ясувати, чи виявили відповідні національні органи «особливу старанність» при здійсненні даного провадження».

Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише наведенням переліку законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»), а тривале тримання під вартою без визначення в рішенні суду відповідних підстав визнається несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленим у п. 1 ст. 5 цієї Конвенції (рішення ЄСПЛ від 27 листопада 2008 року у справі «Соловей і Зозуля проти України»).

Таким чином, враховуючи, що підозрювана перебуває під вартою більше трьох років, досудове розслідування вже було закінчено і розпочато знову, у зв`язку з поверненням обвинувального акту через його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України, а також враховуючи відсутність інших підстав, окрім обґрунтованої підозри та тяжкості покарання у випадку визнання підозрюваної винуватою, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних та достатніх підстав для прийняття рішення про продовження тримання під вартою.
Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ч. 5 ст. 219 КПК України обрахований відповідно до частини четвертої цієї статті загальний строк досудового розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні визначається прокурором, зазначеним у частині четвертій статті 295 цього Кодексу, про що ним виноситься відповідна постанова. У разі необхідності одночасно з обрахуванням загального строку в об`єднаному кримінальному провадженні може бути вирішено питання його продовження.
В той же час, в матеріалах, доданих до клопотання слідчого, відсутня постанова прокурора про обрахування строку досудового розслідування та, у разі необхідності, його продовження, у зв`язку з чим неможливо встановити строки досудового розслідування та, відповідно, строки продовження застосування такого запобіжного заходу, що свідчить про невідповідність принципу «правової визначеності».
Крім того, в клопотанні слідчий посилається на неможливість завершити досудове розслідування, оскільки необхідно розсекретити матеріали НСРД, виконати вимоги ст. 290 КПК України та скласти обвинувальний акт, при цьому в клопотанні слідчого відсутнє обґрунтування, яким чином підозрювана може перешкодити здійснити вказані процесуальні дії у випадку не продовження строку тримання під вартою. Твердженню слідчого щодо необхідності допитати ОСОБА_7 в якості підозрюваної, тому продовження тримання під вартою є необхідним, колегія суддів не надає значення, враховуючи право підозрюваної, передбаченого ст. 63 Конституції України та п. 4 ч. 3 ст. 42 КПК України.

В силу ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Проаналізувавши клопотання слідчого, долучені до нього матеріали та обставини даного кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо недоведеності підстав для продовження тримання під вартою, а також ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які посилається слідчий в клопотанні. Так, ризик переховування обґрунтований слідчим фактично тільки тяжкістю покарання, передбаченого санкціями інкримінованих статей та можливістю впливу на свідків, однак зі спливом певного часу ці підстави вже не можуть бути достатніми для виправдання тривалого попереднього ув`язнення (справа ЄСПЛ «Сергій Волосюк проти України» (Sergey Volosyuk V. Ukraine), заява № 1291/03, рішення від 12 березня 2009 року), а ризик впливу на свідків зменшується.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідні доводи апеляційної скарги прокурора є необґрунтованими і не підлягають задоволенню, а ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а відтак підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 199, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 листопада 2017 року про відмову в продовженні строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4