Справа № 477/1094/17
Провадження № 1-кп/477/133/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2017 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого у справі судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Українка Вітовського району Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
27 квітня 2017 року близько 11 годині, ОСОБА_6 знаходився в громадському місці, біля зупинки транспортних засобів, розташованої на перехресті вул. Шевченка та вул. Центральної в с. Шевченкове Вітовського району Миколаївської області, де побачив раніше незнайомого чоловіка - потерпілого ОСОБА_5 , у якого попрохав цигарку, на що останній відповів згодою.
В подальшому, ОСОБА_7 відійшов від потерпілого, однак приблизно через 10 хвилин повернувся до ОСОБА_5 з аналогічним проханням пригостити сигаретою, на що потерпілий цього разу відмовив.
Відреагувавши на таку відмову агресивно, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у громадському місці, діючи з раптово виниклих хуліганських мотивів, бажаючи самовиразитись, підійшов впритул до ОСОБА_5 та почав висловлюватись в його адресу грубою нецензурною лайкою, при цьому погрожуючи фізичною розправою та діючи і особливою зухвалістю, що виразилась у необгрунтованій агресії та буйстві у відношенні потерпілого, зневажаючи норми моралі поведінки в громадських місцях.
В подальшому ОСОБА_5 , не бажаючи вступати в конфлікт з ОСОБА_3 , почав відходити від останнього в бік автотранспорту, який в цей час зупинився на зупинці громадського транспорту в попутному потерпілому напрямку.
Однак ОСОБА_3 не припинив своїх хуліганських дій та пішов за потерпілим та, діставши з кишені та розклавши вістря предмету, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень брелок з розкладним вістрям, діючи з особливою зухвалістю, наніс один удар вказаним предметом ОСОБА_5 в область лівого ока, в момент коли потерпілий намагався сісти в автомобіль, який рухався в попутному напрямку, тим самим спричинивши різану рану нижнього віка лівого ока, створивши реальну загрозу для життя та здоров`я потерпілого.
Після вчинених дій ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину визнав, пояснив, що 27 квітня 2017 року вжив спиртне, після чого близько 11 години, знаходячись на зупинці транспортних засобів в с.Шевченко попросив у наглядно знайомого ОСОБА_5 цигарку та той його пригостив. Через декілька хвилин він знову попросив цигарку, але ОСОБА_8 йому відмовив у грубій формі через що він ОСОБА_9 обурився, і між ними виник конфлікт, під час якого від на відмах наніс потерпілому удар рукою, в якій у цей час тримав ключі із брелоком, від чого вістря брелоку відкрилось та ним прийшовся удар в область ока потерпілого.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 27 квітня 2017 року, перед обідом, знаходився на зупинці громадського транспорту, коли до нього підійшов обвинувачений та попросив цигарку, на що він пригостив його. Через декілька хвилин обвинувачений підійшов до нього з тим самим запитанням, на що він відповів відмовою та відійшов від обвинуваченого. Відійшовши декілька кроків, він обернувся та побачив як ОСОБА_3 швидко підходить до нього і дістає з кишені ніж, яким наніс йому удар в око.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що обвинуваченого не знає, із потерпілим знайомий на протязі року. 27 квітня 2017 року, був свідком того як ОСОБА_9 , знаходячись біля зупинки в с.Шевченкове, дістав ніж та направлявся із ним до ОСОБА_8 . Дані події бачив зі свого автомобілю, проїжджаючи повз даних осіб. Тоді він збільшив швидкість, аби припинити можливі протиправні дії відносно ОСОБА_8 , але не встиг та побачив як ОСОБА_9 наніс потерпілому один удар в область ока. В цей час він зупинився між ними, але з автомобілю не виходив. Обвинувачений намагався наздогнати ОСОБА_8 , який тікав від ОСОБА_9 , ховаючись за автомобілем. Після чого ОСОБА_8 сів до його автомобілю та він відвіз потерпілого до лікарні. Інших осіб на зупинці не було.
Зі змісту досліджених письмових доказів, час та місце скоєного підтверджується змістом заяви потерпілого ОСОБА_5 до поліції, згідно якої ОСОБА_5 просив прийняти заходи до наглядно знайомого ОСОБА_3 , що 27.04.2017 року близько 11 години в с.Шевченкове біля зупинки громадського транспорту наніс йому безпричинно удар в обличчя.
Обставини даного кримінального правопорушення також підтверджуються змістом протоколів проведення слідчого експерименту окремо за участю потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_3 .
Згідно висновку судово-медичної експертизи №119 від 08.05.2017 р., у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у виді різаної рани нижнього віка лівого ока. Вищезазначені тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я.
При цьому, суд критично ставиться до показань ОСОБА_3 , наданих в судовому засіданні про нанесення удару ОСОБА_5 через конфлікт, що виник між ними, а не з мотивів неповаги до громадського порядку. Як слідує з показань самого ОСОБА_3 сварка між ним та потерпілим мала короткочасний характер, та сталася саме після повторного звернення ОСОБА_3 за пригощянням цигаркою, що свідчить про провокування конфлікту обвинуваченим з використанням малозначного приводу.
Потерпілий ОСОБА_5 заперечував висловлювання ним в адресу обвинуваченого будь-якої нецензурної лайки, а лише пояснив про відмову пригостити цигаркою повторно. Більш того, після відмови пригостити та обурення з цього приводу обвинуваченим, потерпілий навпаки став відходити від обвинуваченого, що свідчить про його бажання уникнути конфлікту, а не його загострення.
Суд також критично ставиться до показань обвинуваченого про нанесення удару потерпілому рукою. Як вказує обвинувачений удар він наніс потерпілому рукою, в якій тримав ключ з брелоком, вістря пилочки якого внаслідок замаху самовільно відкрилось та удар прийшовся в область ока потерпілого вістрям даного предмету.
Так, ці пояснення в судовому засіданні спростував свідок ОСОБА_10 , який пояснив, як бачив нанесення удару ОСОБА_3 саме ножем вістрям, а не рукою.
Більш того, в ході огляду в судовому засіданні даного речового доказу брелоку з пилочкою, що має вістря у вигляді ножа, то при сильному замаху останнім, самовільне відкриття чи відкидання вістря є неможливим. Тобто нанесення удару даним вістрям можливе лише внаслідок здійснення активних дій саме з відкриття даного вістря розкриття брелоку.
Аналізуючи зібрані за справою докази, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні хуліганства, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, та із застосуванням предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, та що вірно кваліфіковано органами досудового розслідування за ч.4 ст. 296 КК України.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує його посередню характеристику за місцем проживання, вчинення ним даного кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, що обставиною, яка обтяжує покарання, в той же час враховує особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, також враховує думку потерпілого щодо міри покарання відносно обвинуваченого, а саме: вважав можливим його виправлення без ізоляції від суспільства, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним інших кримінальних правопорушень можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України, та контролем за його виправленням.
Вирішуючи питання про заявлений та підтриманий потерпілим ОСОБА_5 цивільний позов про стягнення моральної шкоди на суму 5000 грн., то суд вважає дані вимоги обґрунтованими.
Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»№ 4 від 31 березня 1995 року та приписів ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру і тривалості страждань, стану здоров`я, глибини фізичних та душевних страждань, яких зазнав потерпілий.
За встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що діями ОСОБА_3 дійсно заподіяно моральної шкоди ОСОБА_5 , який через протизаконні дії обвинуваченого зазнав фізичного болю та душевних страждань, переніс емоційний стрес від страху за своє життя та здоров`я, та вважає, що заявлена потерпілим сума до відшкодування відповідає перенесеним потерпілим моральним стражданням.
Долю речових доказів вирішити відповідно до приписів ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 366, 367, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі .
На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він на протязі одного року шести місяців іспитового терміну не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.
На підставі ч.1 ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не обиралася.
Речові докази по справі: брелок з розкладним вістрям конфіскувати та у зв`язку з тим, що даний предмет не має ніякої цінності і не може бути використаний - знищити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди - 5 000 (п`ять тисяч) грн.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно вручити засудженому, потерпілому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1