Дата документу Справа № 336/5755/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/337/18
Єдиний унікальний № 336/5755/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 125 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0003315, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 вересня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працює, не зареєстрований, фактично мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
виправдано по обвинуваченню в скоєні злочину, передбаченого ст.125 ч.2 КК України, в зв`язку з недоведеністю його винуватості.

Згідно зі змістом вироку, ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення в тому, що 19.07.2016 р. приблизно о 14.30 год. він, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , підійшов до малолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , лівою рукою вхопив його за шию, таким чином утримуючи дитину, умисно наніс потерпілому два удари долонею правої руки в потиличну область голови та обома руками штовхнув ОСОБА_10 , від чого останній впав на лівий бік тулубу на асфальтовану доріжку, чим спричинив малолітньому потерпілому ОСОБА_10 згідно висновку експерта Комунальної установи «Запорізьке обласне бюро судової медичної експертизи» № 3376 від 21.07.2016 р. струс головного мозку, крововилив в потиличній області, садна в потиличній області зліва, в області лівого передпліччя, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Приймаючи рішення про виправдання ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України суд мотивував свої висновки наступним.
Всебічно вивчивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Допитавши в судовому засіданні осіб, суд встановив, що вони підтверджують конфлікт між малолітніми ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , який передував події, що інкримінується обвинуваченому ОСОБА_7 , водночас, пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення не містить викладення мотиву вчинення ним тих дій, які ставляться йому за провину.

За змістом пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, йому інкримінується нанесення потерпілому ОСОБА_10 двох ударів долонею правої руки в потиличну область голови та поштовх обома руками, від якого потерпілий впав на лівий бік тулуба на асфальтове покриття, чим потерпілому були спричинені тілесні ушкодження.

Суд дійшов висновку, що з урахуванням показань свідка ОСОБА_12 доведеним є факт нанесення обвинуваченим ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_10 одного удару долонею руки в область потилиці, вчинення ним інших дій, поставлених за провину ОСОБА_7 за змістом обвинувального акту, достатніми достовірними доказами, які не викликають сумнівів, не підтверджується.

Досліджені в судовому засіданні висновок експерта № 3376 від 26.08.2016 р. та висновок експерта № 3377-Д від 26.08.2016 р., на які прокурор посилається в обґрунтування позиції про доведеність винуватості ОСОБА_7 , суд визнав недопустимими доказами.

Проаналізувавши всебічно, повно й неупереджено дослідженні у процесі судового розгляду всі фактичні обставини, надані на їх підтвердження докази, оцінені судом за своїм внутрішнім переконанням, з точку зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку, враховуючи, що можливості для збору додаткових доказів вичерпано і не пропонується стороною обвинувачення, стороною обвинувачення залишилися нез`ясованими обставини, які мають суттєве значення для законного та обґрунтованого вирішення даного кримінального провадження та ухвалення обвинувального вироку, суд прийшов до висновку, що стороною обвинувачення не здобуто і не надано достатніх переконливих доказів, оцінка яких була б позбавлена відповідних сумнівів, що у діях ОСОБА_7 наявний склад злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 посилається на незаконність вироку суду та вважає його таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального. Прокурор вважає, що вина ОСОБА_7 досліджена у повному обсязі, підтверджується показаннями свідків та висновками експертів. Суд першої інстанції в порушення вимог КПК України у своєму рішенні не вказав мотиви неврахування ряду доказів, які підтверджують вину ОСОБА_7 , а послався на надумані обставини щодо виявлення у потерпілого тілесних ушкоджень. Апелянт вважає, що судом першої інстанції не належним чином оцінено покази свідка обвинувачення ОСОБА_13 . У зв`язку з викладеним прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати та повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, яким надано неналежну оцінку. Ухвалити вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , зазначає, що надані стороною обвинувачення та досліджені судом безпосередньо в судовому засіданні докази, не доводять винуватість ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачувався. В апеляційній скарзі прокурор вказуючи на необґрунтованість та незаконність рішення суду першої інстанції не надав обґрунтованих доводів щодо скасування вироку суду. Захисник обвинуваченого вважає, що згідно з вироком суд всебічно вивчивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення. Просить апеляційну скаргу прокурора відхилити, вирок залишити без змін, а клопотання про дослідження всіх доказів відхилити, як необґрунтоване.
Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, частково та просила скасувати вирок суду першої інстанції та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд; обвинуваченого та його захисника, які просили вирок залишити без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Згідно до вимог ст.409 КПК України, підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є, окрім іншого, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

У відповідності до ст.410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Відповідно до вимог ст.411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо, за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні мають істотні суперечності.

Згідно з положеннями ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Згідно з положеннями ч.ч.3, 4 вказаної статті обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ч.3 ст.374 КПК України в разі визнання особи не винуватою у мотивувальній частині вироку зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення, мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Висновок суду першої інстанції про відсутність належних і допустимих доказів, що поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_7 , є суперечливими і непослідовними. Так, проаналізувавши покази свідків, потерпілого і обвинуваченого, суд встановив факт конфлікту між ОСОБА_7 і неповнолітнім потерпілим ОСОБА_10 , а також і факт нанесення одного удару долонею у потилицю потерпілому, після чого перейшов до оцінки медичного критерію інкримінованого злочину.

Встановивши певні порушення порядку проведення судової медичної експертизи, суд визнав висновок судово-медичної експертизи недопустимим доказом, оскільки підсумковий висновок підписаний одним експертом, хоча огляд особи здійснював інший експерт, підпис якого у висновку відсутній.

Такі висновки суду страждають на непослідовність, оскільки формальні порушення проведення експертного дослідження не спростовують змісту зазначеного документу, як доказу. Таким чином, суд дав занадто вільне тлумачення правової норми про недопустимість доказів, та без чіткого формулювання підстави для визнання висновку судової медичної експертизи недопустимим доказом, дійшов суперечливого висновку про відсутність доказів вини ОСОБА_7 .

Зокрема ст.86 КПК України передбачає, що недопустимість доказу є наслідком порушення порядку, передбаченого процесуальним законом. Оскільки порушення вимог КПК при здійсненні експертного дослідження не встановлено, а порушення, встановлені судом першої інстанції стосуються відносин між експертами. Колегія суддів не вважає, що порушення такого роду може тягнути наслідком визнання доказу недопустимим.

Допитана в судовому засіданні експерт, яка складала висновки експертиз пояснила, що порядок передачі матеріалів невиконаних експертиз через відпустку іншим експертам нормативно не врегульований,у цьому питанні ЗОБ СМЕ керується внутрішнім графіком відпусток та виходить з того,що нормативне регулювання експертної діяльності не містить прямої заборони для прийняття таких рішень.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вдавшись у детальне вивчення порядку проведення експертизи, не вказав мотиви за яких не враховано висновки судово-медичних експертиз, а послався на сумнівні обставини щодо визнання їх недопустимими доказами, з чого вбачається, що суд першої інстанції приймаючи рішення про виправдання обвинуваченого, вдався до припущення.

Суд апеляційної інстанції не вважає також послідовними твердження суду першої інстанції щодо не відкриття стороні захисту постанов слідчого про призначення судової медичної експертизи.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами є фактичні дані, а процесуальними джерелами показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ст. 290 КПК України слідчий зобов`язаний надати доступ до матеріалів, які містять інформацію про фактичні дані, тобто до доказів. Оскільки сторона захисту не зверталась до слідчого з клопотаннями щодо змісту постанов про призначення судової медичної експертизи, тому сам факт невідкриття цих постанов не тягне за собою визнання висновку експерта недопустимим доказом. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції використав сумнівний аргумент.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи суду першої інстанції про визнання висновку судової медичної експертизи недопустимим доказом є непереконливими і такими, що не відповідають вимогам повноти та об`єктивності дослідження наданих доказів. На думку колегії суддів, суд першої інстанції, встановивши певні суперечності, мав вжити заходів для їх усунення. Оскільки таких заходів суд не вживав, у вироку викладені суперечливі висновки про доведеність нанесення удару рукою ОСОБА_7 потерпілому і про відсутність доказів вини ОСОБА_7 .

Таким чином, суд першої інстанції встановивши фактичні обставини, що містять ознаки інкримінованого злочину, зробив висновки, що суперечать встановленим фактам з причин, що стосуються вимог процесуального закону, але в цій частині послався на припущення.

Отже, апеляційною інстанцією встановлено істотні порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За таких обставин вирок не може бути визнаний законним і обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , задовольнити частково.
Вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 вересня 2017 року, відносно ОСОБА_7 , скасувати.

Призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

Матеріали кримінального провадження направити до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4