Справа № 755/3334/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"06" березня 2018 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна, в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002182 від 01 березня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в:
слідчий, за погодженням з прокурором ОСОБА_4 ,звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, а саме: автомобіля марки «Ауді», д/н НОМЕР_1 , зареєстрованого в Республіці Литва, ключа від вказаного автомобіля, свідоцтва про реєстрацію вказаного автомобіля НОМЕР_2 , грошових коштів в сумі 11 200 грн 00 к. та 268 доларів США, трьох каблучок з металу жовтого кольору (схожих на золоті), ланцюжка з металу жовтого кольору (схожого на золотий), мобільного телефону марки «Айфон 6» сірого кольору, мобільного телефону марки «Самсунг С8», сумки з грошовими коштами в розмірі 650 доларів США, 350 Євро і 1 050 грн 00 к., шкатулки з годинником із металу жовтого кольору (схожого на золотий), коробки з телевізором, коробки з посудом, коробки з пилососом, які мають значення речових доказів у даному кримінальному проваджені.

Відповідно до змісту клопотання в ході досудового розслідування встановлено, що 01 березня 2018 року в період часу з 13 год 30 хв по 14 год 30 хв ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , за попередньою змовою, шляхом обману проникли до квартири АДРЕСА_2 даного будинку, звідки таємно викрали грошові кошти, що належали ОСОБА_7 .

В подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли на автомобілі марки «Ауді», д/н НОМЕР_1 зареєстрованому в Республіці Литва, проте в подальшому були затримані працівниками поліції за адресою: вул. Набережна Корчовата, 11/1, в м. Києві.

Слідчим слідчо-оперативної групи Дніпровського УПГУ НП у м. Києві, в присутності двох понятих, проведено обшук ОСОБА_8 , під час якого слідчим було виявлено та вилучено: грошові кошти в сумі 11 200 грн 00 к. та 268 доларів США, 3 каблучки з металу жовтого кольору (схожі на золоті), ланцюжок з металу жовтого кольору (схожий на золотий).

Крім того, було проведено обшук в автомобілі «Ауді» під час якого слідчим виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Айфон 6» сірого кольору, мобільний телефон марки «Самсунг С8», сумку з грошовими коштами в розмірі 650 доларів США, 350 Євро і 1 050,00 грн, шкатулку з годинником із металу жовтого кольору (схожий на золотий), коробка з телевізором, коробка з посудом, коробка з пилососом. Також було вилучено автомобіль марки «Ауді», д/н НОМЕР_1 , ключ від вказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію автомобіля НОМЕР_2 .

За даним фактом було розпочато кримінальне провадження №0002182 від 01 березня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, про що внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши думку слідчого, який підтримав клопотання та просив його задовольнити, слідчий суддя приходить до такого.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак, зазначених вимог закону слідчий не дотрималися.
Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Між тим, слідчий в клопотанні, ставлячи питання про накладення арешту на майно, яке було вилучено в ході проведення обшуку 01 березня 2018 року в затриманого ОСОБА_6 та автомобілі, марки «Ауді», д/н НОМЕР_1 , зареєстрованого в Республіці Литва, за адресою: АДРЕСА_3 , вказує, що необхідність арешту майна зумовлюється тим, що зазначене майно відповідає критеріям, передбаченим ч. 2 ст. 167 КПК України, а саме одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього.
Однак, посилання слідчого на ту обставину, що вказане майно відповідає критеріям ч. 2 ст. 167 КПК України не містить під собою правового підґрунтя, оскільки, відповідно до вимог чинного кримінального процесуального закону, а саме ст. 170 КПК України (редакції Закону України № 1019-VІІІ від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року), взагалі не передбачено відповідності арештованого майна критеріям, визначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, як підстави для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.
Враховуючи те, що слідчим не зазначено правової підстави для арешту майна, з врахуванням чинного кримінального процесуального законодавства, а також не обґрунтовано наявності ризиків передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, тому слідчий суддя вважає за необхідне у клопотанні слідчого про накладення арешту на майно відмовити.
Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Керуючись ст. 167, 170, 173, 309 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :
у задоволенні клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна, в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002182 від 01 березня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України- відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 14 год 00 хв 12 березня 2018 року.
Слідчий суддя