Придніпровський районний суд м.Черкаси
УХВАЛА
Справа № 711/8591/17

Провадження 1-в/711/747/17

24 жовтня 2017 року

Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 , за участю:
секретар ОСОБА_2 , прокурор ОСОБА_3 , засуджений ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення до строку відбуття покарання у виді позбавлення волі стосовно засудженого:

ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Черкаси, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на теперішній час перебуває у Черкаському слідчому ізоляторі №30,

засуджений 25.12.2001р. вироком Апеляційного суду Черкаської області за ч.3 ст.142, п.п. «а», «е», «і», «з» ст.93 Кримінального кодексу України (в редакції 1960р.) із призначенням покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить на праві приватної власності,

ВСТАНОВИВ:
До суду 05.10.2017р. надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 , в якому він просить зарахувати йому у строк відбуття покарання у виді позбавлення волі період попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення, з 09.12.1999р. по 16.07.2002р.; з 09.12.1999р. по 17.11.2004р.; з 24.06.2014р. по 14.04.2015р.

Представник ОСОБА_5 , установи де на момент розгляду клопотання утримується засуджений, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.
На підставі ч.4 ст.539 КПК України справа розглядається у відсутність осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання.
Засуджений в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити в повному обсязі.
Прокурор в судовому засіданні зазначив, що клопотання засудженого підлягає частковому задоволенню, а саме зарахуванню підлягає період попереднього ув`язнення з 09.12.1999р. по 16.07.2002р..
Дослідивши матеріали особової справи засудженого, враховуючи думку засудженого, прокурора, суд вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню.
Як вбачається з матеріалів особової справи ОСОБА_4 засуджений вироком Апеляційного суду Черкаської області від 25.12.2001р. за ч.3 ст.142, п.п. «а», «е», «і», «з» ст.93, ч.1 ст. 42 КК України (в редакції 1960р.) до довічного позбавлення волі. До набрання вироком законної сили засудженому залишений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк відбуття покарання рахувати з 09.12.1999р., тобто з моменту фактичного затримання.

Ухвалою Верховного Суду України від 16.07.2002р. вирок Апеляційного суду Черкаської області від 25.12.2001р. залишений без змін.

Згідно ч.5 ст.72 КК в редакції, що діяла в період часу з 24.12.2015р. по 20.06.2017р. (тобто в редакції відповідно до Закону України від 26.11.2015р. №828-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання»), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону №828-VIII встановлено, що цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуте повністю.

З огляду на принцип дії кримінального закону у часі положення Закону №828-VIII підлягають застосуванню до осіб, які на момент дії такого закону відбували покарання у виді позбавлення волі. Довічне позбавлення волі є окремим видом кримінального покарання, проте період відбуття такого покарання має правове значення щодо набуття засудженим права на подання клопотання про помилування (ч.7 ст.151 КВК України). За таких обставин правила обчислення строку відбуття покарання у виді позбавлення волі підлягають застосуванню і при обчисленні покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України від 30.06.1993р. №3352-XII «Про попереднє ув`язнення» попереднім ув`язненням є запобіжний захід, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до положень ст.401 КПК України (в редакції 1960р.) вирок Апеляційного суду Черкаської області від 25.12.2001р. набрав законної сили 16.07.2002р..

Таким чином період попереднього ув`язнення засудженого тривав з 09.12.1999р. до 16.07.2002р., тобто 2 роки 7 місяців 7 днів, що на підставі Закону №828-VIII відповідає покаранню у виді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці 14 днів і підлягає зарахуванню до відбуття основного покарання, призначеного вироком суду.

Зауваження засудженого щодо того, що фактично він перебував у слідчому ізоляторі з 16.07.2002р. по 17.11.2004р. (період після набрання вироком законної сили до прибуття в колонію для відбуття покарання) та з 24.06.2014р. по 14.04.2015р. (період в який розглядалось клопотання про приведення вироку у відповідність), а тому ці періоди часу також необхідно зараховувати за правилом "день за два", суд відхиляє, оскільки з системного аналізу положень а.1 ч.5 ст.72 КК України та ч.1 ст.1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення» вбачається, що час знаходження засудженого на території слідчого ізолятору визнається попереднім ув`язненням лише в період між затриманням особи до набрання вироком законної сили. Отже перебування засудженого в слідчому ізоляторі після набранням вироком законної сили з будь-яких причин не є «попереднім ув`язненням», а тому не підлягає перерахуванню з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Окремо варто зауважити, що Законом №828-VIII не визначено мети його прийняття, а відтак самостійне визначення такої мети є припущенням, але визначення неоднакового порядку обчислення строків тримання під вартою в різних установах виконання покарань через неналежні умови тримання під вартою не відповідає принципу недискримінації у законодавстві України (ст.2 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні"), а отже не може бути обґрунтуванням різного порядку обчислення строку перебування під вартою в залежності від виду установи, в якій таке покарання відбувається, оскільки в такому випадку порушується принцип рівності свободи людини. Таким чином, обчисленню за правилами "день за два" підлягає лише період перебування особи під вартою на умовах попереднього ув`язнення, тобто запобіжного заходу, який застосовується до набрання вироком суду законної сили, незалежно від місця тримання під вартою. Отже доводи засудженого про необхідність зарахування у строк відбуття покарання періодів фактичного його перебування у слідчому ізоляторі за правилами "день за два", як компенсаційний захід неналежних умов тримання під вартою, які існують в слідчих ізоляторах порівняно з тими умовами, які створені у виправних колоніях, є помилковими.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.8, 539 Кримінально-процесуального кодексу України, ст.ст.5, 72 Кримінального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_4 задовольнити частково.

Зарахувати до строку відбуття покарання ОСОБА_4 за вироком Апеляційного суду Черкаської області від 25 грудня 2001р. у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна строк попереднього ув`язнення за період з 09 грудня 1999р. по 16 липня 2002р., як такий що відповідає відбуттю покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 2 (два) місяці 14 (чотирнадцять) днів.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подання через Придніпровський районний суд міста Черкаси апеляційної скарги протягом семи днів з дня проголошення ухвали.
Повний текст ухвали проголошений 27 жовтня 2017 року о 08год 00хв.
Головуючий: ОСОБА_1