н/п 1-кп/174/40/2017
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

06 грудня 2017 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_6.,

за участю секретаря - ОСОБА_7.,

прокурорів - ОСОБА_8., ОСОБА_9.,

потерпілого- ОСОБА_1

представника потерпілого - ОСОБА_2

захисника- ОСОБА_11.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вільногірську кримінальне провадження № 000093 за обвинуваченням:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в м.Лисичанськ Ворошиловградської (Луганської ) області,

громадянин України, освіта професійно-технічна, вдівця, пенсіонер за віком, проживає по АДРЕСА_1, раніше не судимого,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

09.02.2016 р., близько 21 години 00 хвилин, водій ОСОБА_3., маючи посвідчення водія НОМЕР_6 від 03.02.1990 категорії «В», керуючи технічно справним автомобілем «ДЕО СЕНС» державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 28.06.2010 належить ОСОБА_4., але фактично з 2015 року перебуває у користуванні ОСОБА_3., рухався по вул. Центральній (Леніна) Вільногірськ, з боку бульвару Миру у напрямку вул.Шкільної.

Під час руху, по вищезазначеній ділянці дороги навпроти магазину «Альтаїр», що розташований за адресою м.Вільногірськ вул. Центральна (Леніна) б.54, водій автомобіля «ДЕО СЕНС» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3. не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров'я громадян, виявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, маючи об'єктивну можливість виявити пішохода ОСОБА_1 який переходив проїжджу частину зазначеної автодороги з права на ліво відносно напрямку його руху, не вжив своєчасно заходів щодо зменшення швидкості та застосування своєчасного екстреного гальмування, у результаті чого о 21 годині 00 хвилин 09.02.2016 р., допустив наїзд передньою частиною автомобіля ДЕО СЕНС» реєстраційний номер НОМЕР_1, на пішохода ОСОБА_1

Своїми діями водій ОСОБА_3. грубо порушив вимоги п.п.1.3, 1.5, 2.3(б), 12.3. Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

п.1.3. «Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;

п.1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п.2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: б) «бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п.12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди».

Порушення водієм ОСОБА_3. п.12.3 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв'язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якого пішоходу ОСОБА_1. спричинено тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 3-го ступеню, субарахноїдального крововиливу, геморагічного вогнища забиття у правій лобній та скроневих долях, перелому лобної кістки з переходом на основу черепу, перелому верхньої стінки лівої орбіти, переднього вивиху нижньощелепного суглобу праворуч, перелому верхньої щелепи в проміжку між першими зубами, контузії обох очей - синців на повіках обох очей, субкон'юктивальних крововиливів, набряку сітківки, саден на верхній повіці лівого ока, підшкірної гематоми в скроневій області ліворуч, забійної рани в області лівої надбрівної дуги, рваної рани в скроневій області ліворуч, забійно-рваної рани в лобній області, забійно-рваної рани правої щоки, саден передньої поверхні черевної стінки, саден передньої зовнішньої лівої гомілки, передньої поверхні правої гомілки в верхній та нижній третині, обох гомілок. В момент первинного контакту пішохід ОСОБА_1 був орієнтований у передньо-зовнішню поверхню верхньої третини лівої гомілки, тобто лівою передньо-зовнішньою поверхнею був звернутий до автомобіля.

Встановлені тілесні ушкодження виникли за умов дорожньо-транспортної пригоди при механізмі, який складався з трьох фаз: 1 фаза - первинний контакт з передньою зовнішньою поверхнею лівої гомілки; 2 фаза - падіння на автомобіль передньою поверхнею тіла з послідуючим ударом о лобове скло та передню поверхню даху автомобіля праворуч; 3 фаза - падіння з автомобіля на ґрунт та ковзання по ньому. Виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння. В момент первинного контакту з автомобілем, який рухався, ніжні кінцівки ОСОБА_1 знаходились у кроковому положенні, права нижня кінцівка була попереду лівої.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3. вину визнав повністю та показав, що 09.02.2016 р., у вечірній час їхав по вул.Центральній ( колишня Леніна) м. Вільногірськ. Було темно, на повороті його засліпило, в цей час відчув удар. Зупинився та побачив, що на дорозі лежить чоловік. В автомобілі було пошкоджено лобове скло, лопнула фара, погнутий бампер. Потерпілого просто не бачив. Заявлений по справі цивільний позов не визнав, оскільки витрати на лікування потерпілого несли його родичі, а не він особисто, а заявлену моральну шкоду вважає завеликою. У вчиненому щиро кається, просить застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 р.» та звільнити його від призначеного покарання.

Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3., його вина підтверджується показами потерпілого, свідка, письмовими доказами по справі.

Так, потерпілий ОСОБА_1 показав, що 09.02.2016 р. разом з друзями відпочивали, випив 100 г горілки та 3 пляшки пива. Потім вирішили піти в кафе «Карамболь», щоб пограти в більярд, але там було зайнято, тому вирішили повернутися в кафе «Шанс». Пам'ятає, що треба було перейти дорогу, обставини ДТП не пам'ятає взагалі. На вулиці лежав сніг, дорога була почищена, біля бордюри була купа снігу. Освітлення в цьому місці від магазину «Альтаір». В місці, де переходив дорогу, чи була розмітка, не пам'ятає, але там всі у разі потреби переходять дорогу. Не пам'ятає, чи бачив автомобіль до наїзду та скільки було часу, але на вулиці вже було темно. До тями прийшов вже в лікарні. До ДТП працював на ТОВ «Вільногірське скло» оператором, звільнився сам 01.12.2015 року, в середині лютого повинен був їхати на роботу в Росію. Після ДТП довго лікувався в лікарні ім.Мечнікова у м.Дніпро, кошти на лікування збирала його сім'я- мати, бабуся, обвинувачений йому допомоги не надавав. На даний час продовжує лікування по неврологічному захворюванню, проживає з бабусею, має на утриманні двох неповнолітніх дітей які проживають разом з ним, мати дітей померла. Має інвалідність, отримує пенсію у розмірі 2000 грн. на місяць. Забезпечити свій побут самостійно не може, потребує сторонньої допомоги. Підтримав заявлений ним цивільний позов та просить стягнути з обвинуваченого на його користь 22414 грн. 32 коп. матеріальної шкоди, 200000 грн. моральної шкоди, завданої злочином та понесені ним судові витрати у розмірі 3000 грн.

Свідок ОСОБА_5. показав, що 09.02.2016 року, приблизно о 21 годині йшов по вул. Центральна в бік центру. Біля торгового комплексу «Альтаїр» побачив ДТП. Був за 30-50 м від місця аварії. Автомобіль «ДЕО» збив потерпілого навпроти приміщення комплексу «Альтаір», трохи в бік магазину «Ольга», в напрямку якого і рухався автомобіль. Його швидкість була приблизно 60 км/год. Перед цим на вулиці моросив дощ, дорога була волога. На узбіччі дороги були високі замети, а них пробиті стежки , по яким пішоходи переходили проїзну частину дороги, на цьому місці знаків та дорожньої розмітки немає. Бачив, як потерпілий йшов від приміщення «Альтаіру», рухався в бік спортивного бару «Шанс», вийшов він на дорогу із-за замету, зробив 2-3 кроки і трапилось зіткнення. В момент зіткнення потерпілий знаходився до машини лівим боком, він вдарився об машину, удар прийшовся об торець машини (капот, решітка, скло) і після цього впав на землю. На місці події було багато очевидців, якийсь чоловік викликав «Швидку». В той день у його дружини був День народження, поспішав додому, тому до місця ДТП не підходив і пішов у своїх справах.

З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 09 лютого 2016 року зі схемою до нього /а.с.6-18 т.1/ слідує, що місцем огляду є ділянка місцевості на відстані 19,50 м від будинку №54 по вул.Леніна м. Вільногірськ, на автомобілі ДЕО СЕНС реєстраційний номер НОМЕР_1 маються механічні пошкодження.

З протоколу огляду транспортного засобу від 06.07.2016 року /а.с.68-70 т.1/ слідує, що автомобілі ДЕО СЕНС реєстраційний номер НОМЕР_1 розбите лобове скло.

Згідно копії посвідчення водія НОМЕР_3, виданого МРЕВ м.Челябинська 03.02.1990 р. /а.с.20 т.1/, ОСОБА_3. має право керування транспортними засобами категорії «В».

Згідно листа ТСЦ 1249 РСЦ МВС в Дніпропетровській області, водійське посвідчення НОМЕР_5 , категорії В було видано 03.02.1990 р. гр. ОСОБА_3 Водійських прав не позбавлявся (а.с.120 т.2)

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4, /а.с.20-21 т.1/ слідує, що власником автомобіля ДЕО СЕНС Т 13110 реєстраційний номер НОМЕР_1, типу легковий седан-В, колір сірий, є ОСОБА_4

З висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп'яніння від 09 лютого 2016 року /а.с.44 т.1/ слідує, що станом на 23 годину 30 хвилин ОСОБА_3. був тверезий.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 02.06.2016 року /а.с.61-64 т.1/ слідує, що ОСОБА_3. вказав та показав на місці обставини ДТП за його участю, яке мало місце 09.02.2016 р.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 07.03.2016 року /а.с.119-122 т.1/ слідує, що свідок ОСОБА_5. вказав та показав на місці обставини ДТП, очевидцем якої він був 09.02.2016 р.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 2052-е від 27.05.2016 р. /а.с.36-40 т.1/ у ОСОБА_1 виявлені тяжкі тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 3-го ступеню, субарахноїдального крововиливу, геморагічного вогнища забиття у правій лобній та скроневих долях, перелому лобної кістки з переходом на основу черепу, перелому верхньої стінки лівої орбіти, переднього вивиху нижньощелепного суглобу праворуч, перелому верхньої щелепи в проміжку між першими зубами, контузії обох очей - синців на повіках обох очей, субкон'юктивальних крововиливів, набряку сітківки, саден на верхній повіці лівого ока, підшкірної гематоми в скроневій області ліворуч, забійної рани в області лівої надбрівної дуги, рваної рани в скроневій області ліворуч, забійно-рваної рани в лобній області, забійно-рваної рани правої щоки, саден передньої поверхні черевної стінки, саден передньої зовнішньої лівої гомілки, передньої поверхні правої гомілки в верхній та нижній третині, обох гомілок.

Згідно висновку комісійної комплексної судової транспортно-трасологічної № 3515-16 від 29.07.2016 р. /а.с.73-89 т.1/ та судово-медичної експертизи № 144 від 05.08.2016 р. /а.с.91-111 т.1/ слідує, що у потерпілого ОСОБА_1 малися тілесні ушкодження у виді: відкритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 3-го ступеню, субарахноїдального крововиливу, геморагічного вогнища забиття у правій лобній та скроневій долях, перелому лобної кістки з переходом на основу черепу, перелому верхньої стінки лівої орбіти, переднього вивиху нижньощелепного суглобу праворуч, перелому верхньої щелепи в проміжку між першими зубами, контузії обох очей - синців на повіках обох очей, субкон'юктивальних крововиливів, набряку сітківки, саден на верхній повіці лівого ока, підшкірної гематоми в скроневій області ліворуч, забійної рани в області лівої надбрівної дуги, рваної рани в скроневій області ліворуч, забійно-рваної рани в лобній області, забійно-рваної рани правої щоки, саден передньої поверхні черевної стінки, саден передньо-зовнішньої поверхні лівої гомілки, передньої поверхні правої гомілки. Враховуючи характер та локалізацію встановлених тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_1 зон локалізації пошкоджень на автомобілі ДЕО СЕНС, їх характерних особливостей та напрямку дії зусиль, від яких вони утворились, на момент первинного контакту пішохід ОСОБА_1 був орієнтований лівою зовнішньою поверхнею до виступаючих частин передньої частини бамперу (в місці штатного кріплення реєстраційного номера) та передньо-лівої частини бампера автомобіля. Встановлені тілесні ушкодження виникли за умов ДТП при механізмі, який складався з трьох фаз: 1 фаза - первинний контакт з передньою зовнішньою поверхнею лівої гомілки; 2 - падіння на автомобіль передньою поверхнею тіла з послідуючим ударом о лобове скло та передню поверхню даху автомобіля праворуч; 3 фаза - падіння з автомобіля на ґрунт ковзання по ньому. Характер та локалізація пошкоджень нижніх кінцівок свідчить, що на момент контакту ОСОБА_1 з автомобілем ДЕО СЕНС, нижні кінцівки знаходились у кроковому положенні, права нижня кінцівка знаходилась попереду від лівої, розташування пішохода ОСОБА_1 відповідало характеру переміщення, на момент контактування, справа наліво по відношенню до поздовжньої вісі автомобіля.

Згідно даних висновку судової автотехнічної експертизи № 4538-16 від 22.09.2016 року /а.с.130-135 т.1/ слідує, що у заданій дорожній обстановці водій автомобілю «ДЕО СЕНС» ОСОБА_3. повинен був діяти згідно вимог п.п.12.2, 12.3, 19.1 (а) Правил дорожнього руху України. У заданій дорожній обстановці в діях водія автомобілю «ДЕО СЕНС» ОСОБА_3. вбачається невідповідність вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, яка з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв'язку з технічним характером ДТП - наїздом на пішохода ОСОБА_1

Оцінюючи зібрані на досудовому слідстві, досліджені в судовому засіданні та наведені вище докази, суд приймає їх у якості належних та допустимих доказів по справі, оскільки вони отримані в законний спосіб, логічно взаємопов'язані, узгоджуються між собою та взаємно доповнюють однин одного.

Таким чином, факт вчинення злочину ОСОБА_3. знайшов своє підтвердження в суді, а його дії вірно кваліфіковані по ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжке тілесне ушкодження потерпілому.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3, суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, обставини, які пом'якшують його покарання, особу ОСОБА_3.

Так, ОСОБА_3. вчинив тяжкий злочин з необережності.

Обставин, як обтяжують покарання обвинуваченого, в судовому засіданні не встановлено.

До обставин, пом'якшуючих покарання обвинуваченого, суд відносить його щире каяття.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_3. має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, до адміністративної відповідальності не притягувався, до кримінальної відповідальності притягується вперше, є особою пенсійного віку.

Факт досягнення ОСОБА_3. пенсійного віку підтверджується копією паспорту громадянина України НОМЕР_7, виданого на ім'я ОСОБА_3., відповідно до якого останній народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.24 т.1) та копією пенсійного посвідчення НОМЕР_8, виданого на ім'я ОСОБА_3. 17.04.2015 року ПФУ України, якому призначена пенсія за віком (а.с.148 т.2).

Згідно досудової доповіді, складеної Верхньодніпровським МРВ ПС МРУ ВКПП МЮ відносно обвинуваченого /а.с.113 т.2/, виправлення ОСОБА_3. можливо без позбавлення або обмеження волі.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_11. заявив клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3. від відбування покарання по амністії на підставі п. «ґ» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 р.», мотивуючи тим, що він досяг пенсійного віку та обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого за необережністю.

Обвинувачений ОСОБА_3. також просить застосувати відносно нього амністію, наслідки застосування амністії йому роз'яснено.

Відповідно до пункту «ґ» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов'язаних з позбавленням волі, особи, визнанні винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, згідно якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років .

Згідно з ст.15 вказаного Закону, особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування основного і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна.

Таким чином, врахувавши обставини справи та особу обвинуваченого, дані досудової доповіді органу пробації, тяжкість наставших наслідків у виді спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, з застосуванням додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, а оскільки обвинувачений вчинив необережний злочин, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України та досяг пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», обставини, передбачені ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які б виключали можливість застосування амністії до обвинуваченого відсутні, на час вчинення злочину ОСОБА_3. в стані алкогольного сп'яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів не перебував, то ОСОБА_3. слід звільнити від відбування призначеного основного та додаткового покарання на підставі акту амністії.

Застосування вимог ст.ст.75,76 КК України в зв'язку з застосуванням до обвинуваченого амністії, суд вважає недоцільним.

Вирішуючи заявлений по справі цивільний позов потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_1 суд виходить з наступного.

Так, відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Потерпілий ОСОБА_1 просить стягнути з обвинуваченого на його користь 22414 грн. 32 коп. матеріальної шкоди, завданої злочином, яка полягає у витратах на його лікування у розмірі 19814 грн. 32 коп. та вартості пошкоджених речей - куртки вартістю 1500 грн. та светра вартістю 800 грн.

Позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково по наступним підставам.

Так, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Факт отримання потерпілим тяжких тілесних ушкоджень внаслідок ДТП знайшов своє підтвердження в суді, тому, поза розумним сумнівом, потерпілий ніс витрати на лікування, зокрема за рахунок коштів, які надавалися йому членами його сім'ї, тому доводи сторони захисту в частині отримання потерпілим безоплатної медичної допомоги за рахунок держави, суд оцінює критично.

Разом з тим, згідно наданих потерпілим фінансових документів, підтверджуючих розмір витрат на його лікування, зокрема придбання медичних препаратів (а.с.31-48 т.2), не підлягають врахуванню витрати понесені ним до події злочину 05.02.2016 р. у розмірі 76 грн. 15 коп. (а.с.34 т.2) та витрати у розмірі 308 грн. 95 коп. від 16.02.2016 р. (а.с.36 т.2), 14 грн. 88 коп. від 23.02.2016 р. (а.с.46 т.2), 221 грн. 76 коп. від 29.02.2016 р. (а.с.47 т.2), 225 грн. 94 коп. від 29.02.2016 р. (а.с.46 т.2), 112 грн. 88 коп. від 01.03.2016 р. (а.с.48 т.2), 102 грн. 02 коп. від 24.10.2016 р. (а.с.35 т.2), 130 грн. 05 коп. від 10.12.2016 р. (а.с.35 т.2), 259 грн. 37 коп. від 16.01.2017 р. (а.с.37 т.2), оскільки вказані суми враховані двічі, тому з обвинуваченого на користь потерпілого слід стягнути 18 254 грн. 26 коп. вказаних витрат, задовольнивши позовні вимоги в цій частині частково.

Шкода, завдана потерпілому пошкодженням речей - куртки та светра, вартістю 1500 грн. та 800 грн. відповідно, стягненню з обвинуваченого не підлягає, оскільки потерпілим не надано доказів на підтвердження вартості вказаних речей та неможливості їх подальшого використання.

Таким чином, заявлений цивільний позов ОСОБА_1 в частині стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином, в розмірі 22 414 гривень 32 коп., підлягає задоволенню частково, в розмірі 18 254,26 гривень, витрачених на лікування, в решті заявлених вимог в цій частині слід відмовити.

Визначаючи розмір моральної шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_1 злочином, суд з врахуванням вимог розумності та справедливості, прийшов до висновку, що в цій частині позов також підлягає задоволенню частково, так як хоча позивачу внаслідок протиправних дій обвинуваченого, поза розумним сумнівом, було завдано моральних страждань, оскільки потерпілий ОСОБА_1 внаслідок ДТП отримав тяжкі тілесні ушкодження, протягом тривалого часу перебував на лікуванні, що потребувало і потребує від нього додаткових зусиль по організації свого життя, однак останнім не надано доказів, підтверджуючих завдання йому вказаної шкоди у зазначеному ним розмірі, тому з обвинуваченого на його користь слід стягнути 70 000 грн. вказаної шкоди, що буде достатньою сатисфакцію для відшкодування перенесених ним моральних страждань.

Витрати на правову допомогу потерпілого у розмірі 3000 грн., стягненню з обвинуваченого не підлягають, оскільки потерпілим не надано будь-яких документів на підтвердження понесення ним вказаних витрат.

Крім того, згідно з довідками-розрахунками, вартість комісійної комплексної судової транспортно-трасологічної та судово-медичної експертизи № 3515-16 від 29.07.2016 р. у справі /а.с.71 т.1/ склала 6165,60 грн., судової автотехнічної експертизи № 4538-16 від 22.09.2016 року /а.с.128 т.1/ - 3523,20 грн. і відповідно до ст.124 КПК України, судові витрати на залучення експертів для проведення вказаних експертиз у загальному розмірі 9688 грн. 80 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази по справі: автомобіль ДЕО СЕНС Т 13110 реєстраційний номер НОМЕР_1, типу легковий седан-В, колір сірий, який знаходиться на збереженні ОСОБА_10., згідно зберігальної розписки від 16.09.2016 року - слід залишити останньому.

На підставі ст.86 КК України, п. «ґ» ст.1, ст. ст. 9, 15 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст.1,4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та керуючись ст.ст. 128, 129, 368, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п'яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки .

На підставі п. «ґ » ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_3. від відбування призначеного основного та додаткового покарання по амністії.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 - 18 254 грн. 26 коп. матеріальної та 70 000 грн. моральної шкоди, завданої злочином.

В решті заявлених вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на залучення експертів для проведення комісійної комплексної судової транспортно-трасологічної та судово- медичної експертизи № 3515-16 від 29.07.2016 р. у розмірі 6165,60 грн., судової автотехнічної експертизи № 4538-16 від 22.09.2016 року у розмірі 3523,20 грн., а всього 9688 грн. 80 коп.

Речові докази по справі: автомобіль ДЕО СЕНС Т 13110 реєстраційний номер НОМЕР_1, типу легковий седан-В, колір сірий, який знаходиться на збереженні ОСОБА_10. згідно зберігальної розписки від 16.09.2016 року - залишити останньому.

На вирок протягом тридцяти діб з моменту його проголошення сторонами може бути подано апеляцію в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий - суддя: підпис ОСОБА_6