Справа № 577/4290/17
Провадження № 1-кп/577/509/17

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2017 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Конотопі кримінальне провадження №0000897 по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, не працює, в силу ст. 89 КК України не судимого,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня, не працює, раніше не судимого,

обох у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

24.06.2017 року близько 17:00 години обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , за попередньою домовленістю між собою, вчинили таємне викрадення металевої дробини вартістю 390 грн. з господарства потерпілого ОСОБА_5 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 . Викрадену дробину загрузили на автомобіль ГАЗ 53Б, д.н.з. НОМЕР_1 і вивезли з місця злочину. У подальшому розпорядилися на власний розсуд.

Наприкінці липня 2017 року вдень, (точної дати та часу не встановлено) ОСОБА_7 , працюючи охоронцем, тобто правомірно перебуваючи на території підприємства ТОВ НВО «Червоний металіст» за адресою м. Конотоп вул. Червонозаводська, 5, побачив чавунну плитку, якою було вимощено доріжки. Усвідомлюючи, що самостійно не зможе викрасти плитку, з метою повторного вчинення крадіжки, ОСОБА_7 вступив у злочинну змову зі ОСОБА_8 та перекинувши через паркан підприємства три чавунні плитки повідомив останнього по мобільному телефону про умовне місце перебування викраденого майна. Того ж дня близько 13 год. ОСОБА_8 забрав викрадені дві чавунні плитки по 12 кг кожна, загальною вартістю 300 грн., та одну плитку чавунну вагою 8 кг, вартістю 100 грн., після чого залишив місце злочину. Уподальшому викрадена плитка була продана, а гроші поділені.

03.08.2017 року близько 18 години ОСОБА_7 , працюючи охоронцем, тобто правомірно перебуваючи на території підприємства ТОВ НВО «Червоний металіст» за адресою м. Конотоп вул. Червонозаводська, 5, побачив металеві вироби, які вирішив викрасти. Усвідомлюючи неможливість самостійно це зробити вступив у злочинну змову зі ОСОБА_8 , спрямовану на скоєння повторної крадіжки майна ТОВ НВО «Червоний металіст». Розподіливши ролі ОСОБА_7 перекинув через паркан підприємства наступні металеві вироби:

1) прут стальний O 20 мм, довжиною 76 см;

2) прут стальний O 20 мм, довжиною 120 см;

3) прут стальний O 20 мм, довжиною 100 см;

4) прут стальний O 20 мм, довжиною 150 см;

5) 2 листа сталь3 розмірами 127х42 см;

6) 1 лист сталь3 розмірами 37х49 см;

7) металевий лист трикутної форми, розмірами в найбільшій частині 20 см, в найменшій 10 см. Вага виробу 0,5 кг;

8) труба металева 45 см, O 5 см, товщина металу 3 мм 2шт.;

9) труба металева 31 см, O 8,7 см, товщина металу 3 мм;

10) труба металева 27 см, O 9,5 см, товщина металу 3 мм.

Після цього, повідомив ОСОБА_8 по мобільному телефону умовне місце знаходження металевих виробів. Для допомоги перевезення останній звернувся до свого знайомого ОСОБА_9 , якому повідомив неправдиві відомості, що речі належать йому. 04.08.2017 близько 07:30 ОСОБА_8 з ОСОБА_9 , взявши велосипед, прибули до умовленого місця зі зовнішнього боку паркана підприємства поблизу пр. Червоної Калини м. Конотоп.

Після цього, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , який вважав дії правомірними, завантажили на велосипед частину металевих виробів і попрямували у бік вул. Пушкіна м. Конотоп, де ОСОБА_8 мав намір реалізувати викрадене майно та повернутися за рештою, що залишилось під парканом. Проте, вони були викриті охоронцями ТОВ НВО «Червоний металіст», внаслідок чого злочин не був доведений до кінця з причин, що не залежали від їх волі.

Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожен окремо, скоїли кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, а також ст.15 ч.3, ст.185 ч.2 КК України - незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно за попередньою змовою групою осіб.

У судове засідання представлено угоду про примирення від 13.10.2017 року укладену між потерпілими ОСОБА_5 , представником ТОВ НВО «Червоний металіст» ОСОБА_6 та обвинуваченими ОСОБА_7 і ОСОБА_8 відповідно до вимог ст.ст. 468, 469, 471 КПК України.

Згідно наведеної угоди потерпілі та обвинувачені дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій останніх за ч.2 ст. 185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також щодо покарання, яке слід призначити кожному із обвинувачених за вчинення кримінальних правопорушень.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожен окремо, повністю визнали свою вину у скоєнні інкримінованих злочинів, під час досудового слідства зобов`язалися беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому засіданні. Сторони узгодили покарання:

- ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України у виді 2-х років 6-ти місяців обмеження волі; за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України - 2 роки обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді 2-х років 6-ти місяців обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком.

- ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2-х років обмеження волі; за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України - 1 рік 6 місяців обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді 2-х років обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком.

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожен окремо, розуміють, що, відповідно до ст.473 КПК України, наслідком укладення і затвердження даної угоди є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 і 424 КПК України та відмова від здійснення прав передбачених пунктом 1 ч.5 ст. 474 КПК України. Підтвердили добровільність укладення угоди про примирення між ними та потерпілими, просять її затвердити, призначивши узгоджену міру покарання.

Потерпілі ОСОБА_5 та представник ТОВ НВО «Червоний металіст» ОСОБА_6 , кожен окремо, також розуміють, що, відповідно до ст.473 КПК України, наслідком укладення та затвердження даної угоди для них є обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 КПК України і позбавлення права вимагати у майбутньому притягнення осіб до кримінальної відповідальності за дане кримінальне правопорушення, а також змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди. Вказали на добровільність укладення угоди про примирення із обвинуваченими, просять її затвердити і призначити узгоджене покарання.

У разі невиконання угоди про примирення, згідно з положенням ст.476 КПК України, прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження у загальному порядку.

Обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожному окремо, розяснено, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389 -1 КК України.

Прокурор у судовому засіданні просить затвердити умови угоди про примирення і призначити кожному із обвинувачених визначене за угодою покарання за інкримінованими статями Кримінального кодексу.

Адвокат ОСОБА_4 , яка захищає інтереси обвинуваченого ОСОБА_7 , також просить затвердити угоду.

Суд, перевіривши зміст угоди про примирення, вислухавши думку учасників процесу, приходить до переконання, що вимоги угоди про примирення не суперечать закону, будь- чиїм правам та інтересам і можуть бути прийняті судом.

Сторони уклали угоду про примирення добровільно, що не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повністю усвідомлюють зміст укладеної із потерпілими угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнають себе винними, цілком розуміють свої права, визначені ч.5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, встановлені ст.476 КПК України, що є підставою для затвердження та призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Отже перешкод для затвердження судом угоди про примирення не встановлено.

Процесуальні витрати в сумі 197,74 грн. слід стягнути примусово з кожного із обвинувачених по 98 грн. 87 коп.

Під час судового розгляду ОСОБА_7 заявив клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки має на утриманні двох малолітніх дітей доньок ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Адвокат ОСОБА_4 підтримала клопотання.

Прокурор та інші учасники не заперечують задоволенню клопотання.

Суд, вислухавши сторони кримінального провадження, дослідивши представлені докази приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню виходячи із такого.

Згідно зі ст. 12 КК України, вчинені обвинуваченим ОСОБА_7 злочини є середньої тяжкості.

Відповідно до частин 1,2 ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

За приписом ст.3 наведеної норми установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07 вересня 2017 року набрав сили Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.

Згідно положення ст. 1 п. «в» цього Закону звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнанні винними у вчинені умисного злочину, що не є тяжким або особливо тяжким злочином відповідно до статті 12 КК України, які не позбавлені батьківських прав та на день набрання чинності цим законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 є батьком двох неповнолітніх дітей, відносно яких не позбавлений батьківських прав.

Обмежень щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 амністії, визначених ч.4 ст.86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, раніше амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин до обвинуваченого необхідно застосувати амністію та звільнити від відбування призначеного покарання.

Керуючись: ст.ст. 314, 473, 474 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 13 жовтня 2017 року між потерпілими ОСОБА_5 , представником ТОВ НВО «Червоний металіст» ОСОБА_6 та обвинуваченими ОСОБА_7 і ОСОБА_8 .

Визнати винними ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожного, за ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України призначивши наступне покарання:

- ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України у виді 2-х років 6-ти місяців обмеження волі; за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України - 2 роки обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді 2-х років 6-ти місяців обмеження волі.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

За приписом ст.1 п. «в» Закону України "Про амністію у 2016 році" звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання.

- ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2-х років обмеження волі; за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України - 1 рік 6 місяців обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді 2-х років обмеження волі.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави понесені процесуальні витрати по 98 грн. 87 коп. з кожного.

Речові докази: саморобну металеву дробину довжиною 3,55 м. залишити потерпілому ОСОБА_5 ; автомобіль марки ГАЗ 53Б д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 повернути ОСОБА_7 , скасувавши раніше накладений арешт за ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду від 29.08.2017 року; два стальні прути, чотирі листа сталі, два фрагмента труби, два прути, один фрагмент труби, три чавунні плити, залишити ТОВ НВО «Червоний металіст»; велосипед червонного кольору марки «Дорожник» залишити ОСОБА_8 , скасувавши раніше накладений арешт за ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду від 09.10.2017 року.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Конотопський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1