Дата документу Справа № 310/348/17
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №11-кп/778/1346/17 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №310/348/17 Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.115 КК України
Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2017 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 червня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Шевченко Гурьївської області Казахської РСР, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним і засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за вчинення злочинів за наступних обставин.

11 листопада 2016 року, приблизно о 17 годині, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин до ОСОБА_9 , з метою умисного заподіяння тілесних ушкоджень, наніс йому приблизно п`ять ударів ногами та руками в область голови, обличчя, тулубу, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 як легкі тілесні ушкодження, так і ушкодження середнього ступеня тяжкості, які не є небезпечними для життя, але спричинили за собою тривалий розлад здоров`я, тривалістю більше 3-х тижнів (понад 21 день).

11 листопада 2016 року, приблизно о 18 годині, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин до ОСОБА_9 , з метою умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, взяв в руки два кухонних ножа, після чого підійшов до ОСОБА_9 та наніс йому шість ударів клинками двох ножів в область шиї, спини, черевної порожнини та грудної клітини, спричинивши потерпілому легке тілесне ушкодження; легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я; тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, та, крім того, проникаюче колото-різане поранення грудної клітини з пошкодженням серця, яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, перебуває в прямому причинному зв`язку із настанням смерті потерпілого, яка настала на місці скоєння злочину від поодинокого, проникаючого сліпого колото-різаного поранення грудної клітини з пораненням серця, що призвело до гострої кровотечі та тампонади (стиснення) серця кров`ю, що вилилась в порожнину серцевої сорочки.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.1 ст.122 КК, як заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я; за ч.1 ст.115 КК, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Йому призначено покарання

- за ч.1 ст.122 КК у виді 3 років позбавлення волі;

- за ч.1 ст.115 КК у виді 10 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі. Вирішено питання про початок строку відбування покарання, запобіжний захід, зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення, речові докази та процесуальні витрати.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи висновків суду про доведеність вини обвинуваченого та кваліфікації його дій, просить вирок в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.1 ст.122 КК у виді 3 років позбавлення волі, за ч.1 ст.115 КК у виді 13 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді 13 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка повністю підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні; обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти задоволення скарги та просили вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право вирок суду залишити без змін.

Відповідно до вимог ст.404 КПК, оскільки в апеляційній скарзі не порушується питання щодо оскарження висновків суду першої інстанції стосовно доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень і правильності кваліфікації його дій, колегія суддів вирок в зазначеній частині не перевіряла і не досліджувала. У зв`язку з чим, вважає встановленим вчинення ОСОБА_7 злочинів, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.115 КК, за обставин встановлених судом першої інстанції і зазначених ним в оскарженому вироку.

Вимагаючи призначити ОСОБА_7 більш суворе покарання, прокурор виходив з того, що ОСОБА_7 , будучи раніше тричі судимий за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, остання судимість не знята та не погашена в установленому законом порядку, знов вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості, а також особливо тяжке кримінальне правопорушення, пов`язане з позбавленням життя людини, що має незворотний характер. А тому призначене обвинуваченому судом покарання не буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, судова колегія не може погодитись з такими вимогами з огляду на наступне.

Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Мотивуючи своє рішення про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, суд з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, один з яких віднесено до злочинів середньої тяжкості, а другий до особливо тяжких, дані про особу обвинуваченого. При цьому суд також врахував і обставини, на які посилався прокурор в апеляційній скарзі.

Крім того, міськрайонний суд обґрунтовано прийняв до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину, щиро покаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочинів.
За таких обставин, на переконання колегії суддів, призначене ОСОБА_7 покарання, яке до того ж призначено судом не у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.115 КК, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження нових злочинів.

Крім того, колегія суддів зважає і на те, що прокурор, вимагаючи призначити обвинуваченому більш суворе покарання, не навів в апеляційній скарзі переконливих доводів, які б давали підстави вважати призначене обвинуваченому покарання таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів та даним про особу обвинуваченого.

За таких обставин вважати покарання незаконним через неправильне застосування кримінального закону колегія суддів не вбачає. Вирок районного суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування чи зміни відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 червня 2017 року щодо ОСОБА_7 в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_7 , який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4