Провадження № 1-кп/706/54/17
Справа № 702/440/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2017 року м. Монастирище
Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Шукайвода Христинівського району Черкаської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, освіта базова загальна середня, фактично проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за ч.1 ст.122 КК України,
за участю сторін та інших учасників судового провадження:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 18.07.2014 року близько 00 год. 25 хв., перебуваючи біля приміщення господарської споруди (колишнього качатника), яка знаходиться на земельній ділянці, що орендується ОСОБА_7 та перебуває в адміністративних межах Попуднянської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, під час суперечки із ОСОБА_8 , умисно наніс ОСОБА_8 металевим цвяхошарпом один удар в область спини, чим спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, у вигляді: закритого перелому середньої третини лівої ключиці, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав повністю, цивільний позов визнав частково, в частині відшкодування збитків на лікування повністю в сумі 6887,86 грн., в частині моральної шкоди цивільний позов не визнав і показав, що 17.07.2014 року, коли ще була світла пора доби, він з ОСОБА_3 та ОСОБА_9 підводою поїхали до приміщення старого похиленого качатника в с. Попудню Монастирищенського району, щоб взяти шиферу, який необхідний був його дядьку - ОСОБА_9 , для будівлі сіносховища. ОСОБА_10 і він поїхали з ОСОБА_9 на прохання ОСОБА_9 допомогти йому. Приміщення було до половини розібране. Коли вони вже закінчили вантажити на підводу шифер, засвітилися два ліхтарі і ОСОБА_9 вдарили. Він вдарив цвяхошарпом ОСОБА_8 , який біг за ОСОБА_10 . ОСОБА_8 впав, а потім десь дівся. Щиро кається у вчиненому.
Крім визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 у вчиненні злочину, його вина підтверджується доказами, добутими в установленому законом порядку, які досліджені судом:
Показаннями обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що 17.07.2014 року він з ОСОБА_3 та ОСОБА_10 підводою поїхали до приміщення старого похиленого качатника в с. Попудню Монастирищенського району, щоб взяти шиферу, який необхідний був йому для будівлі сіносховища. ОСОБА_3 і ОСОБА_10 поїхали з ним на його прохання допомогти йому. Вони розбирали накриття із шиферу до темна. Коли вже було дуже темно, за 1 м до нього підійшло двоє чоловіків, включені два ліхтарі спрямували йому в очі, вдарили його в груди, по боках, били з двох боків. При цьому вони нічого не говорили. Бійку він першим не розпочинав. Він більшого взяв за шию і "завалив". Це був ОСОБА_11 . Він вдарив ОСОБА_11 кулаком, можливо і декілька разів.
Показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який показав, що 18.07.2014 біля півночі йому зателефонував ОСОБА_12 повідомив, що з качатника знімають шифер. Вони пішли до качатника, біля тракторної бригади до них приєднався ОСОБА_13 . Біля качатника вони побачили, що два чоловіки несли шифер, на возі хтось сидів, він хотів взяти віжки і відчув удар по плечу, знепритомнів, отямився, встав і підійшов до ОСОБА_13 . Тих осіб, які знімали шифер, вже не було. Його вдарили один раз, хто вдарив - він не знає.
Даними висновку експерта № 754 від 18.08.2014 , згідно яких на підставі вивчення матеріалів медичних карток стаціонарного хворого № 3030 хірургічного (травматологічного) відділення Монастирищенського ЦРЛ, № 3093 стаціонарного хворого хірургічного відділення Христинівської ЦРЛ на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приймаючи до уваги обставини випадку, вказані в постанові про призначення судово-медичної експертизи, експерт прийшов до наступних підсумків: згідно медичної документації, під час стаціонарного лікування у ОСОБА_8 були тілесні ушкодження у вигляді: «закритого перелому середньої третини лівої ключиці»; виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_8 утворились від дії тупого твердого предмету(-ів) та відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Вважає малоймовірним можливість утворення виявлених у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень внаслідок падіння з висоти положення стоячи. Виявлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження могли виникнути в час та за обставин, на які вказано в постанові про призначення експертизи - 18.07.2014.

Показання обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_8 щодо дій обвинуваченого ОСОБА_3 з нанесення потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, співпадають між собою, не мають протиріч, відтворюють обставини вчинення злочину і в сукупності вказують на те, що дії обвинуваченого кваліфіковані вірно.
Вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 18.05.2015 року ОСОБА_9 визнаний виним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, йому призначене покарання штраф в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1020 грн., вирок набрав законної сили і виконаний.
Ухвалою Монастирищенського районного суду від 05.05.2015 року матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_10 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.125 КК України та ОСОБА_3 за ч.1 ст.122, ч.2 ст.185 КК України виділені в окреме провадження.
Ухвалою Монастирищенського районного суду від 11.05.2017 року матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_3 за ч.1 ст.122, ч.2 ст.185 КК України виділені в окреме провадження.
Вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 11.05.2017 року ОСОБА_10 визнаний виним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, йому призначене покарання штраф в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн., вирок набрав законної сили.
Оцінюючи зібрані у справі докази, в їх сукупності в результаті повного, всебічного та об"єктивного дослідження їх в судовому засіданні, суд вважає висунуте ОСОБА_3 обвинувачення за ч.1 ст.122 КК України доведеним.
Суд вважає, що в діях ОСОБА_3 є склад злочину, передбачений ч.1 ст.122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить із ступеня суспільної небезпечності, тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_3 негативно характеризується за місцем проживання, вчинив злочин середньої тяжкості, він є особою, що не має судимості, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього певні обовязки.
Підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст.122 КК України, та для застосування ст. 69 КК України судом не встановлено.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 підлягає до задоволення частково в сумі 8887,86 грн., з них: 6887,86 грн. витрати на лікування, які повністю визнав обвинувачений ОСОБА_3 , та 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди, оскільки потерпілим не надано суду доказів, які б стали підставою для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в більшому розмірі, при цьому суд враховує матеріальний стан обвинуваченого ОСОБА_3 , який не працює, живе за рахунок тимчасових заробітків.
Керуючись ст.66, 67 КК України; ст. 337, 349, 368-369, 370-376 КПК України, суд
з а с у д и в :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі строком 1 (один) рік.
Керуючись ст.75-76 КК України, засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі звільнити з випробуванням, якщо засуджений протягом визначеного йому судом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього наступні обов`язки:
1. Не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи.
2. Повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.
3. Періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_8 8887,86 грн. (вісім тисяч вісімсот вісімдесят сім гривень 86 копійок), з них: 6887,86 грн. витрати на лікування, 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди, в задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Речові докази чоловічий кашкет кольору «хакі», розміром 54, який був у використанні, та цвяхошарп, які передані на зберізання в камеру зберігання речових доказів Монастирищенського РВ УМВС, знищити; 36 (тридцять шість) листів вісьмихвильового шиферу, які були у використанні і передані під розписку потерпілому ОСОБА_7 , залишити у власності потерпілого ОСОБА_7 , розписку про зберігання скасувати.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області протягом 30 діб з дня його проголошення через Монастирищенський районний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасовано.
Копію вироку сторони можуть отримати після його проголошення.
Суддя ОСОБА_1