АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2018 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000552 від 21.09.2017 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кострижівка, Заставнівського району Чернівецької області, українця, громадянина України, який зареєстрований в АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, із середньою освітою, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 24 січня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та за його вчинення призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він на протязі іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

ЄУНСС: 716/1945/17 Головуючий в І-шій інстанції:

ОСОБА_8 : 11-кп/794/112/18 Головуючий в апел. інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.121 КК України

Відповідно до вимог статті 76 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішено долю речових доказів.
На вказаний вирок прокурор ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій не заперечуючи правової кваліфікації дій обвинуваченого, доведеності його вини у скоєнні кримінального правопорушення, просить вирок Заставнівського районного суду Чернівецької області від 24 січня 2018 року щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст.121 КК України в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд приймаючи рішення про необхідність звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням не врахував в повному обсязі обставини кримінального правопорушення, а саме те, що обвинувачений в нічну пору доби, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив умисний тяжкий злочин, який посягає на життя та здоров`я особи, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_7 завдано непоправимих наслідків для здоров`я у виді втрати органу правого ока.
Вважає, що судом залишено поза увагою і те, що ОСОБА_6 уже раніше притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння умисних злочинів, в тому числі проти життя та здоров`я особи. Обвинуваченому вже призначалось покарання з випробуванням, однак він належних висновків для себе не зробив та після закінчення іспитового строку на шлях виправлення не став, а вчинив новий умисний тяжкий злочин аналогічного характеру.
Також, звертає увагу суду на те, що при призначенні покарання належним чином не враховано те, що обвинувачений ніде не працює, по місцю проживання характеризується негативно, будь-які витрати за лікування потерпілого не поніс.
Крім цього, судом не було враховано і доповідь органу пробації, в якій зазначено про високий ризик скоєння повторного кримінального правопорушення та підвищену небезпеку для суспільства і окремих його членів. Орган пробації наголошував на необхідності ізоляції ОСОБА_6 від суспільства та призначенні йому покарання пов`язаного з позбавленням волі.
Наведені судом обставини, які пом`якшують покарання щире каяття та відсутність претензій у потерпілого є підставою для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України.
Інших апеляційних скарг від учасників судового провадження не надходило.

Заперечення на вказану апеляційну скаргу, відповідно до ст.402 КПК України учасниками судового провадження подані не були.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанції, ОСОБА_6 20.09.2017 року близько 23 години знаходячись в житловому будинку по АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_7 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час словесного конфлікту із ОСОБА_7 , завдав один удар кулаком в ділянку обличчя останньому. Внаслідок чого завдав йому тілесні ушкодження у вигляді контузії правого ока особливо важкого ступеня з розривом склери та випадінням внутрішньої оболонки. Вегето-судинна дистонія по змішаному типу. Гематокорнеа. Гемофтальм, які виникли від одноразової дії твердого тупого предмета і в своєму комплексі згідно висновку експерта №262-Е від 10.11.2017 року відносяться до розряду тяжких тілесних ушкоджень (втрата органу п.2.1.1. правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затвердженого наказом МОЗ України від 17.01.1995 року, наказ №6).

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного вироку суду та вимоги апеляційної скарги, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, посилаючись на доводи в ній викладені, обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок районного суду законним, потерпілого ОСОБА_7 , який такої ж думки, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведенні в апеляційній скарзі доводи, надавши слово усім учасникам у дебатах, а обвинуваченому і останнє слово, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Судом першої інстанції дане кримінальне провадження було розглянуто в порядку, передбаченому ст.349 КПК України, а тому відповідно до ст.ст.394, 404 КПК України, висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких докази судом не досліджувалися, апеляційним судом не перевіряються.
Що стосується призначеного обвинуваченому покарання, то колегія суддів вважає, що воно не відповідає тяжкості скоєного злочину та даним про особу винного та підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно вимог п.п.1, 3 ч.1 ст.65 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Судам необхідно мати на увазі, що частиною 1 статті 75 КК України передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути
належним чином вмотивовано у вироку.
Однак, призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції формально послався на ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, та не навів переконливих мотивів, на підставі яких призначив обвинуваченому покарання зі застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України.
Враховуючи наведене, погоджуючись з позицією прокурора, вирок районного суду щодо ОСОБА_6 , за ч.1 ст.121 КК України в частині призначення йому покарання необхідно скасувати, як незаконний, внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та постановити новий вирок.
При призначенні ОСОБА_6 покарання, колегія суддів враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який у відповідності до ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, який є умисним, та посягає на життя та здоров`я особи, а також те, що внаслідок вказаних дій є непоправні тяжкі наслідки для потерпілого у виді втрати органу правого ока.
З врахуванням наведених районним судом обставин, що характеризують ОСОБА_6 , а також тих, що встановлено під час розгляду кримінального провадження в апеляційному суді, а саме те, що обвинувачений ніде не працює, по місцю проживання характеризується негативно, будь-які витрати за лікування потерпілого не поніс, а також те, що він вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, один з яких був проти життя та здоров`я особи.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , згідно ст.66 КК України, колегія суддів визнає: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , згідно ст.67 КК України, колегія суддів визнає: вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, колегія суддів враховує дані про особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, має постійне місце проживання, а також, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, який повністю визнав свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні, своїми показами сприяв розкриттю злочину.

Також, колегія суддів бере до уваги і позицію потерпілого ОСОБА_7 , який претензій до обвинуваченого матеріального чи морального характеру немає, та просив його суворо не карати.
Вказані вище обставини, колегія суддів визнає такими, які пом`якшують покарання, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину та, з урахуванням особи винного, дають підстави для призначення йому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Саме таке покарання у виді реального позбавлення волі зі застосуванням ст. 69 КК України буде необхідним й достатнім для досягнення цілей покарання, а саме виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів, як самими обвинуваченим, так і іншими особами, та за своїм видом та розміром

відповідає вимогами ст.ст.50, 65 КК України.

Крім цього, колегія суддів враховує і досудову доповідь органу пробації (а.к.п.35-36) зі змісту якої вбачається, що виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб). На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку ОСОБА_6 з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Враховуючи наведене, та усі встановлені у кримінальному провадженні обставини, законних підстав для застосування до ОСОБА_6 положень ст.75 КК України колегія суддів не знаходить.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області,-

ЗАСУДИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора області старшого радника юстиції ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Заставнівського районного суду Чернівецької області від 24 січня 2018 року щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст.121 КК України в частині призначеного йому покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.1 ст.121 КК України, та за його вчинення призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

Взяти ОСОБА_6 під варту в залі суду негайно.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обраховувати з моменту його затримання, а саме з 20 березня 2018 року.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили негайно після його проголошення та може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк, з моменту вручення йому копії даного вироку.
Суддя-доповідач /підпис/ ОСОБА_1
Судді /підпис/ ОСОБА_2
/підпис/ ОСОБА_3
Згідно з оригіналом:
суддя Апеляційного суду
Чернівецької області ОСОБА_1
(20.03.2018 р.)