АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/790/2000/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.187 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
7 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретар ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_10 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 18 липня 2017 року,-
В С Т А Н О В И Л А :
Зазначеною ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0004032 від 27.11.2015р. відносно ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, повернуто прокурору Харківської області.
Приймаючи таке рішення, суд зазначив, що зі змісту обвинувального акту не вбачається формулювання обвинувачення щодо конкретних дій саме ОСОБА_10 у розподіленні ролей між останнім та невстановленими особами, згідно нібито раніше узгодженого між ними плану стосовно подій, що мали місце 19.08.2015р., а саме де та коли відбулася така попередня змова між учасниками групи про спільне вчинення злочину, які дії необхідними визначили для себе вчинити учасники групи та як саме були розподілені ролі та функції між ними. Крім того, суд дійшов висновку, що в обвинувальному акті не розкритий зміст умислу ОСОБА_10 та інших учасників групи, тобто які саме дії вони бажали вчинити і на які наслідки цих дій розраховували. Також в обвинувальному акті не зазначено, якими саме лікарськими засобами та в якій кількості заволоділи учасники групи. З огляду на викладене, суд в ухвалі зазначив, що відсутність конкретизації дій ОСОБА_10 та інших учасників групи свідчить про відсутність належним чином сформульованого обвинувачення і приводить до порушення його права на захист, у зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає, що посилання суду на відсутність конкретизації дій ОСОБА_10 та інших учасників групи не відповідають вимогам процесуального закону та є формальною підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки в ході досудового розслідування встановити осіб, з якими в групі ОСОБА_10 скоював злочини не представилось можливим та щодо останніх виділено матеріали провадження. Зазначає, що повернення обвинувального акту прокурору також не сприятиме встановленню цих осіб. Прокурор вказує, що з урахуванням вимог ст.368 КПК України та Конституції України щодо презумпції невинуватості, твердження суду про нерозкриття в обвинувальному акті змісту умислу ОСОБА_10 та інших учасників групи, які саме дії вони бажали вчинити і на які наслідки цих дій розраховували, є нікчемними та не відповідають вимогам ч.2 ст.291 КПК України. Крім того, прокурор просить врахувати, з моменту надходження обвинувального акту до суду 19.09.2016р. підготовче судове засідання проведено більш, ніж через 11 місяців, що є грубим порушенням вимог ч.1 ст.314 КПК України, а також призводить до порушення конституційних та процесуальних прав обвинуваченого щодо розумних строків судового розгляду.
У запереченнях на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_10 зазначає, що ухвала суду є законною, викладені в ній висновки суду до недотримання прокурором вимог КПК України є обґрунтованими, оскільки сформульоване в обвинувальному акті обвинувачення є неконкретним. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.
У запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник адвокат ОСОБА_9 також просить залишити ухвалу суду без змін. Захисник просить врахувати, що обвинувальний акт містить істотні протиріччя щодо дати його складання, а саме на першому його аркуші зазначено дату його складання 27 листопада 2015 року, а на останньому 16 листопада 2016 року. Також захисник зазначає, що в обвинувальному акті вказано про вчинення ОСОБА_10 розбійного нападу, скоєного групою осіб за попередньою змовою з проникненням у інше приміщення, однак кваліфікуюча ознака злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, а саме інформація про дату, місце та зміст попередньої змови та між ким вона відбулась, відсутня. Крім того, захисник просить врахувати, що в обвинувальному акті необґрунтовано зазначено про те, що розбійний напад вчинено ОСОБА_10 з корисливою метою, оскільки у нього були вилучені упаковки з-під медичних препаратів, разом з тим, на думку захисника, медичні препарати без упаковок обвинувачений реалізувати не міг, що свідчить про відсутність корисливого умислу при вчиненні злочину.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав та просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, обвинуваченого та його захисника, які вважали ухвалу суду законною та обґрунтованою а апеляційну скаргу прокурора такою, що не підлягає задоволенню, представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 , який просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до положень п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Тобто, після отримання обвинувального акта суд зобов`язаний перевірити його на відповідність вимогам ст.291 КПК України, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття одного з рішень, передбачених ч.3 ст.314 КПК України, та вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. Завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.

Згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. За змістом положень ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт і є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Відповідно до ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні, зокрема, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Так, в обвинувальному акті у відношенні ОСОБА_10 не викладені повно фактичні обставини справи щодо події кримінального правопорушення, а саме конкретних дій обвинуваченого у розподілі ролей між ним та невстановленими особами, не розкрито обставин їх попередньої змови про спільне вчинення злочину, в чому полягав їх умисел на вчинення злочину, а також не зазначено якими саме лікарськими засобами та в якій кількості заволоділи учасники групи при вчиненні злочину, тобто не викладено конкретного формулювання обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, про що обґрунтовано зазначив суд в оскарженій прокурором ухвалі.

Викладене прокурором в обвинувальному акті формулювання обвинувачення є нечітким та неоднозначним, це свідчить про неконкретність пред`явленого обвинувачення, що порушує право обвинуваченого на захист. В подальшому це позбавить суд належним чином роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення на виконання вимог ст.348 КПК України, та розглянути кримінальне провадження в його межах.
За таких обставин, суд ухвалив законне рішення про повернення обвинувального акту прокурору відповідно до вимог ст. 314 КПК України.

В той же час наведені прокурором у апеляційній скарзі доводи є непереконливими, носять формальний характер, і тому не можуть бути підставою для скасування рішення місцевого суду, яке направлене на виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України, та його здійснення у відповідності до загальних засад, зокрема передбачених ст.9 КПК України, в першу чергу органами досудового розслідування і прокурором з тим, щоб в подальшому ці ж завдання належно могли бути виконані судом.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 18 липня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0004032 від 27.11.2015р. відносно ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України повернуто прокурору Харківської області залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5