АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1667/2017 Категорія КК: ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України
Головуючий в суді 1-ої інстанції ОСОБА_1
Головуючий в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0002348 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_9 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 04 квітня 2017 року щодо ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 04 квітня 2017 року обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури № 6.

Рішення суду обґрунтоване тим, що обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки під час досудового розслідування було порушено право ОСОБА_8 на захист, а саме не виконані вимоги п. 1 ч. 1 ст. 49, п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України, оскільки на досудовому розслідуванні ОСОБА_8 здійснював свій захист самостійно.

Згідно наявної у матеріалах кримінального провадження довідки № 345225 від 07 травня 2015 року Київської міської наркологічної лікарні «Соціотерапія», ОСОБА_8 з 11 січня 2013 року перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом з діагнозом «Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю. Стан відміни».

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року у вказаному кримінальному провадженні призначено стаціонарну судову комплексну психолого-психіатричну експертизу. Як убачається з висновку судово-психіатричної експертизи № 82 від 12 квітня 2016 року, у період вчинення інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, останній виявляє ознаки психічних та поведінкових розладів унаслідок поєднаного вживання наркотиків та використання інших психоактивних речовин зі змінами особистості та поведінки, та за своїм психічним станом може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Наведене дає підстави вважати, що ОСОБА_8 , маючи розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю та наркотиків, перебував такому стані психічних функцій (сприйняття, увага, пам`ять, мислення) та емоційно-вольової сфери, які не могли забезпечити правильне відображення дійсності і створити передумови для повноцінної інтелектуальної діяльності.

За таких обставин, ОСОБА_8 не міг у повній мірі реалізовувати свої права і належним чином самостійно здійснювати захист у кримінальному провадженні, а тому орган досудового розслідування був зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні, яка за законом була обов`язковою.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Вважає, що судом істотно порушено кримінальний процесуальний закон та допущено невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. Ухвалу суду постановлено безпідставно та необґрунтовано.

В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції посилається на ч. 1 ст. 337 КПК України та на практику Європейського суду з прав людини у справах Абрамян проти Росії, Пелісьє та Сассі проти Франції. Проте, в подальшому суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не наводить жодних відомостей, які б свідчили про те, що обвинуваченому ОСОБА_8 згідно обвинувального акта не висунуто обвинувачення у встановленому законом порядку.

Крім того, оскаржуване судове рішення не містить посилання на конкретну частину чи пункт ст. 291 КПК України, який порушено. Тобто не вказано які саме недоліки необхідно усунути. Стаття 291 КПК України взагалі не містить вимог щодо обов`язкового зазначення відомостей про захисника у обвинувальному акті. Таким чином в порушення ч. 4 ст. 370 КПК України судом не наведено належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Суд першої інстанції, провівши лише підготовче судове засідання безпідставно вказує, що начебто було порушено право на захист обвинуваченого ОСОБА_8 , хоча як випливає із тексту оскаржуваної ухвали в підготовчому судовому засіданні приймала участь захисник - ОСОБА_10 , яка до цього брала участь у апеляційному розгляді вказаного провадження, знайомилася із усіма матеріалами кримінального провадження, тому право на захист обвинуваченого було забезпечено у повному обсязі. Суд першої інстанції також в оскаржуваній ухвалі посилається на матеріали досудового розслідування довідку № 345225 від 07.05.2015 KMHKЛ «Соціотерапія», висновок судово-психіатричної експертизи № 82, тобто фактично в підготовчому судовому засіданні вдається до дослідження матеріалів кримінального провадження, що взагалі не передбачено ст.ст. 314, 315 КПК України, які регламентують повноваження суду під час проведення підготовчого судового засідання.

Таким чином суд вийшов за межі повноважень, наділених ст. 314, 315 КПК України під час підготовчого судового засідання, що є грубим порушенням вимог КПК на даній стадії кримінального провадження.

Прокурор вказує, що обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України відповідає вимогам закону, оскільки відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, що підтверджується текстом обвинувального акта.

У тексті обвинувального акта відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України міститься виклад фактичних обставин справи, тобто формулювання фактичного складу діяння, конкретний опис поведінки особи й інших юридичних фактів, які встановлено (процесуально доведено) та які мають кримінально-правове значення й у системному поєднанні утворюють фактичний склад злочину та окремо вказано на формулу кваліфікації - здійснено вказівку на статтю Особливої частини Кримінального кодексу України, якою передбачено вчинене діяння.

Крім того, підготовче судове засідання, на якому ухвалено та проголошено текст оскаржуваної ухвали відбулось без участі представника потерпілого ТОВ Фоззі-Фуд ОСОБА_11 , який не був належним чином повідомлений про день, час і місце проведення підготовчого судового засідання, що є згідно ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог КПК.

Повернення обвинувального акта прокурору після прийняття рішення Апеляційним судом м. Києва від 01.11.2016 про направлення вказаної справи на новий розгляд до суду першої інстанції призвело до необґрунтованого затягування розгляду кримінального провадження. Фактично головуючий суддя при розгляді справи без наявності достатніх законних підстав, ігноруючи вказівки апеляційного суду, безпідставно прийняв рішення про повернення обвинувального акта прокурору, що спричинило порушення розумних строків розгляду кримінального провадження в розумінні ст. 28 КПК України, оскільки обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні вперше скеровано до Печерського районного суду м. Києва 08.05.2015.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції з наступних підстав.

Як передбачено п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

У відповідності з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України не дотримався вимог КПК України і ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення, повернувши обвинувальний акт прокурору з мотивів і підстав, не передбачених кримінальним процесуальним законом, не зазначив які саме вимоги ст. 291 КПК України порушені.

Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України та містить, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з положеннями закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, та формулювання обвинувачення, яке відповідає вимогам п. 13 ч. 1 ст. 3, ст. 110, ст. 291 КПК України.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта відносно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України вимогам ст. 291 КПК України є безпідставним та належним чином не вмотивованим.

Крім того, суд вийшов за межі ст. 314 КПК України, та повернув обвинувальний акт, мотивуючи своє рішення посиланням на обставини, які підлягають дослідженню та перевірці під час судового розгляду кримінального провадження. Зазначене в ухвалі суду порушення права обвинуваченого на захист в ході досудового слідства не може бути усунене шляхом повернення обвинувального акта прокурору.

За таких обставин, відсутні передбачені законом підстави, що перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду, а тому вимоги апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами кримінального провадження, і підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції про повернення обвинувального акта прокурору, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 04 квітня 2017 року, якою обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури № 6 скасувати.

Призначити новий розгляд вказаного кримінального провадження у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4