Справа №333/5004/17
Провадження № 1-кп/333/537/17
ВИРОК
19 грудня 2017 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого Поліщука С
потерпілого ОСОБА_4
законного представника потерпілого ОСОБА_5
захисника законного представника потерпілого ОСОБА_6
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уроженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню технічну освіту, одружений, офіційно не працевлаштований, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -
20.07.2017 року приблизно о 19 год. 45 хв. ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку № 26 по вул. Радіо в м. Запоріжжі, маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень, з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, наніс два удари долонею правої руки в область лівого вуха, а також три удари долонею правої руки в область лівої сторони шиї малолітнього потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим спричинив останньому згідно висновку експерта від 09.08.2017 р. № 1986 синці на шиї зліва, які кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження.
Обвинувачений ОСОБА_7 при допиті в судовому засіданні визнав себе винуватим частково в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Показав, що дійсно 20.07.2017 р. у вечірній час доби у подвір`ї будинку АДРЕСА_3 гомоніли діти та стрибали з козирька на гаражі, яких він вийшов заспокоїти. Вийшовши у подвір`я та побачивши потерпілого ОСОБА_8 , обвинувачений зробив йому зауваження. Оскільки потерпілий не послухався, обвинувачений схопив його за шию та дав три ляпаси по щоках. При цьому, шкоди йому завдавати не хотів.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 повідомив суд, що влітку 2017 р. прогулювався з друзями біля будинку № 26 по вул. Радіо в м. Запоріжжі, де до нього підійшов обвинувачений, який почав на них кричати, а потім наносити йому долонею руки удари по шиї та вухам. При цьому, з лівої сторони було нанесено два удари, а з правої три. Після чого, взяв рукою за шию та кинув потерпілого на землю.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що працюючи поліцейським в УПП в м. Запоріжжі влітку увечері 2017 р. отримала виклик про те, що невідома особа нанесла тілесні ушкодження неповнолітньому. Прибувши на виклик, двері їм обвинувачений не відчинив.
Свідок ОСОБА_10 надала суду показання, згідно з якими влітку 2017 р. увечері, перебуваючи на вулиці Радіо в м. Запоріжжі почула крики, що б`ють неповнолітнього ОСОБА_4 . Підійшовши ближче побачила, що обвинувачений лаявся та бив потерпілого. Обличчя та шия у потерпілого після нанесених ударів були червоного кольору та в плямах.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 зазначила, що прогулювалась увечері в липні 2017 р. з дитиною біля будинку АДРЕСА_3 , де почула крики та побачила як обвинувачений б`є потерпілого долонею правої руки по обличчю та шиї.
Свідок ОСОБА_12 повідомив суд, що працюючи поліцейським в УПП м. Запоріжжі отримав виклик про побиття дітей біля будинку № 26 по вул. Радіо в м. Запоріжжі. Прибувши на виклик, двері обвинувачений не відчинив.
Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, окрім показань свідків, підтверджується зібраними по кримінальному провадженню і дослідженими в судовому засіданні наступними письмовими доказами, а саме:
-протоколами про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення
або таке, що готується від 20.07.2017 р. та від 03.08.2017 р., за змістом яких законний представник потерпілого ОСОБА_5 просить органи поліції притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 за те, що останній 20.07.2017 р. приблизно о 19 год. 45 хв. біля будинку № 26 по вул. Радіо в м. Запоріжжі наніс тілесні ушкодження її неповнолітньому сину;
-висновком експерта від 08.08.2017 р. № 1986, за змістом якого синці на шиї зліва
у дитини ОСОБА_4 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які утворились від дії тупого(их) предмета(ів). Давність утворення тілесних ушкоджень не суперечить строку указаному освідуванням;
- висновком експерта від 08.08.2017 р. № 1987д, відповідно до якого виявлені тілесні ушкодження у дитини ОСОБА_4 утворились від 4-х травматичних впливів. Взаєморозташування потерпілого і нападаючого в момент спричинення тілесного ушкодження могло бути будь-яким при умови доступності відповідної ділянки тіла для нанесення удару.
Таким чином, вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України підтверджується показаннями потерпілого, свідків та наведеними вище письмовими матеріалами.
Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого, суд вважає, що органами досудового розслідування правильно кваліфіковані його дії за ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки наведеними вище діями ОСОБА_7 скоїв умисне легке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченому суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України. Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.
Суд враховує, що скоєне ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України є злочином невеликої тяжкості.
Обставини, що обтяжують покарання: вчинення злочину щодо малолітнього.
Пом`якшуючі покарання обставини відсутні.
Враховуючи вище викладене, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання у виді штрафу.
Обвинуваченим заявлено клопотання про застосування до останнього Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року та звільнення його від призначеного покарання, з наслідками застосування амністії ознайомлений.
Статтею 85 КК України унормовано, що на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Частиною 1 ст. 86 КК України передбачено, що амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07.09.2017 р. набув чинності Закон України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 р. за № 1810-VIII, дія якого поширюється на осіб, які вчинили злочини, до дня набрання ним чинності включно (ст.13 названого Закону).
Згідно з ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує, зокрема, за ініціативою обвинуваченого.
Пунктом «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» визначено, що звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчинені умисного злочину, який не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст.12 Кримінального кодексу України, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.
Як вбачається з матеріалів справи, обвинувачений раніше не судимий, обвинувачується у скоєнні злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, має обох батьків, які досягли 70-річного віку, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями паспортів на ім`я - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та копією свідоцтва про народження від 21.10.1966 р. № НОМЕР_1 .
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 амністії, передбачених ст. 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України "Про амністію у 2016 році", судом не встановлено, амністія щодо нього не застосовувалась. Отже, на обвинуваченого поширюється дія Закону України "Про амністію у 2016 році" та останній підлягає звільненню від відбування покарання.
Судом роз`яснено обвинуваченому наслідки застосування амністії, а саме: застосування амністії не звільняє його від обов`язку відшкодувати потерпілій заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду, а також те, що у разі застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.
Законним представником потерпілого ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_7 моральної шкоди в сумі 10 000 грн.
Розглянувши заявлені вимоги, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у приниженні честі та гідності фізичної особи.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Так, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями обвинуваченого, судом враховано характер, тривалість та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань потерпілого та тривалість часу для відновлення здоров`я потерпілого.
Отже, з огляду на викладене, враховуючи засади розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково в сумі 2 000 грн. У задоволенні іншої частини вимог відмовляється через недоведеність.
Судові витрати та речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 374 КПК України, суд,-

Визнати ОСОБА_7 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання останньому у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривен.
На підставі п. «є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання.
Цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_7 моральної шкоди в сумі 10 000 грн. задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. моральної шкоди. У задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1