Справа № 1309/9648/12
ПОСТАНОВА
30 жовтня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст.255; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.357; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3, ч.4 ст.358 КК України; ОСОБА_5 за ч.1 ст.255; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.357; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3, ч.4 ст.358; ч.4 ст.190, ч.3, ч.4 ст.358, ч.2 ст.366 КК України; ОСОБА_6 за ч.1 ст.255; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.357; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3, ч.4 ст.358; ч.4 ст.190, ч.3, ч.4 ст.358, ч.2 ст.366 КК України; ОСОБА_7 за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.357; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3, ч.4 ст.358; ч.4 ст.190, ч.3, ч.4 ст.358, ч.2 ст.366 КК України; ОСОБА_8 за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.357; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3, ч.4 ст.358; ч.4 ст.190, ч.3, ч.4 ст.358, ч.2 ст.366 КК України; ОСОБА_9 за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.357; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3, ч.4 ст.358 КК України; ОСОБА_10 за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.357; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3, ч.4 ст.358 КК України; ОСОБА_11 за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.357; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3, ч.4 ст.358 КК України; ОСОБА_12 за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.357; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3, ч.4 ст.358 КК України; ОСОБА_13 за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.357; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3, ч.4 ст.358 КК України; ОСОБА_14 за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.357; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3, ч.4 ст.358 КК України; ОСОБА_15 за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.357; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3, ч.4 ст.358 КК України; ОСОБА_16 за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.357; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3, ч.4 ст.358 КК України; ОСОБА_17 за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.4 ст.190, ч.3, ч.4 ст.358 КК України; ОСОБА_18 за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.4 ст.190, ч.3, ч.4 ст.358 КК України; ОСОБА_19 за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.4 ст.190, ч.3, ч.4 ст.358 КК України; ОСОБА_20 за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.4 ст.190, ч.3, ч.4 ст.358 КК України; ОСОБА_21 за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.4 ст.190, ч.3, ч.4 ст.358 КК України; ОСОБА_22 за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.4 ст.190, ч.3, ч.4 ст.358 КК України; ОСОБА_23 за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.4 ст.190, ч.3, ч.4 ст.358 КК України; ОСОБА_24 за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.4 ст.190, ч.3, ч.4 ст.358 КК України; ОСОБА_25 за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.191; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366; ч.4 ст.190, ч.3, ч.4 ст.358 КК України; ОСОБА_26 за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.191; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.366 КК України; ОСОБА_27 за ч.2 ст.27, ч.3 ст.191; ч.2 ст.27, ч.2 ст.209, ч.2 ст.27, ч.2 ст.366; ч.3 ст.190; ч.3, ч.4 ст.358 КК України та ОСОБА_20 за ч.4 ст.190, ч.3 і ч.4 ст.358, ч.2 ст.383 КК України,

встановив :

Потерпілі ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та ОСОБА_30 звернулися до суду із клопотанням про направлення даної кримінальної справи на додаткове розслідування з підстав неповноти, упередженості, неправильності досудового слідства та істотного порушення вимог КПК, без проведення якого вважають не можливим постановлення законного рішення по справі. Потерпілі покликаються на те, що їх визнано потерпілими у даній кримінальній справі та у кримінальному провадженні №0000207 від 24.07.2014р., внесеного в ЄРДР на підставі постанови Івано-Франківського міського суду від 20.12.2013р. про повернення кримінальної справи за обвинуваченням менеджера КС «Християнська злагода» ОСОБА_31 на додаткове розслідування, яку ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 17.06.2014р. залишено без змін. Співставивши наявні докази, які розрізнено по двох зазначених справах, щодо діяльності службових осіб КС «Християнська злагода», вбачається, що службові особи КС «Християнська злагода» ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , фізична особа ОСОБА_37 привласнювали кошти вкладників цієї спілки в особливо великих розмірах з відома і з співучасті з ОСОБА_4 та іншими членами угрупування, які діяли в тісному зв`язку між собою та заздалегідь розробленим єдиним планом вчинення і приховування злочинів, мали єдині наміри на вчинення злочинів та були направлені на заволодіння коштів вкладників КС "Християнська злагода". У відповідності до вимог КПК України в редакції 1960 року, ст. 275 визначено, що розгляд справи проводиться тільки відносно обвинувачених і тільки в межах пред`явленого їм обвинувачення, ст.ст. 276, 278, 281 цього кодексу визначено, що при наявності підстави для притягнення до кримінальної відповідальності інших осіб, окремий розгляд справи щодо яких та підсудних неможливий, оскільки справи про злочини вчинені в співучасті, повинні розглядатися в одному провадженні, зобов`язує суд дану кримінальну справу повернути на додаткове розслідування.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_28 підтримала клопотання та доповнила, що вироком Галицького районного суду м.Львова від 14.06.2011р. доведено, що підсудна ОСОБА_4 за кошти вкладників спілки придбала дві земельні ділянки в с.Яблуниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, договір купівлі-продажу земельної ділянки з будинком від імені покупця підписали ОСОБА_38 , який займав посаду голови Івано-Франківського окружного суду, та ОСОБА_39 , який виступав звідником. За вказаних обставин підписання останніми договору купівлі-продажу земельної ділянки з будинком, за що Олійнику сплачено кошти в повному розмірі ОСОБА_40 та іншими особами, слід розцінювати як взятка посадовій особі судової системи держави. Ні в даній кримінальній справі , ні в справі №141-2596 не висунуто жодного обвинувачення ОСОБА_41 та ОСОБА_42 за вчинення злочинів передбачених ч.4 ст.368 КК України, не накладено арешт на майно, за яке ОСОБА_4 спільно з Ляховичами сплачено коштами вкладників кредитної спілки, не дано правову оцінку причетності ОСОБА_4 та родини ОСОБА_43 до дачі взятки посадовій особі судової системи держави. Просить повернути дану кримінальну справу для проведення додаткового розслідування.
Прокурор вважає, що на даний час підстав для задоволення клопотання про повернення кримінальної справи на додаткове розслідування не має та просить у задоволенні такого відмовити.
Потерпілі ОСОБА_44 ОСОБА_45 , ОСОБА_46 та ОСОБА_47 підтримали заявлене клопотання та просять справу повернути на додаткове розслідування.
Представник потерпілих ОСОБА_48 заперечив проти заявленого клопотання, зазначивши, що підстав для повернення кримінальної справи на додаткове розслідування не має.
Підсудні заперечили проти заявленого клопотання та просять в задоволенні такого відмовити.
Суд, заслухавши думку учасників процесу вважає, що клопотання потерпілих ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та ОСОБА_30 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 281 КПК України, повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.
Статтею 278 КПК України (1960 року) передбачено, що суд, встановивши під час судового слідства, що злочин вчинила будь-яка з осіб, не притягнутих до кримінальної відповідальності, за клопотанням прокурора, потерпілого або його представника виносить мотивовану ухвалу, а суддя - постанову, якими про вчинення цього злочину повідомляє прокурора або направляє все провадження в справі для проведення досудового слідства чи дізнання.
Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.02.2005 року №2 "Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування", повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду справи допускається лише з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства. Досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам ст. ст. 22, 64 КПК України не були досліджені або були поверхнево чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Неправильним досудове слідство визнається у разі, коли органами досудового слідства при вчиненні процесуального провадження були неправильно застосовані норми кримінально - процесуального чи кримінального закону і без усунення цих порушень справа не може бути розглянута в суді.
Клопотання про направлення справи для організації додаткового розслідування мотивоване тим, що до вчинення злочину причетні й інші особи.
З матеріалів клопотання вбачається, що постановою Івано-Франківського міського суду від 20.12.2013 р. кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_49 за ч.2,3,4 ст.190, ч.2 ст.209, ч.2 ст.366 КК України направлено прокурору для організації та проведення додаткового розслідування.
На даний час судом не допитані усі підсудні та не досліджено жоден письмовий доказ, у звязку з чим суд не може встановити, що злочин вчинила ще будь-яка інша особа. Тому підстав для направлення справи на додаткове розслідування не має.
Між тим, оцінка доказів судом, в тому числі показань підсудних, потерпілих, свідків ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази для суду не мають наперед встановленої сили.
Оцінка доказів, перевірка їх допустимості та законності може здійснюватися судом лише при прийнятті остаточного рішення у справі в нарадчій кімнаті.
Окрім цього, межі судового розгляду охоплюються своїм предметом, зокрема суд відповідно до ст. 275 КПК України розглядає кримінальну справу, виключно відносно підсудного і тільки в межах пред`явленого йому обвинувачення, доводи заявленого клопотання, в тому числі виходять за межі, що визначені ст. 275 КПК України.
Відтак, суд приходить до висновку про відсутність підстав, що визначені ст. 281 КПК України для задоволення клопотання про направлення справи на додаткове розслідування слід відмовити.
Керуючись ст.273, 281 КПК України, суд -

постановив:

В задоволенні клопотання потерпілих ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та ОСОБА_30 про направлення справи на додаткове розслідування відмовити.

Суддя:

Оригінал постанови.