Провадження 1кп-200/367/17
Справа 200/5771/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

Головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката Вісіцької

з участю:

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000277 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працюючого, має на утриманні неповнолітню дитину сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

04.09.1998 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 229-6 КК України до шести місяців позбавлення волі;

07.05.1999 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 196-1, 46-1 КК України до шести місяців позбавлення волі з відстроченням виконання вироку на шість місяців та до штрафу у розмірі 170 грн.;

08.02.2000 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 140, 43 КК України до дев`яти місяців позбавлення волі;

13.02.2001 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 194, 229-1, 42 КК України до трьох років позбавлення волі;

19.04.2004 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 309, 71 КК України до трьох років одного місяця позбавлення волі;

24.11.2010 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 185, 75 КК України до одного року шести місяців позбавлення волі зі звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком на один рік;

05.04.2011 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 186, 71 КК України до чотирьох років одного місяця позбавлення волі;

09.06.2015 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 185, 75 КК України до двох років позбавлення волі зі звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком на два роки;

14.09.2017 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, 71 КК України до чотирьох років позбавлення волі зі звільненням від відбуття покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році»,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

31.01.2017 року приблизно о 09.35 годині ОСОБА_4 , знаходячись у салоні маршрутного таксі № 118, на перехресті вул. К. Лібкнехта та вул. Шевченка біля Дніпропетровської єпархії, що на Троїцькій площі, 7 у м. Дніпро, побачивши, як потерпіла ОСОБА_6 поклала до кишені куртки свій мобільний телефон марки «Iphone 6S», реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, з корисливих мотивів, вчиняючи злочин повторно, викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон марки «Iphone 6S», імеі: НОМЕР_1 , в якому знаходилася сім картка мобільного оператора «Київстар», вартістю 17674,21 грн.

Однак ОСОБА_4 , виконавши усі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, не зміг його закінчити з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений пасажирами маршрутного таксі № 118 з викраденим майном на місці скоєння злочину.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що 31.01.2017 року вранці він їхав у маршрутному таксі № 118 у напрямку вул. Артема у м. Дніпро. У салоні маршрутного таксі поруч з ним стояла дівчина, у якої він, коли вона виходила на зупинці вул. Шевченко у м. Дніпро, викрав з кишені мобільний телефон марки «Iphone 6S». Але дівчина, виявила відсутність мобільного телефону, зупинила маршрутне таксі і повернулася до салону. Дівчина запитала про свій мобільний телефон у пасажирів. Він в цей час тримав викрадений телефон у кишені та промовчав. Однак один з чоловіків вказав на нього, як на особу, у якого її телефон, і тоді він повернув дівчині телефон. Після цього були викликані працівники поліції, які його затримали. З вартістю викраденого згоден. В скоєному щиро кається.

Окрім показань обвинуваченого, в яких він визнає свою провину повністю, провина обвинуваченого повністю підтверджується письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні, а саме:

- протоколом огляду від 31.01.2017 року, згідно якого була оглянута куртка потерпілої ОСОБА_6 ( т.1 а.с. 10-11);

- протоколом огляду від 31.01.2017 року, згідно якого був оглянутий мобільний телефон марки «Iphone 6S», який належить потерпілій ОСОБА_6 , який був виявлений та вилучений у гр. ОСОБА_4 у маршрутному таксі № 118. ( т.1 а.с. 12-13);

- копіями документів на мобільний телефон «Iphone 6S». ( т.1 а.с. 22);

- протоколом огляду від 08.02.2017 року, згідно якого була оглянута ділянка місцевості, розташована на перехресті вул. К. Лібкнехта та вул. Шевченка у м. Дніпро, біля будівлі Дніпропетровської єпархії, де потерпіла ОСОБА_7 вийшла з маршрутного таксі № 118, коли виявила відсутність мобільного телефону. ( т.1 а.с. 23-24);

- висновком судово-товарознавчої експертизи № 477 від 15.02.2017 року, згідно якого ринкова вартість мобільного телефону марки «Iphone 6S» з урахуванням зносу станом на 31.01.2017 року складала 17674,21 грн. ( т.1 а.с. 30-35);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 25.03.2017 року за участю потерпілої ОСОБА_6 , в ході якого ОСОБА_6 , знаходячись на місці скоєння злочину, у салоні маршрутного таксі № 118, розказала та показала місце у салоні маршрутного таксі, де вона стояла під час поїздки, а також показала місце ОСОБА_4 , у якого був виявлений викрадений у неї мобільний телефон. ( т.1 а.с. 53-57);

- речовими доказами мобільним телефоном «Iphone 6S» імеі: НОМЕР_1 з сім карткою мобільного оператора «Київстар», які знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 ( т.1 а.с. 70-72).

Оцінюючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що провина обвинуваченого доведена повністю, оскільки досліджені вищезазначені докази отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, вони мають значення для кримінального провадження та відповідають фактичним обставинам справи. Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 , що виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненні повторно, правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст.185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, враховуючи тяжкість скоєного, пом`якшуючі покарання обставини щире каяття у вчиненому злочині; особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, задовільно характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, і вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 повинно бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі у межах строку, визначеного санкцією статті Кримінального кодексу України, із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України відносно вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.09.2017 року, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 86 КК України, законом про амністію, особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

У зв`язку з промовою обвинуваченого ОСОБА_4 в останньому слові про звільнення його від відбуття покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», у зв`язку з тим, що він має неповнолітню дитину сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якого він не позбавлений батьківських прав, та самостійно його виховує, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_4 на підставі п «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від відбування покарання, оскільки він дійсно має на утриманні неповнолітнього сина, щодо якого не позбавлений батьківських прав, що підтверджується копією свідоцтва про народження, обвинувачується у злочині, який він вчинив до набрання зазначеним законом чинності.

У відповідності до ст. 100 КПК України, оскільки речові докази по справі є об`єктами кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність їх повернення законному володільцю.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371,374 КПК України, Законом України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, суд, -

УХВАЛИВ
Визнати винним ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком більш суворим за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.09.2017 року остаточно призначити покарання за сукупністю вироків у вигляді чотирьох років позбавлення волі з відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання за даним вироком суду.

Речові докази мобільний телефон «Iphone 6S» імеі: НОМЕР_1 з сім карткою мобільного оператора «Київстар», які знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 вважати повернутими власнику.

На вирок суду може бути подана апеляція до Дніпропетровського апеляційного суду, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Бабушкінського районного суду

м. Дніпропетровська ОСОБА_1