Справа № 523/9644/17
Провадження №1-кп/523/652/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2017 року суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , у присутності потерпілого, обвинуваченого, розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання представника потерпілого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, -

Встановив:
В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт кримінального провадження за №0000512 від 10.08.2016р. за обвинуваченням ОСОБА_6 , у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч.2 КК України.

За змістом обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 9.08.2016 року приблизно о 20:50 годині, керуючи технічно справним легковим автомобілем марки «ВАЗ 21099» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по вул. Добровольського з боку вул. Заболотного у напрямку вул. 7-а Суворовська в м. Одесі зі швидкістю біля 99-103 км/год., тим самим перевищуючи дозволену максимальну швидкість руху в населеному пункті 60 км/год., проїхавши перехрестя вул. Добровольського вул. 10 Лінія в районі будинку №76 на зелений сигнал світлофору, порушуючи Правила дорожнього руху, а саме: п.п. 1.5, 2.1.«а», 2.3.«б», 2.9.«а», 12.3, 12.4, проявивши неуважність, не врахувавши дорожньо-транспортної обстановки, своєчасно не вживши заходів щодо зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу, передньою частиною автомобілю скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка бігом перетинала проїзну частину відносно руху автомобілю зліва направо по діагоналі назустріч.

В результаті ДТП потерпілій ОСОБА_7 відповідно висновку судово-медичної експертизи №81(454) від 25.08.2016 року спричиненні тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепної мозкової травми у формі ран, саден голови, крововиливів в м`які тканини голови під м`які мозкові оболонки; закритої травми тулуба: садна тулуба, розриву печінки з крововиливом у черевну порожнину; травми кінцівок: відкритих переломів кісок лівої гомілки, синців, садна, ран верхніх та нижніх кінцівок. Від отриманих тілесних ушкоджень потерпіла загинула на місці пригоди.

По вищевказаному кримінальному провадженню потерпілою стороною 11.08.2017 року був наданий цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 моральної шкоди у розмірі 1 млн. гривень, спричиненої внаслідок скоєння обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення.

У ході судового засідання представником потерпілого ОСОБА_5 було заявлене клопотання про встановлення заборони обвинуваченому користуватися належним йому автомобілем марки «ВАЗ 21099» державний номер НОМЕР_1 шляхом переміщення транспортного засобу на штраф. майданчик, мотивуючи тим, що менш ніж через рік після скоєння ДТП, яке привело до смерті людини, ОСОБА_6 знову вчиняє правопорушення з порушенням правил дорожнього руху на тому ж самому автомобілі, який переданий йому на відповідальне зберігання, у зв`язку з чим був притягнутий до адміністративної відповідальності.

Водночас представником потерпілого було заявлене клопотання про накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_6 , а саме на житловий будинок з надвірними спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 з метою забезпечення заявленого цивільного позову.

Вислухавши думку прокурора який вважав, що ставити транспортний засіб на майданчик тимчасового утримання є не зовсім правильно, так як фактично арешт на автомобіль накладений, наразі повинно ставитися питання щодо тимчасового обмеження обвинуваченого у користуванні спеціальним правом, а саме правом керування транспортним засобом, але є ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 7.06.2017року відповідно до якої ОСОБА_6 поніс покарання у вигляді адміністративного стягнення у вигляді штрафу, двічі притягувати до відповідальності за теж саме правопорушення не передбачено, водночас не заперечуючи щодо накладення арешту на будинок, належного обвинуваченому, мотивуючи тим, що даний захід забезпечення кримінального провадження передбачений діючим Законодавством; захисника ОСОБА_4 , який заперечував проти задоволення заявленого клопотання, обґрунтовуючи тим, що адміністративна відповідальність закрита, оскільки ОСОБА_6 штраф сплачений, стосовно накладення арешту, на думку сторони захисту клопотання передчасне, підстав не має, так як сума завданої моральної шкоди остаточно не визначена та занадто велика; потерпілого, який підтримав клопотання свого представника; обвинуваченого, який приєднався до думки захисника, суд дійшов до висновку, що клопотання представника потерпілого підлягає часткову задоволенню за наступними підставами.

Положеннями ст.ст.148-152 КПК України передбачене тимчасове обмеження підозрюваного, обвинуваченого у користуванні спеціальним правом, а саме права керування транспортним засобом, що також передбачено санкцією статті 286 КК України за наявності достатніх підстав вважати, що тимчасове обмеження запобіжить подальшому вчиненню іншого правопорушення в сфері безпеки руху та експлуатації транспорту, однак в заявленому клопотанні ставиться питання щодо встановлення заборони користуватися автомобілем шляхом переміщення його на майданчик для збереження транспортних засобів, що на думку суду є не коректним, оскільки зазначений автомобіль марки «ВАЗ 21099» реєстраційний номер НОМЕР_1 переданий власнику на відповідальне зберігання відповідно до ухвали Київського районного суду м. Одеси від 14.12.2016р. після фіксування технічного стану транспортного засобу, проведення всіх необхідних експертиз до вирішення справи по суті, у зв`язку з чим на даний час потреби в застосуванні даного заходу забезпечення кримінального провадження не вбачається, вчинене ОСОБА_6 адміністративне правопорушення за ознаками ст. 124 КУпАП, на які посилається потерпіла сторона може сприйнята судом як характеризуючий матеріал на особу, але ніякого відношення до пред`явленого обвинувачення не має.

В частині накладення арешту на нерухоме майно на думку суду клопотання підлягає задоволенню, що обумовлюється необхідністю забезпечення заявленого цивільного позову.

Так, згідно положень ст.170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме та рухоме майно, майнові права інтелектуальні власності, гроші у буд якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого, або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння і перебувають у нього або інших, фізичних або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до суду має право звернутися прокурор, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

За змістом положень ст. 171 ч.4 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову повинна бути спів мірною із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Крім того, належність майна підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відповідно до якої будинок АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_6 на підставі рішення Ренійського районного суду Одеської області за №2-508/2010р. від 17.12.2010р.

Таким чином, дослідивши матеріали поданого клопотання, вислухавши доводи учасників процесу, враховуючи те, що необхідність арешту майна зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що таке майно може бути відчужене чи пошкоджене, і незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, приймаючи до уваги, що раніше не було вжито заходів до забезпечення цивільного позову, а також враховуючи, що невжиття заходів по забезпеченню позову може ускладнити або зробити неможливим виконання вироку у даній частині, суд вважає за необхідне задовольнити заяву представника потерпілого, а саме накласти арешт на майно обвинуваченого в рамках вищезазначеного кримінального провадження, який несе за законом матеріальну відповідальність.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131-132, 170-173, 392 КПК України,-

Постановив:

Клопотання представника потерпілого задовольнити частково.

В задоволенні клопотання в частині встановлення заборони користуватися автомобілем марки «ВАЗ 21099» реєстраційний номер НОМЕР_1 шляхом переміщення його на майданчик для збереження транспортних засобів відмовити, в іншій частині задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме житловий будинок з надвірними спорудами, що належать обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ідентифікаційний код фізичної особи НОМЕР_2 ), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 28295585), де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось.

Заборонити ОСОБА_6 та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження вищевказаного об`єкту нерухомого майна.

Копію ухвали про накладення арешту на майно для виконання направити до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Черняховського, буд.6.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст. 392 КПК України.

Ухвала набрала чинності 25.09.2017 року. Оригінал ухвали зберігається в матеріалах кримінального провадження за № 523/9644/17.

Головуючий суддя: ОСОБА_1