Провадження по справі № 1-кс/522/2991/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2018 року місто Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника заявника Піаносі Массімо ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні клопотання Піаносі Массімо про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси із клопотанням в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту з майна.

В обґрунтування своїх вимог заявник вказує на той факт, що відповідно до ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 09.11.2017р. задоволено клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 про накладення арешту на об`єкти нерухомого майна, у тому числі за адресою: АДРЕСА_1 .

Як зазначив ОСОБА_4 , він є власником квартири АДРЕСА_2 загальною площею 234,8 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу від 14.06.2010 року, номер у реєстрі 750. Також, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 07.06.2010 р. посвідчено договір купівлі-продажу квартири

АДРЕСА_3 здійснено поділ належних йому двох квартир на три самостійні. При цьому загальна площа належних йому квартир до поділу складала 483,6 кв.м., після поділу - 477,2 кв.м. Таким чином, ніяких будівельних робіт, надбудов, прибудов, або будь-яких інших дій, які б вплинули на стан будівлі в цілому, ОСОБА_4 не здійснювались.

В обґрунтування клопотання про скасування арешту представник ОСОБА_4 послалася на п.3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Держбуду України від 24.05.2001 N 127, згідно якої не належать до самочинного будівництва: для квартир багатоквартирних житлових будинків, гуртожитків:

- перепланування, пов`язані зі збільшенням житлової або підсобної площі за рахунок демонтажу перегородок без порушення капітальних несучих стін, несучих конструкцій, опор, балок за рахунок площ коридорів та допоміжних приміщень;

- влаштування чи закриття дверних (віконних) прорізів у внутрішніх некапітальних стінах;

-влаштування перегородок в підсобних приміщеннях;

- демонтування або влаштування шаф, антресолей, комор;

- демонтування камінів, грубок, печей (без перекривання вентиляційних шахт, димоходів);

- зменшення площ за рахунок утеплення, оздоблення стін;

- перестановка інженерного та сантехнічного обладнання в межах призначених приміщень.

Реєстрація права власності на квартири, утворені шляхом поділу, була проведена відповідно до п.54 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25 грудня 2015 року, згідно якого державна реєстрація права власності на нерухоме майно, утворене шляхом поділу майна, у тому числі в результаті виділення окремого об`єкта нерухомого майна із складу нерухомого майна, що складається з двох або більше об`єктів, або об`єднання майна, проводиться за умови наявності технічної можливості такого поділу або об`єднання нерухомого майна та можливості використання такого майна як самостійного об`єкта цивільних правовідносин.

В подальшому квартира АДРЕСА_4 була ОСОБА_4 відчужена на підставі нотаріально посвідченої угоди, та її власником на даний період часу є ОСОБА_6 .
З урахуванням вищевикладеного, як зазначає ОСОБА_4 , він не має відношення до правопорушення, вчиненого громадянином ОСОБА_6 , оскільки квартира АДРЕСА_4 - це індивідуально визначене самостійне майно.

Таким чином, арешт на квартиру АДРЕСА_4 , накладено необгрунтовано.

Крім того, на момент розгляду клопотання ОСОБА_4 не є ані підозрюваним, а ні обвинувачуваним у кримінальному провадженні №0006026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

В судовому засіданні представник ОСОБА_7 підтримала клопотання в повному обсязі.
Прокурор, слідчий до судового засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили

Розглянувши клопотання, заслухавши думку представника заявника, вважаю вимоги ОСОБА_4 підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.
Відповідно до приписів ч.3 ст.170 КПК України, підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.
Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
Частиною 4 ст.170 КПК України визначено, що вартість майна, яке належить арештувати, крім випадків арешту майна для забезпечення конфіскації, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана або могла бути отримана юридичною особою.
У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Згідно із ч.ч.6, 7 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.
Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.
З огляду на приписи п.18 ч.1 ст.3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).
Статтею 174 КПК України передбачено право підозрюваних, обвинувачений, їх захисника, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, заявити клопотання про скасування арешту повністю або частково.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Вивченням матеріалів клопотання ОСОБА_4 встановлено, що Приморським ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0006026 від 27.07.2017р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 27.09.2017р. до Приморського ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області надійшли матеріали з Департаменту архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, згідно яких на об`єкт нерухомості, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 самовільно виконані будівельні роботи.

Оглядом місця події встановлено, що на трьохповерховому будинку за адресою АДРЕСА_5 проведено роботи з надбудови четвертого поверху та мансардного приміщення.
Відповідно наданої інформації ДАБІ в Одеській області реконструкцію проведено громадянином ОСОБА_6 ( АДРЕСА_6 , ПНПП № НОМЕР_1 від 18 травня 2015 року, орган , що видав 5101, номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), а саме власником кв. АДРЕСА_4 , на підставі договору купівлі-продажу №297, від 28.04.2016 та отримано декларацію про початок будівельних робіт з реконструкції кв. АДРЕСА_7 без зміни геометричних розмірів фундаменту у плані від 05.04.2017 за № ОД 02 та декларацію про готовність об`єкта до експлуатації від 07.06.2017 року за № ОД 87 видані ДАБК ОМР.

10.08.2017р. управлінням ДАБК ОМР Наказом № 01/13/297скасовано вищевказану декларацію про початок будівельних робіт № ОД02 від 05.04.2017 та Наказом № 01-13/298 ДАБ скасовано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації від 07.06.2017.

Так, ДАБІ Одеської області встановлено, що замовником будівництва ОСОБА_6 самовільно виконані будівельні роботи за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушено ст. 34 та ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та експлуатація закінченого будівництвом об`єкту без прийняття в експлуатацію, чим порушено ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» також замовником будівництва не було забезпечено належним чином здійснення авторського нагляду та технічного нагляду, чим порушено ст. 11 Закону України «Про архітектурну діяльність», постанову Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 №903 «Про авторський та технічний нагляд під час будівництва об`єкта архітектури», ДБН А.3.1-5-2009 «Організація будівельного виробництва».

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 09.11.2017р. задоволено клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 про накладення арешту на об`єкти нерухомого майна, у тому числі за адресою : АДРЕСА_1 .

Арешт було накладено обґрунтовано, однак, на цей час правові підстави для арешту вказаного майна відпали.

Так, відомості зазначені у витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №0006026 від 27.07.2017р. не містять обставини щодо квартири АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_4 .

Крім того, органом досудового розслідування не доведено про наявність сукупності підстав вважати, що майно, яке належить ОСОБА_7 , а саме квартира АДРЕСА_4 , є доказом злочину у кримінальному провадженні №0006026 від 27.07.2017р.

Крім того, зважаючи на той факт, що ухвала Приморським районним судом м. Одеси винесена ще 09.11.2017р. орган досудового розслідування мав можливість провести усі необхідні слідчі та процесуальні дії в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0006026 від 27.07.2017р., за ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України щодо арештованого майна, яке належить ОСОБА_4 .

Тому суд вважає, що при зазначених обставинах, арешт накладений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09.11.2017р. на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , не є належним об`єктом заходів забезпечення кримінального провадження.

З огляду на приписи п.18 ч.1 ст.3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).

З огляду на викладене суд приймає клопотання ОСОБА_4 до розгляду та приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню з наведених підстав.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст.170, 173, 174, 309, 369 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 09.11.2017р. на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_4 , з підстав, вказаних в мотивувальній частині ухвали суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Приморського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1
13.02.2018