Номер провадження: 11-кп/785/828/17
Номер справи місцевого суду: 523/8418/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 16.12.2016 року відносно:
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Головачівка Джамбульського району Джамбульської області Республіки Казахстан, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 11.09.2012 року Овідіопольським райсудом Одеської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, з іспитовим строком на три роки,

- обвинуваченогоу вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190КК України,

встановив:
Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України з призначенням покарання:
- за ч. 1 ст. 125 КК України 100 (сто) годин громадських робіт;
- за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України 2 (два) роки позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 185 КК України 4 (чотири) роки і 6 (шість) місяців позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 190 КК України 2 (два) роки і 6 (шість) місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено покарання у виді 4 (чотирьох) років і 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 11.09.2012 року і остаточно призначено п`ять років позбавлення волі.
На підставі ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 у строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні з 02.02.2016 року до 16.12.2016 року з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід, - тримання під вартою, залишено без змін. Строк відбування покарання відрахований з 02.02.2016 року.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Оскаржуваним вироком суду 1-ої інстанції, ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочинів за наступних обставин.
06.03.2015 року, в період часу з 14 год. 09 хв. до 14 год. 18 хв., перебуваючи в торгівельній залі магазину «Сільпо», розташованого на вул. Героїв Сталінграду, 98-Б в м. Одесі, з метою таємного викрадення чужого майна, сховав під одягом свиняче м`ясо (биток) вагою 1560 гр. вартістю 138,04 грн., та м`ясний фарш вагою 926 гр. вартістю 50,92 грн., а всього, належних ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» продуктів харчування, загальною вартістю 188,96 грн., які безоплатно виніс із магазину, але розпорядитися ними не зумів, оскільки був затриманий з викраденим майном при виході начальником охорони ОСОБА_10
23.03.2015 року, в період часу з 13 год. 29 хв. до 13 год. 34 хв., перебуваючи в торгівельній залі супермаркету «Таврія Плюс», розташованого на вул. Затонського, 32 в м. Одесі, з метою таємного викрадення чужого майна сховав під одягом належне ПП «ТАВРІЯ ПЛЮС» свиняче м`ясо вагою 2155 гр. вартістю 176,71 грн., яке безоплатно виніс із супермаркету, після чого розпорядився ним на власний розсуд.
05.05.2015 року, в період часу з 17 год. 52 хв. до 18 год. 00 хв., перебуваючи в торгівельній залі супермаркету «Таврія В», розташованого на проспекті Добровольського, 123 в м. Одесі, з метою таємного викрадення чужого майна, сховав під одягом 10 курячих голеній вагою 1200 гр. вартістю 38,38 грн. та 2 рибини копченої скумбрії, вагою 772 гр. вартістю 92,54 грн., а всього належних ПП «ТАВРІЯ ПЛЮС» продуктів харчування на суму 130,92 грн., які безоплатно виніс із супермаркету і розпорядився ними на власний розсуд.
17.03.2015 року, близько 20 год., перебуваючи в приміщенні бару «Еспаньйола», розташованого на Десантному бульварі, 8 в м. Одесі, зловживаючи довірою знайомого йому ОСОБА_11 , повідомив останньому неправдиві відомості про можливість відшукання та повернення раніше викрадених у нього невстановленими особами мобільних телефонів і комп`ютерного планшету за винагороду у розмірі 100 доларів США, що становили згідно офіційного курсу НБУ 2225 грн. При цьому ОСОБА_8 не мав реальної можливості виконати взяте на себе зобов`язання, але мав бажання привласнити гроші потерпілого. ОСОБА_11 , будучи впевненим, що ОСОБА_8 поверне йому викрадене майно, передав йому 100 доларів США, але ОСОБА_8 викрадене майно ОСОБА_11 не повернув, а передані йому гроші витратив на власні потреби.
01.04.2015 року, близько 17 год. ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні загальної кухні, на п`ятому поверсі будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті тривалих неприязних стосунків з колишньої дружиною ОСОБА_12 , під час обопільної сварки, маючи умисел на спричинення шкоди її здоров`ю, наніс їй три удари кулаком по лівому плечовому суглобу, лівому плечу та лівому передпліччю, після чого, схопивши праву руку потерпілої в районі нижньої третини передпліччя, почав її стискати, чим спричинив ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді синців в області лівого плечового суглобу, лівого плеча, правого та лівого передпліч, які, як у сукупності, так і окремо, мали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше шести днів, і за цим критерієм відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
23.05.2015 року о 21 год. 30 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи в кімнаті АДРЕСА_3 , на ґрунті тривалих неприязних стосунків з ОСОБА_12 , під час конфлікту, що виник раптово, маючи умисел на спричинення шкоди її здоров`ю, почав стискати своїми руками передпліччя та плечі потерпілої, після чого наніс їй декілька ударів кулаком в область лівого плеча, а скляною пляшкою з-під пива - один удар по правій кисті потерпілої, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді: синців тулубу; шести синців лівого плеча; двох синців правого передпліччя; гематоми м`яких тканин правої кисті, які, як у сукупності, так і окремо, мали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше шести днів, і за цим критерієм відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
В апеляційній скарзі обвинувачений, не оскаржуючи доведеність своєї вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів та правильності кваліфікації його дій, вважає що вирок суду є надто суворим, тому просить пом`якшити призначене покарання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу і просив її задовольнити, захисника, яка підтримала апеляційну скаргу обвинуваченого, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновків про таке.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Мотивуючі доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочинів, що йому інкримінуються, суд першої інстанції у вироку послався на наступні докази.

По епізодам викрадення майна з магазинів «Сільпо», «Таврія Плюс» та «Таврія В»:
- показання обвинуваченого у судовому засіданні, який пояснив, що маючи матеріальні труднощі, він тричі вчинив крадіжки продуктів харчування з магазинів, відповідно до епізодів обвинувачення, виносячи приховані пакунки з продуктами в кишені, мінуючи каси. В першому із випадків, при виході з магазину «Сільпо» його затримала охорона, а в інших випадках він приносив викрадені продукти додому;
- показання свідка ОСОБА_10 , який суду показав, що працює начальником охорони магазину «Сільпо» на вул. Героїв Сталінграду, 98-Б в м. Одесі і відслідковував через камери відео спостереження ОСОБА_8 , як особу, яка на протязі останніх півроку здійснювала неодноразові викрадення вагового товару. В одному із випадків, напередодні 8.03.2015 року він, разом з іншими охоронцями, особисто затримав ОСОБА_8 після виходу з торгівельної зали і виявив у нього неоплачені пакунки із м`ясом. Після цього на місце події було викликано міліцію;
- довідки про перелік та вартість викраденого майна з магазинів ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» від 06.03.2015 року на суму 188,96 грн.; ПП «ТАВРІЯ ПЛЮС» від 23.03.2015 року на суму 176,71 грн., від 07.05.2015 року на суму 130,92 грн.;
- зміст відеозаписів, з яких встановлено, що ОСОБА_8 , в кожному випадку, приховував пакети з ваговим товаром в куртку, після чого залишав торгівельні зали без оплати товару на касі, а 06.03.2015 року, після виходу із зали магазину «Сільпо», ОСОБА_8 затримує свідок ОСОБА_10 , після чого обвинувачений повертається в супроводі охоронців до приміщення магазину.
По епізоду заволодіння грошима ОСОБА_11 :
- показання обвинуваченого, який підтвердив, що знає неконкретизовану ним людину, яка має вплив на осіб, що вчиняють грабежі в районі їх проживання із потерпілим ОСОБА_11 , тому з метою сприяння йому в поверненні викраденого майна, отримав від ОСОБА_11 , в якості подяки 100 доларів США, які фактично витратив на купівлю ліків, продуктів харчування, а частину віддав колишній дружині. Обвинувачений визнав, що до теперішнього часу, викрадене у потерпілого майно не було повернуто, а гроші повернути він не мав можливості;
- показання потерпілого ОСОБА_11 , який суду пояснив, що на початку 2015 року невідомі особи викрали у нього рюкзак з коштовним майном. Через деякий час він, перебуваючи з ОСОБА_8 в барі «Еспаньйола», розповів йому про це. ОСОБА_8 повідомив йому, що зможе допомогти з поверненням викраденого майна, на що потерпілий добровільно передав йому, в якості винагороди, 100 доларів США. Протягом наступних тижнів він неодноразово безрезультатно телефонував ОСОБА_8 з приводу виконання обіцяного або повернення грошей, після чого вимушений був звернутися в міліцію. На теперішній час ОСОБА_8 повернув йому лише гроші.
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.04.2015 року, з якого випливає, що ОСОБА_11 просить орган внутрішніх справ прийняти заходи до чоловіка на ім`я ОСОБА_13 , який 17.03.2015 року, під приводом повернення раніше викрадених планшету та двох мобільних телефонів, заволодів його грошима в сумі 2400 грн.
- письмову заяву про зізнання ОСОБА_8 від 15.042015 року, у якій він добровільно повідомляє керівнику органу внутрішніх справ, що 17.03.2015 року від знайомого на ім`я ОСОБА_14 дізнався про пограбування останнього. Перебуваючи біля бару, він повідомив потерпілого, що для повернення цих речей йому необхідно передати 100 доларів США, що останній і виконав. Він пообіцяв потерпілому зателефонувати через декілька днів, але викрадені речі не відшукав, а гроші витратив;
- висновок службового розслідування від 11.08.2015 року, з якого випливає, що будь-яких неправомірних дій з боку співробітників Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України ГУМВС України в Одеській області під час проведення досудового розслідування стосовно ОСОБА_8 не встановлено;
Суд першої інстанції критично поставився до показань ОСОБА_8 і розцінив їх як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення, спрямованого на ухилення від відповідальності за вчинений злочин, виходячи з того, що ОСОБА_8 , будучи особою з низьким рівнем соціальних зв`язків, об`єктивно не мав будь-яких можливостей для розшуку викраденого у ОСОБА_11 майна, а посилався на вигадану особу і недобросовісно використав довірчі стосунки з потерпілим, після чого одразу ж розпорядився переданими грошима і припинив контактувати з потерпілим, а гроші, яким він заволодів шляхом обману, вимушений був віддати через значний проміжок часу лише під загрозою судового переслідування.
По епізодам умисних легких тілесних ушкоджень, спричинених ОСОБА_12 :
- показання потерпілої ОСОБА_12 , яка суду пояснила, що протягом тривалого часу потерпає від численних конфліктів та побоїв з боку колишнього чоловіка, з яким вона розірвала шлюб три роки тому. 01.04.2015 року на кухні в будинку за місцем їх проживання, ОСОБА_8 під час чергового словесного конфлікту став наносити їй удари кулаками в праве та ліве передпліччя, після чого став з силою стискати руками верхню частину її тулубу, нібито душити. Ці дії він припини у зв`язку з прибуттям до гуртожитку співробітників міліції.
23.05.2015 року в кімнаті №37 того ж будинку між нею та ОСОБА_8 виник конфлікт з приводу подальшого місця проживання обвинуваченого, під час якого той став наносити їй удари кулаками по плечам та рукам, після чого вдарив її скляною пляшкою з під пива по правій кисті.
Кожного разу вона зверталася до правоохоронців й травмпунктів, де їй надавалася первинна медична допомога та фіксувалися отримані тілесні ушкодження.
Вона категорично заперечує будь-які власні провокаційні дії, а також самостійне спричинення тілесних ушкоджень шляхом самокалічення;
- показання свідка ОСОБА_15 , яка суду показала, що не була безпосереднім очевидцем спричинення її матері 1 квітня та 23 травня 2015 року тілесних ушкоджень, але бачила видимі на її руках та тулубі синці та припухлості, які зі слів матері, були спричиненні внаслідок її побиття обвинуваченим;
- показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які суду пояснили, що, будучи сусідами та обслуговуючим персоналом будинку за місцем проживання колишнього подружжя ОСОБА_21 , вони знають про численні конфлікти, які виникали між ними, що супроводжувалися викликом працівників міліції. Окремі з цих свідків вважали ініціатором конфліктів обвинуваченого, якого характеризують як дуже емоційну, запальну особу;
- протоколи прийняття заяв про вчинене кримінальне правопорушення від 02.04.2015 року та 23.05.2015 року, зі змісту яких випливає, що в обох випадках ОСОБА_12 повідомляла орган внутрішніх справ про її побиття колишнім чоловіком. В другому випадку потерпіла добровільно надала слідчому 4 фотознімки, дослідження яких в суді була встановлена наявність видимих синців на лівій та правій руках потерпілої, а також припухлість м`яких тканин правої кисті руки;
- висновки судово-медичних експертиз від 10 квітня 2015 року №700 та від 14 травня 2015 року №1030, відповідно до яких, у ОСОБА_12 виявлено по одному синцю в області лівого плечового суглобу, лівого плеча, правого та лівого передпліч, які як у сукупності, так і окремо, мали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше шести днів, і за цим критерієм віднесені до категорії легких тілесних ушкоджень. Зазначені ушкодження могли бути спричинені 1 квітня 2015 року в результаті нанесення ударів кистями рук, зжатими в кулаки, що відповідає механізму, на який вказувала ОСОБА_12 в ході слідчого експерименту 8 травня 2015 року. З урахуванням характеру, множинності та різної локалізації всіх ушкоджень можливо виключити можливість їх отримання внаслідок падіння. За кількістю ушкоджень можливо судити, що дія травмуючої сили на тіло ОСОБА_12 була не менше чотирьох разів. З урахуванням морфологічних ознак усіх ушкоджень неможливо виключити, що ці ушкодження могли виникнути в єдиний період часу;
- висновок судово-медичної експертизи від 26 червня 2015 року №1230, відповідно до якого у ОСОБА_12 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців тулубу, шість синців лівого плеча, що утворилися не виключено від нанесення ударів руками, два синця правого передпліччя, що утворилися в наслідок вдавлення пальцями, та гематоми м`яких тканин правої кисті, що утворилася від удару скляною пляшкою, які як у сукупності, так і окремо, мали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше шести днів, і за цим критерієм віднесені до категорії легких тілесних ушкоджень. Виходячи із морфологічних ознак ці ушкодження могли бути спричинені 23 травня 2015 року. Виключається їх отримання в результаті падіння. За кількістю ушкоджень можливо судити, що дія травмуючої сили на тіло ОСОБА_12 була не менше дев`яти разів.
- інформаційні дані органу внутрішніх справ, з яких випливає, що стосовно ОСОБА_8 , протягом 2012-2015 років, надходило 12 звернень громадян з приводу його причетності до сімейних сварок чи спричинення іншим особам тілесних ушкоджень.
Суд першої інстанції критично поставився до показань ОСОБА_8 , у яких він заперечує свою вину з цими епізодами обвинувачення і розцінив їх як спосіб захисту, спрямованого на уникнення відповідальності за вчинене, оскільки ОСОБА_8 , будучи особою, що негативно характеризується за місцем свого проживання та в силу особливостей власного характеру допускав випадки застосування насильства до колишньої дружини, результатом яких стало отримання останньою двічі легких тілесних ушкоджень, що об`єктивно доведено, як висновками судово-медичного експерта, так і показаннями ОСОБА_12 .
За таких обставин, колегія суддів вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані судом першої інстанції: за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно; за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно; за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно;за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції зазначив, що враховує судимість обвинуваченого, негативну характеристику за місцем проживання, вчинення злочинів під час іспитового строку, продовження злочинної діяльності після затримання з викраденим майном 06.03.2015 року.
Суд першої інстанції обґрунтовано не визнав з`явлення ОСОБА_8 із зізнанням та відшкодування заподіяної ОСОБА_11 шкоди, обставинами, що пом`якшують покарання, оскільки обвинувачений лише частково визнав свою вину, а повернення грошей потерпілому відбулося не внаслідок добровільних дій ОСОБА_8 , а з метою отримання від останнього клопотання про відмову від обвинувачення.
Суд першої інстанції врахував також наявність хронічного захворювання у обвинуваченого, а також надання ним допомоги матері, - ОСОБА_22 , 1929 р.н., яка має статус ветерана учасника війни.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинувач6еного, суд першої інстанції не встановив.
Враховуючи судимість ОСОБА_8 у 2012 році за ч. 2 ст. 186 КК України, а також положення ч. 3 ст. 78 КК України і роз`яснення п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» в частині неприпустимості повторного звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо цією особою було вчинено новий злочин під час іспитового строку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування до обвинуваченого положень ст.ст. 69, 75 та 76 КК України.
Доводи обвинуваченого, наведені у апеляційній скарзі, про призначення йому надто суворого покарання, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судом першої інстанції йому призначено покарання за сукупністю злочинів та сукупністю вироків.
Окрім того, приписами ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. від 24.12.2015 року) передбачено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Прикінцевими положеннями закону передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування (24.12.2015 року) та застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом, набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.
Закон застосовується за клопотанням засудженої особи, членів її сім`ї або захисника, суду, що виніс зазначений обвинувальний вирок, протягом двох тижнів з дня отримання відповідного клопотання судом або за власною ініціативою суду.
Відповідно до припису ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
З матеріалів кримінального провадження видно, що ОСОБА_8 знаходиться у режимі попереднього ув`язнення з 02.02.2016 року по теперішній час, а суд першої інстанції зарахував йому строк попереднього ув`язнення по день ухвалення вироку, що є порушенням приписів ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення».
При цьому, законом України №2046-VІІІ від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», який набрав законної сили 21.06.2017 року, частину п`яту статті 72 КК України викладено в такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє увезення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».

Отже, зазначений закон погіршує становище обвинуваченого у порівнянні з попередньою редакцією ч. 5 ст. 72 КК України (Закон № 838-VIII від 26.11.2015 року).
Разом з тим, відповідно до положень ч. 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Окрім того, при розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, в п. 47 рішення у справі "Дія - 97 проти України" констатовано, що процесуальні правила призначені для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, а також, що учасники судового провадження повинні мати право розраховувати на те, що ці правила застосовуватимуться. Цей принцип застосовується до усіх - не лише до сторін провадження, але й до національних судів (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справах «Каньєте де Хоньї проти Іспанії» (), заява № 55782/00, п. 36, ECHR 2002-VIII; «Гору проти Греції» (№ 3) (Gorou v. Greece (no. 3)), заява № 21845/03, п. 27, від 22 червня 2006 року; «Михолапа проти Латвії» (Miholapa v. Latvia), зава № 61655/00, п. 24, від 31 травня 2007 року, та «Андрєєва проти Латвії» (Andrejeva v. Latvia) [ВП], заява № 55707/00, п. 99, ECHR 2009-...).
Таким чином, враховуючи необхідність застосування принципу юридичної визначенності, апеляційний суд вважає, що строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 має бути зарахований у строк відбування покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції закону № 838-VIII від 26.11.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 02.02.2016 року по 11.10.2017 року, включно.
Відповідно до припису п. 2 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.
Отже, колегія суддів вважає, що підстав для зміни вироку в частині призначення покарання обвинуваченому немає, але вирок підлягає зміни в частині зарахування строку попереднього ув`язнення з підстав, наведених у мотивувальній частині ухвали.
Керуючись ст.ст. 370, 404, 405, 407, 409, 413, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд -
ухвалив:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 16.12.2016 року відносно ОСОБА_8 , - змінити.
Абзац четвертий резолютивної частини вироку викласти в наступній редакції:
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року) зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 02.02.2016 року по день набрання вироком законної сили, а саме по 11.10.2017 року з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, у той же строк з дня отримання її копії.
Судді Апеляційного суду Одеської області:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3