Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
279/2306/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.03.2018 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

та сторін кримінального провадження : прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Коростені кримінальне провадження № 0000937 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростень Житомирської області, громадянина України, одруженого, на утриманні має неповнолітнього сина, з середньою освітою, працюючого водієм на СП «Щорсівський гранітний кар`єр», фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

у вчиненні злочину, передбаченого ст.122 ч.1 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 27.05.2017 року близько 22 години 30 хвилин перебуваючи поблизу будинку №68 по вул.Грушевського в м.Коростені на грунті раптово виниклих непрязних відносин наніс один удар рукою в обличчя ОСОБА_4 , від якого останній впав на землю, після чого наніс декілька ударів ногами по різним частинам тіла, чим заподіяв тілесне ушкодження у вигляді уламкового перелому променевої кістки в нижній 1/3 з допустимим зміщенням, перелому шилоподібного відростку ліктьової кістки, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров"я. В ході зазначених дій потерпілому також були спричинені тілесні ушкодження у виді садна в середній частині лівої брови по контуру, синця в ділянці обох повік лівого ока, садна в проекці правого плечового суглобу, 3 саден в проекції правого ліктьового суглобу, які відносяться до категорії легкого ступеня тяжкості.
Дії ОСОБА_5 , які виразились у заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров"я ОСОБА_4 , кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України.
За результатами проведення судового розгляду судом встановлено, що ОСОБА_5 , 27.05.2017 року близько 22 години 30 хвилин перебуваючи поблизу будинку №68 по вул.Грушевського в м.Коростені Житомирської області на грунті раптово виниклих непрязних відносин завдав побоїв ОСОБА_4 , спричинивши останньому фізичний біль.
Діями, які виразились в умисному завданні удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ст.126 ч.1 КК України.
Такі встановлені судом обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.
Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України не визнав, при цьому показав, що 27.05.2017 року близько 23 години йому зателефонував потерпілий, який вимагав повернути борг. Оскільки потерпілий перебував в стані алкогольного сп`яніння він відмовив йому, зазначивши, що це питання треба вирішувати в адекватному стані. Потім йому зателефонувала дружина, яка повідомила, що ОСОБА_7 стукає у вікна, чим налякав її та дитину. В цей час він вже повертався з роботи. У дворі будинку побачив потерпілого та свою дружину, яка плакала. Він дав ОСОБА_7 ляпаса. Той у відповідь намагався нанести йому удари, від яких він ухилився і внаслідок чого між ними сталася бійка. В ході бійки він наносив потерпілому удари кулаками в обличчя, а коли той впав, то наніс десь три удари ногами по тулубу. В цей момент потерпілий зазначив, що все зрозумів, тому він припинив його бити. Після цього ОСОБА_7 пішов до свого автомобіля. Просив виправдати його за пред`явленим обвинуваченням.

Потерпілий ОСОБА_4 показав, що на тиждень позичив ОСОБА_8 кошти, які останній в обумовлений строк не повернув. Він неодноразово намагався вирішити питання щодо повернення коштів, однак отримав інформацію, що ОСОБА_8 поїхав в Росію. 27.05.2017 року він святкував день міста в компанії своїх товаришів і хтось з них повідомив, що ОСОБА_8 знаходиться в місті. Він зателефонував ОСОБА_8 з приводу повернення коштів, той сказав, що можна під`їхати до нього. Він разом зі своєю дружиною на автомобілі «таксі» під`їхали до будинку. Дружина залишилась біля магазину «риболовля, охота». До квартири він не пішов, оскільки на вхідних дверях під`їзду кодовий замок, а постукав спочатку у вікно кімнати, а потім у вікно кухні. Дружина ОСОБА_8 відчинила вікно кухні та повідомила, що її чоловік ще не прийшов з роботи. Після цього вона вийшла на вулицю, казала про те, що їй відомо про борг, який обіцяла повернути після отримання зарплати. В цей час підійшов якійсь чоловік, наніс йому удар в обличчя. Він впав на землю і побачив, що ОСОБА_8 наносить йому удари ногами. Після чергового удару відчув різкий біль. Після цього він поїхав до лікарні, оскільки у нього була зламана рука.

Свідок ОСОБА_9 показала, що їй відомо про те, що ОСОБА_8 був винен кошти ОСОБА_7 . На деякий час ОСОБА_8 зник з міста, а потім надійшла інформація про те, що ОСОБА_8 в місті. В той день відзначали день міста. Вона разом з ОСОБА_7 на автомобілі "таксі" поїхали до ОСОБА_8 . Попередньо ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_8 і той повідомив, що повертається з роботи. Вона залишилась чекати ОСОБА_7 біля магазину " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", а через короткий проміжок часу почула шум. Коли забігла у двір побачила, що троє осіб бьють ОСОБА_7 , в тому числі ОСОБА_8 , який при ній наносив ОСОБА_7 , який лежав на землі, удари ногами. При її появі двоє осіб відразу втекли, після них також і ОСОБА_8 пішов до свого під"їзду.

Письмовими доказами, які підтверджують винність обвинуваченого є: витяг з ЄРДР зі змісту якого слідує, що відомості про вчинення злочину було внесено на підставі заяви потерпілого ОСОБА_4 31.05.2017 року; протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, який зареєстровано 30.05.2017 року в журналі заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення за № 4045 зі змісту якого слідує, що 27.05.2017 року близько 22 години 30 хвилин по вул.Грушевського, 68 в м.Коростені йому були нанесені тілесні ушкодження чоловіком на ім`я ОСОБА_10 .

Пред"явлене органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачення за ст.122 ч.1 КК України в досліджених судом доказах підтвердження не знайшло.
Так, прокурором на підтвердження вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ст.122 ч.1 КК України подано акт судово-медичного дослідження №120 від 31.05.2017 року про виявлення у потерпілого ОСОБА_4 тілесних ушкоджень у вигляді садна в середній частині лівої брови по контуру, синця в ділянці обох повік лівого ока, садна в проекції правого плечевого суглобу, 3 саден в проекції правого ліктьового суглобу, уламкового перелому променевої кістки в нижній 1/3 з допустимим зміщенням, перелому шилоподібного відростку ліктьової кістки, яким встановлено тяжкість зазначених тілесних ушкоджень, які утворились від дії тупого твердого предмета, можливо в термін і при обставинах викладеним в постанові і обстежуваним.

При дослідженні вищевказаного акту СМЕ захисник звернув увагу на те, що обстеження потерпілого проводилось за відношенням заступника начальника Коростенського ВП, а не за постановою слідчого, при цьому експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, на запитання головуючого чи бажають учасники судового провадження доповнити судовий розгляд і чим саме, прокурор зазначив, що не бажає, при цьому вказав про наявність в матеріалах, які ним суду не подавались, відношення заступника Коростенського ВП Балашкевича, та про відсутність постанови про призначення у даному кримінальному провадженні судово-медичної експертизи .

В судових дебатах захисник вказав про необхідність виправдання ОСОБА_5 , так як акт судово медичного експерта не є доказом, оскільки даний документ не являється висновком, а також, що обстеження потерпілого проводилось за відношенням заступника начальника Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_11 , який не є процесуальною особою в даному кримінальному провадженні, постанова про призначення судово-медичної експертизи в справі відсутня.
Статтею 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Відповідно до ст.92 КПК України обов"язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього кодексу, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілих. Згідно ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових)дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а у сукупності зібраних доказів - з точки достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Частиною 2 ст.242 КПК України передбачено, що слідчий або прокурор зобов"язаний звернутись до експерта для проведення експертизи щодо встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень.
Судово-медична експертиза проводиться згідно з постановою слідчого або прокурора ( ч.3 ст.110 КПК України).

Отже, враховуючи вищенаведене, кваліфікація дій ОСОБА_5 ґрунтується лише на даних акту СМЕ про отримання потерпілим ОСОБА_4 ушкоджень, їх тяжкість висновком експерта на час розгляду кримінального провадження не встановлена, клопотання в порядку ст.332 КПК України про проведення експертизи за ухвалою суду заявлено не було, що не дає можливості суду пересвідчитись про наявність в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КК України, оскільки саме тяжкість ушкодження є обов`язковою ознакою складу зазначеного кримінального правопорушення.
За відсутності клопотання суд має право доручити проведення експертизи лише у випадках, передбачених ч.2 ст.332 КПК України.
При цьому достовірних даних, що саме ОСОБА_5 завдав зазначені в акті тілесні ушкодження в кримінальному провадженні не має, оскільки як потерпілий, так і свідок, які давали свої показання під присягою, зазначили, що фізичне насильство відносно ОСОБА_4 вчиняли ще інші особи, інформація про яких в матеріалах кримінального провадження відсутня.
Разом з тим, в судовому засіданні обвинувачений не заперечив факт нанесення ним ударів потерпілому. Показання потерпілого та свідка також підтверджують вчинення фізичного насильства ОСОБА_5 , отже зазначені дії останнього охоплюється диспозицією ч.1 ст.126 КК України,
Злочин, передбачений ст.122 ч.1 КК України та злочин, передбачений ст.126 ч.1 КК України відносяться до злочинів проти життя та здоров`я особи. Отже, об`єкт в зазначеній категорії злочинів той же, однак вони відрізняються наслідками, які були спричинені неправомірними діями суб`єкта злочину : заподіянням фізичного болю та середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Останнє повинно бути доведено висновком експертизи, який суду подано не було.
Факт протиправного застосування фізичного насильства ОСОБА_5 відносно потерпілого знайшов своє підтвердження, однак не знайшли підтвердження наслідки діяння, тому з врахуванням вищенаведеного є підстави для перекваліфікації дій ОСОБА_5 зі ч.1 ст.122 КК України на ч.1 ст.126 КК України.
Зміна кваліфікації судом не порушує право обвинуваченого на захист, оскільки в зазначених вище складах злочину об`єкт злочинного посягання той же, тому доведеності підлягають одні і тіж обставини. Факт діяння знайшов підтвердження, участь у цьому діянні ОСОБА_5 також доведена, як показаннями останнього, так і показаннями потерпілого та свідка. Не підтвердженння належними доказами наслідків діяння не є перешкодою для перекваліфікації дій обвинуваченого з ч.1 ст.122 КК України на ч.1 ст.126 КК України.

Обираючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом"якшують та обтяжують покарання.

Як особа, обвинувачений ОСОБА_5 працездатного віку, за місцем проживання характеризується позитивно, на спеціалізованих обліках не перебуває, раніше не судимий, вчинив злочин невеликої тяжкості.

Обставин, що пом"якшують покарання не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, відсутність пом"якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за можливе обрати ОСОБА_5 покарання в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинений злочин, у виді штрафу, що буде справедливим, співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для попередження вчинення ним нових злочинів.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов в кримінальному провадженні не подавався.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.126 ч.1 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області через Коростенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Суддя: