Провадження № 1-кп/734/193/17 Справа № 734/3053/17
іменем України
02 жовтня 2017 року смт. Козелець
Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Якимівка, Якимівського району Запорізької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, призваного на військову службу за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 28 березня 2017 року, солдата, курсанта 10 навчальної батареї військової частини польова пошта НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
солдат ОСОБА_5 28 березня 2017 року призваний на військову службу за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .
В подальшому солдат ОСОБА_5 направлений у відрядження на фахову підготовку до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.03.2017 № 84 солдат ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду курсанта 10 навчальної батареї вказаної військової частини.
08 липня 2017 року, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за контрактом в умовах особливого періоду, враховуючи стан у Державі, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).
Під час незаконної відсутності у військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби, постійно перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , займався домашніми справами та господарством. У зв`язку з народженням дитини відлучався до пологового відділення Якимівської центральної районної лікарні.
12 вересня 2017 року представниками Військової служби правопорядку Збройних Сил України на підставі ухвали слідчого судді Козелецького районного суду Чернігівської області було затримано солдата ОСОБА_5 та доставлено до військової прокуратури Деснянського гарнізону
Отже, солдат ОСОБА_5 був незаконно відсутнім на місці служби у військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) в період з 08 липня 2017 року по 11 вересня 2017 року включно.
02 жовтня 2017 року між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості у відповідності ст. 472 КПК України, згідно якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. При цьому, обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
За вказаною угодою обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене покарання враховуючи рівень суспільної небезпечності вчиненого обвинуваченим злочину, його особи, щире каяття та беззастережне визнання своєї винуватості, активне сприяння розкриттю злочину, враховуючи засади гуманізму та виховної ролі кримінального судочинства за ч. 4 ст. 407 КК України, 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України звільнивши його від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки.
В угоді викладені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 476 КПК України, та наслідки невиконання цієї угоди.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_6 цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання.
Суд дійшов висновку про те, що угода про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам КПК України і КК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права свободи та інтереси сторін або інших осіб.
Вивчивши угоду про визнання винуватості, вислухавши думку прокурора, захисника, пояснення обвинуваченого, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання за ч. 4 ст. 407 КК України, а саме 3 роки позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнивши ОСОБА_5 від призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки, встановивши обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Речові докази у провадженні відсутні.
Процесуальні витрати у провадженні відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили змінити з утримання під вартою на особисте зобов`язання.
Керуючись ст.ст. 371, 373, 374 і 475 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
Згідно ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місці проживання та періодично з`являтися для реєстрації.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, поклавши на ОСОБА_5 наступні обов`язки:
1) Прибувати по першому виклику до службової особи на визначений нею час.
2) Не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований і проживає, без дозволу прокурора або суду.
Звільнити ОСОБА_5 з-під варти негайно в залі судового засідання.
Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4ст.394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя