Справа № 164/2038/17
п/с 1-кп/164/119/2017
Категорія: 46
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2017 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого та цивільного відповідача ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілих та цивільних позивачів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

представника потерпілих та

цивільних позивачів ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000253 від 2 серпня 2017 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Городок Маневицького району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України,з повною загальною середньою освітою, одруженого, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, непрацюючого,раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого продовжено ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 20 вересня 2017 року до 18 листопада 2017 року включнобез визначення розміру застави,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135 КК, ч. 3 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 2 серпня 2017 року, біля 1 години 20 хвилин, в с. Прилісне Маневицького району Волинської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним вантажним сідловим тягачем „MAN, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись неподалік будинку № 1, що по вул. Сойне, в напрямку автодороги Луцьк-Ківерці-Маневичі-Любешів-КПП Дольськ (Р-14), проявив безпечність та неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не зреагував на її зміну, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх запобігання, не вибрав безпечної швидкості руху, не справився з керуванням транспортним засобом, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху та в подальшому за межі проїзної частини дороги на лівий тротуар по ходу руху автомобіля, де допустив наїзд на пішоходів неповнолітніх ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , які сиділи на лавці, що знаходилася на тротуарі поблизу металевої огорожі дитячого садка, що по АДРЕСА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди неповнолітній ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лонної та сідничної кісток тазу зліва зі зміщенням, закритих переломів 3-7 ребер справа по середній та передній аксілярній лініях зі зміщенням, забою органів черевної та грудної порожнини, множинних забоїв та саден тулуба і кінцівок, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 847 від 23 серпня 2017 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я; неповнолітня ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної тупої травми тіла: відкритої черепно-мозкової травми: підшкірних крововиливів обох вушних раковин і правої завушної ділянки, субапоневротичного крововиливу лівої тім`яно-скронево-потиличної ділянки голови, крововиливу у правий скроневий м`яз, зламу піраміди лівої скроневої кістки, обох великих крил і турецького сідла клиновидної кістки основи черепа, забою головного мозку важкого ступеню, закритої тупої травми органів шиї: поширеного нерівномірного осаднення передньої і правої бокової поверхонь шиї, вертикальних зламів щитоподібного і перстнеподібного хрящів гортані, закритої тупої травми грудної клітки: поширених нерівномірних осаднень шкіри грудної клітки, закритих зламів 1, 3, 4, 5 і 6 ребер справа та 5, 7 і 8 ребер зліва, множинних крупновогнищевих забоїв легень, внутрішньотканевого розриву нижньої долі лівої легені, двобічного гемотораксу, закритої тупої травми органів черевної порожнини: поширених нерівномірних осаднень черевної стінки, множинних різнорозмірних розривів печінки, розривів селезінки, крововиливу в брижу поперечної ободової кишки, гемоперитонеуму, закритого зламу середньої третини діафізу правої плечової кістки, закритого зламу середньої третини діафізу правої стегнової кістки, поширеної лоскутної рани шкіри і підлягаючих м`яких тканин лівої ступні, осадненої рани лівого крила і кінчика носа, множинних осаднень шкіри і підшкірних крововиливів обличчя, тулубу, верхніх і нижніх кінцівок, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 65 від 14 серпня 2017 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення та призвели до смерті ОСОБА_13 на місці пригоди. Причиною смерті ОСОБА_13 став травматичний шок важкого ступеню, який розвинувся в результаті отримання потерпілою поєднаної тупої травми тіла; неповнолітня ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної тупої травми тіла: закритої черепно-мозкової травми: вираженої субапоневротичної гематоми лівої лобно-тім`яно-скроневої ділянки голови, поширених нерівномірних крововиливів на внутрішній поверхні м`яких тканин голови, забою головного мозку важкого ступеню, підслизового крововиливу верхньої губи, зламу верхньої щелепи між 1-м справа і 1-м зліва її зубами, багатовідламкового закритого зламу кісток носа, закритої тупої травми шиї: саден шкіри шиї і поширених дещо нерівномірних крововиливів в м`які тканини нижньої половини переднього відділу шиї, закритої тупої травми грудної клітки: множинних поширених осаднень шкіри і підшкірних крововиливів грудної клітки, забійної рани лівої лопаткової ділянки, багатовідламкового зламу лівої лопатки, зламів 1-6 ребер зліва між паравертебральною і лопатковою лініями, зламів 1-9 ребер справа біля хребта і 1-10 ребер справа по паравертебральній лінії з множинними пошкодженнями пристінкової плеври, вираженим зміщенням відламків ребер нижньої половини грудної клітки і множинними пошкодженнями заднього відділу нижньої долі правої легені, компресійного зламу 3 грудного хребця з частковим зміщенням його фрагментів за шириною і пошкодженням спинного мозку, поширеного дещо нерівномірного крововиливу в клітковину середостіння, двобічного гемотораксу, закритої тупої травми живота: розриву-розтрощення печінки, гемоперитонеуму, поширеного дещо нерівномірного крововиливу в клітковину заочеревинного простору і малого тазу, забійно-осадненої рани ділянки правого ліктя, множинних осаднень шкіри і підшкірних крововиливів обличчя, тулуба, верхніх і нижніх кінцівок, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 66 від 14 серпня 2017 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення та призвели до смерті ОСОБА_12 на місці пригоди. Причиною смерті ОСОБА_12 став травматичний шок важкого ступеню, який розвинувся в результаті отримання потерпілою поєднаної тупої травми тіла.

Причинами та умовами, що спричинили дану дорожньо-транспортну пригоду, стало невиконання водієм ОСОБА_4 наступних вимог Правил дорожнього руху:

- п. 2.3 (б) ПДР, згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну... і не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі;

- п. 10.1 ПДР, яким передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п. 12.1 ПДР, згідно якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку… і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Дані порушення Правил дорожнього руху знаходяться безпосередньо в прямому причинному зв`язку з виникненням цієї дорожньо-транспортної пригоди, що призвела до спричинення неповнолітньому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я та загибелі неповнолітніх ОСОБА_13 і ОСОБА_12 .

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 2 серпня 2017 року, біля 1 години 20 хвилин, в с. Прилісне Маневицького району Волинської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, після вчинення наїзду технічно справним вантажним сідловим тягачем „MAN, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , на пішоходів неповнолітніх ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , які сиділи на лавці, що знаходилася на тротуарі поблизу металевої огорожі дитячого садка, що по вул. Сойне, 6-а, та внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримали неповнолітній ОСОБА_10 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 847 від 23 серпня 2017 року, тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я, неповнолітні ОСОБА_13 і ОСОБА_12 , згідно висновків судово-медичної експертизи № 65, № 66 від 14 серпня 2017 року, тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, що призвели до їх смерті на місці пригоди, завідомо знаючи, що потерпілі неповнолітні ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 перебувають в небезпечному для життя стані і позбавлені можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, на місці дорожньо-транспортної пригоди не залишився, допомогу потерпілим, яких сам поставив у небезпечний для життя стан, не надав, хоча мав реальну можливість це зробити, але самовільно залишив місце пригоди.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю, показавши, що 2.08.2017 року, біля 1 години 20 хвилин, він рухався по вул. Сойне в с. Прилісне Маневицького району Волинської області в напрямку автодороги Луцьк-Ківерці-Маневичі-Любешів-КПП Дольськ (Р-14), керуючи технічно справним вантажним сідловим тягачем „MAN, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 . В автомобілі було увімкнено ближнє світло фар. Неподалік будинку № 1 по вул. Сойне він не справився з керуванням транспортним засобом, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху та в подальшому за межі проїзної частини дороги на лівий тротуар по ходу руху автомобіля, де допустив наїзд на пішоходів неповнолітніх ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , які сиділи на лавці, що знаходилася на тротуарі поблизу металевої огорожі дитячого садка, що по вул. Сойне, 6-а. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди неповнолітні ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 отримали тілесні ушкодження. Злякавшись можливої розправи, ОСОБА_4 залишив місце пригоди. Свій мобільний телефон він залишив в кабіні автомобіля. Медичну допомогу потерпілим неповнолітнім ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , яких сам поставив у небезпечний для життя стан, не надав, хоча мав реальну можливість це зробити. Про дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_4 нікуди не повідомив. Залишивши потерпілих на місці дорожньо-транспортної пригоди, він пішов додому до своїх батьків в с. Городок Маневицького району Волинської області, де переховувався до приїзду працівників поліції, хоча усвідомлював, що потерпілі неповнолітні ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 перебувають в небезпечному для життя стані і позбавлені можливості вжити заходів для самозбереження, самостійно пересуватись, а також те, що він сам поставив потерпілих в небезпечний для життя стан. Підтвердив, що на час вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень він перебував в стані алкогольного сп`яніння, оскільки протягом дня 1.08.2017 року вживав спиртні напої. У вчиненому розкаюється, просив його суворо не карати. Цивільні позови потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 в частині вимог про відшкодування майнової шкоди він визнає у повному обсязі. Цивільні позови потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в частині вимог про відшкодування моральної шкоди він визнає частково, у визначенні сум моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню на користь потерпілих, покладається на думку суду.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам справи, які ним не оспорюються.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 вини в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, його винуватість у вчиненому підтверджується іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні та встановленими під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню.

Так, потерпілий неповнолітній ОСОБА_10 суду підтвердив, що 2.08.2017 року, біля 1 години 20 хвилин, він разом з неповнолітніми ОСОБА_12 , ОСОБА_13 сиділи на лавці, що знаходилася на тротуарі поблизу металевої огорожі дитячого садка, що по АДРЕСА_2 . В якийсь момент ОСОБА_13 щось крикнула. Коли він повернув голову, то побачив світло фар автомобіля, який швидко наближався, рухаючись прямо на них. Вони не встигли нічого зробити. Коли він прийшов до свідомості після наїзду, побачив, що автомобіль починає рухатися з тротуару назад до проїзної частини. Він встиг відсунутись в сторону, щоб автомобіль його не переїхав. Автомобіль переїхав колесом ОСОБА_13 і зупинився, так як виїхати на дорогу йому не дала якась перешкода. Коли водій автомобіля, залишивши кабіну, побачив, що він накоїв, то, схопився руками за голову, висловився нецензурними словами, після чого втік з місця ДТП. Як йому пізніше стало відомо, це був ОСОБА_4 . Він залишив місце пригоди до того, як туди прибігли мешканці села, щоб з?ясувати, що сталося і надати допомогу. Внаслідок ДТП ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я, з приводу яких перебував на стаціонарному лікуванні в Маневицькій ЦРЛ та обласній дитячій лікарні в м. Луцьк. Заявлений цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди він підтримує у повному обсязі. Підтвердив, що переданих йому на лікування родиною обвинуваченого коштів на суму 10500 гривень виявилось недостатньо. Понад вказану суму коштів ним було витрачено на лікування 2892 гривень. Вважає, що обвинувачений за вчинені ним злочини заслуговує на найсуворіше покарання у виді позбавлення волі, передбачене законом.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердила, що про дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої загинула її єдина дитина неповнолітня донька ОСОБА_13 , їй повідомили односельчани. На місце пригоди вона прийшла біля 2 год. 2.08.2017 року. Вона бачила на місці ДТП автомобіль „MAN, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який здійснив наїзд на дітей. Там були односельчани, поліція. Зі слів односельчан їй відомо, що її донька та неповнолітні ОСОБА_12 і ОСОБА_10 сиділи на лавці, що знаходилася на тротуарі поблизу металевої огорожі дитячого садка, що по АДРЕСА_2 . Автомобіль виїхав на тротуар та здійснив наїзд на дітей. Як їй пізніше стало відомо, за кермом даного автомобіля був житель смт. Маневичі ОСОБА_4 . Він після ДТП з місця пригоди втік, не надавши допомоги потерпілим та не викликавши на місце пригоди автомобіль швидкої меддопомоги. Заявлений цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди вона підтримує у повному обсязі. Вважає, що обвинувачений за вчинені ним злочини заслуговує на найсуворіше покарання у виді позбавлення волі, передбачене законом.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 суду підтвердили, що про дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої загинула неповнолітня донька ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та сестра ОСОБА_9 - ОСОБА_12 , повідомили односельчани ОСОБА_9 . Він пішов на місце ДТП, після чого повідомив про все батьків. ОСОБА_8 з ОСОБА_9 ходили на місце пригоди. Вони бачили на місці ДТП автомобіль „MAN, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який здійснив наїзд на неповнолітніх ОСОБА_13 , ОСОБА_12 і ОСОБА_10 . Там було багато односельчан, поліція. Зі слів односельчан їм відомо, що діти сиділи на лавці, що знаходилася на тротуарі поблизу металевої огорожі дитячого садка, що по АДРЕСА_2 . Автомобіль виїхав на тротуар та здійснив на них наїзд. Як їм пізніше стало відомо, за кермом даного автомобіля був житель смт. Маневичі ОСОБА_4 . Він після ДТП з місця пригоди втік, не надавши допомоги потерпілим та не викликавши на місце пригоди автомобіль швидкої меддопомоги. Заявлені цивільні позови про відшкодування моральної шкоди та позов ОСОБА_7 про відшкодування майнової шкоди вони підтримують у повному обсязі. Вважають, що обвинувачений за вчинені ним злочини заслуговує на найсуворіше покарання у виді позбавлення волі, передбачене законом.

Об?єктивність показань обвинуваченого та потерпілих підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, зокрема, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 2.08.2017 року, схемою та фототаблицею до нього (а.с. 7-16), яким підтверджується, що в ході проведення даної слідчої дії було зафіксовано обстановку на місці дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, сліди бічного юзу колес автомобіля на проїзній частині, сліди шин на бордюрних каменях, місцезнаходження тіл неповнолітніх ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , місцезнаходження автомобіля „MAN, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ; протоколом огляду від 2.08.2017 року (а.с. 17), з якого встановлено, що під час проведення слідчої дії було оглянуто автомобіль „MAN, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та зафіксовано пошкодження на ньому; висновком судової інженерно-транспортної експертизи технічного стану транспортного засобу № 313 від 23.08.2017 року (а.с. 80-88), яким підтверджується, що з технічної точки зору на момент експертного огляду система рульового керування автомобіля „MAN, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , знаходилась у працездатному стані. Ходова частина знаходилась у технічно несправному та непрацездатному стані через розрив внутрішньої боковини шини правого переднього колеса, яка виникла під час ударного навантаження у момент ДТП; висновком судово-медичної експертизи № 847 від 23.08.2017 року (а.с. 139), згідно якого внаслідок ДТП неповнолітньому ОСОБА_10 було спричинено тілесні ушкодження, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я; висновком судово-медичної експертизи № 65 від 14.08.2017 року (а.с. 143-147), з якого встановлено, що внаслідок ДТП неповнолітній ОСОБА_13 було спричинено тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення та призвели до смерті ОСОБА_13 на місці пригоди. Причиною смерті ОСОБА_13 став травматичний шок важкого ступеню, який розвинувся в результаті отримання потерпілою поєднаної тупої травми тіла; висновком судово-медичної експертизи № 66 від 14.08.2017 року (а.с. 149-155), яким підтверджується, що внаслідок ДТП неповнолітній ОСОБА_12 було спричинено тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення та призвели до смерті ОСОБА_12 на місці пригоди. Причиною смерті ОСОБА_12 став травматичний шок важкого ступеню, який розвинувся в результаті отримання потерпілою поєднаної тупої травми тіла; заявою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 про вчинення кримінального правопорушення від 29.08.2017 року (а.с. 150-151), згідно якої ОСОБА_4 2.08.2017 року, біля 1 години 20 хвилин, в с. Прилісне Маневицького району Волинської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи сідловим тягачем „MAN, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись неподалік будинку № 1, що по вул. Сойне, в напрямку автодороги Луцьк-Ківерці-Маневичі-Любешів-КПП Дольськ, виїхав на смугу зустрічного руху та в подальшому за межі проїзної частини дороги на лівий тротуар по ходу руху автомобіля, де допустив наїзд на пішоходів неповнолітніх ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , які сиділи на лавці, що знаходилася на тротуарі. Після ДТП ОСОБА_4 залишив місце пригоди, не надавши допомоги потерпілим та залишивши їх в небезпеці; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 161 від 2.08.2017 року, повідомленням Волинського обласного наркологічного диспансеру № 2105/1-7 від 16.08.2017 року (а.с. 45, 62), якими підтверджується, що ОСОБА_4 на час вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень перебував в стані алкогольного сп?яніння.

Наведені докази свідчать про винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях.

Суд вважає, що п. 1.10 Правил дорожнього руху, порушення якого інкримінується обвинуваченому, є загальною нормою, не знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, що потягла спричинення неповнолітньому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я та загибель неповнолітніх ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , та наслідками, що наступили, а тому підлягає виключенню з обвинувачення.

Згідно ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
В ході судового розгляду даного кримінального провадження прокурором не заявлялись клопотання про зміну обвинувачення чи висунення додаткового обвинувачення, а тому суд при розгляді зазначеного кримінального провадження виходить із висунутогоОСОБА_4 обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286 КК України, оскільки порушив вимоги п.п. 2.3 (б), 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху під час керування транспортним засобом, вчинивши дорожньо-транспортну пригоду, під час якої неповнолітньому ОСОБА_10 було спричинено тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я та яка призвела до загибелі неповнолітніх ОСОБА_13 і ОСОБА_12 .

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 135 КК України, оскільки завідомо залишив без допомоги неповнолітніх ОСОБА_10 , ОСОБА_13 і ОСОБА_12 , які перебували в небезпечному для життя стані і були позбавлені можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану в зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, при цьому сам поставив потерпілих в небезпечний для життя стан.
При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив два злочини, з яких один є тяжким необережним злочином та один є умисним злочином невеликої тяжкості.

Разом з тим суд приймає до уваги дані про особу обвинуваченого, а саме: посередню характеристику за місцем проживання, позитивну характеристику за попереднім місцем роботи та посередню характеристику з місця попереднього ув?язнення, що він на час вчинення кримінальних правопорушень мав постійне місце роботи працював водієм у приватного підприємця, на час судового розгляду ніде не працює, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, являється потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття, часткове добровільне відшкодування завданого збитку.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп?яніння.

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення та наслідки, що від них настали, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , які викладені вище, а також те, що потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх представник ОСОБА_11 наполягають на призначенні обвинуваченому за вчинені ним злочини найсуворішого покарання у виді позбавлення волі, передбаченого законом, суд вважає, що призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статей, по яких він притягується до кримінальної відповідальності, з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами можливе лише при ізоляції його від суспільства шляхом призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статей, по яких він притягується до кримінальної відповідальності, з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів. Остаточне покарання обвинуваченому визначити з урахуванням положень ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань.

Оскільки обвинуваченому ОСОБА_4 призначається покарання у виді позбавлення волі реально, міру запобіжного заходу відносно нього до вступу вироку в законну силу слід залишити у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1, п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є , зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров?я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів ; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ч. 2, 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 1201 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов?язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам?ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

Суд вважає, що заявлені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_4 цивільні позови про відшкодування майнової та моральної шкоди, а також заявлені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_4 цивільні позови про відшкодування моральної шкоди, а саме: цивільний позов ОСОБА_7 на загальну суму 1025300 гривень, цивільний позов ОСОБА_6 на загальну суму 1025300 гривень, цивільний позов ОСОБА_10 на загальну суму 202892 гривень 93 копійки, цивільний позов ОСОБА_8 на загальну суму 1000000 гривень, цивільний позов ОСОБА_9 на загальну суму 500000 гривень, підлягають до часткового задоволення.

Матеріалами, приєднаними до позовних заяв, показаннями потерпілих та цивільних позивачів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , а також матеріалами кримінального провадження доведено, що потерпілим ОСОБА_10 було затрачено кошти на лікування після ДТП на загальну суму 2892 гривень 93 копійки. Вказані кошти не були потерпілому ОСОБА_10 відшкодовані обвинуваченим ОСОБА_4 в добровільному порядку. Потерпілими та цивільними позивачами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 було понесено, відповідно кожною окремо, витрати на поховання, поминальні обіди на загальну суму 25300 гривень. Від отримання будь-яких коштів від обвинуваченого потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в позасудовому порядку відмовились, а тому вказані кошти не були потерпілим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 відшкодовані обвинуваченим ОСОБА_4 в добровільному порядку. При вирішенні вимог про відшкодування майнової шкоди суд бере до уваги, що вказані суми майнової шкоди не оспорюються обвинуваченим ОСОБА_4 та в судовому засіданні обвинувачений не заперечував щодо стягнення з нього вказаних коштів у відшкодування завданої потерпілим майнової шкоди, повністю визнавши цивільні позови ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 про відшкодування майнової шкоди. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_4 , як винної особи, на користь потерпілого ОСОБА_10 підлягає стягненню 2892 гривень 93 копійки, на користь потерпілої ОСОБА_7 - 25300 гривень, на користь потерпілої ОСОБА_6 - 25300 гривень у відшкодування завданої майнової шкоди.

При вирішенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди суд бере до уваги, що потерпілі та цивільні позивачі, їх представник, обвинувачений та захисник відмовились в судовому засіданні заявляти клопотання про проведення по кримінальному провадженню судово-психологічної експертизи з метою визначення та обґрунтування розміру відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілих та цивільних позивачів.

Суд вважає, що внаслідок винних дій обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_10 було спричинено моральну шкоду, яка полягала у нервовому потрясінні, моральних переживаннях та фізичних стражданнях в зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою, внаслідок якої позивачу були спричинені тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я, вимушених змінах у звичному способі життя, тривалості лікування. Враховуючи вимоги розумності та справедливості, обставини вчинення кримінальних правопорушень, ступінь вини обвинуваченого, завдану ОСОБА_10 моральну шкоду суд оцінює в сумі 70000 гривень і в такій сумі, а не в сумі 200000 гривень, вона підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого.

Суд вважає, що внаслідок винних дій обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 було спричинено моральну шкоду, яка полягала у нервовому потрясінні, моральних переживаннях та стражданнях в зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою, внаслідок якої загинули їх неповнолітні діти - ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , яка є сестрою ОСОБА_9 , які тільки закінчили школу, були зараховані до вищих навчальних закладів, тільки планували своє майбутнє життя. Решта обґрунтувань моральної шкоди, вказаних в поданих до суду позовних заявах, не знайшли підтвердження в ході розгляду справи та в їх обгрунтування відповідно до ст. 60 ЦПК України потерпілими та їх представником не подано відповідних належних доказів, а тому вони не приймаються судом до уваги. Враховуючи глибину моральних і душевних страждань потерпілих, обставини вчинених кримінальних правопорушень та їх наслідки, ступінь тяжкості вчинених злочинів, тяжкість вимушених змін у житті кожного з потерпілих, що вимагає від них додаткових зусиль для налагодження свого подальшого життя, ступінь вини обвинуваченого, з урахуванням вимог розумності та справедливості завдану потерпілим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 моральну шкоду суд оцінює в сумі 400000 гривень, а завдану потерпілому ОСОБА_9 в сумі 200000 гривень і в таких сумах, а не в сумах відповідно 1000000 гривень та 500000 гривень, вона підлягає стягненню на користь потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Вимоги до страхової компанії ПрАТ „Українська транспортна страхова компанія, з якою згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/1910151 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яким забезпечено страхування вантажного сідлового тягача „MAN, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та перебачено виплату страхового відшкодування третім особам в разі настання страхового випадку, потерпілими та цивільними позивачами, їх представником не заявлялись, а тому суд був позбавлений можливості залучити вказану страхову компанію до участі в даній справі.

При вирішенні позовних вимог суд також бере до уваги, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Така правова позиція була висловлена Верховним судом України в постанові № 6-2808цс15 від 20.01.2016 року.
Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Виходячи з вищевикладеного, з обвинуваченогоОСОБА_4 підлягають стягненню судові витрати, пов`язані з проведенням по кримінальному провадженню судової експертизи.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що ОСОБА_4 не являється власником транспортного засобу, на який накладено арешт, суд вважає, що слід скасувати арешт на вантажний сідловий тягач „MAN, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .

Речовий доказ: вантажний сідловий тягач „MAN, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 17-19), слід передати власнику ОСОБА_15 .

Керуючись ст.ст. 98, 100, 110, 118, 122, 124, 126, 174, 369-371, 373-374, 395 КПК України, ст.ст. 16, 22-23, 1166-1168, 1187, 1201 Цивільного кодексу України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135 КК, ч. 3 ст. 286 КК України, призначивши покарання:

- за ч. 1 ст. 135 КК України - 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі.

- за ч. 3 ст. 286 КК України - 8 (вісім) років позбавлення волі з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно визначити до відбування 9 (дев?ять) років позбавлення волі з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів на строк 3 (три) роки.

Міру запобіжного заходу відносно засудженого ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання - 2 серпня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_6 400000 (чотириста тисяч) гривень у відшкодування моральної шкоди, 25300 (двадцять п?ять тисяч триста) гривень у відшкодування майнової шкоди, а всього кошти на загальну суму 425300 (чотириста двадцять п?ять тисяч триста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_7 400000 (чотириста тисяч) гривень у відшкодування моральної шкоди, 25300 (двадцять п?ять тисяч триста) гривень у відшкодування майнової шкоди, а всього кошти на загальну суму 425300 (чотириста двадцять п?ять тисяч триста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_8 400000 (чотириста тисяч) гривень у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_10 70000 (сімдесят тисяч) гривень у відшкодування моральної шкоди, 2892 (дві тисячі вісімсот дев?яносто дві) гривень 93 копійки у відшкодування майнової шкоди, а всього кошти на загальну суму 72892 (сімдесят дві тисячі вісімсот дев?яносто дві) гривень 93 копійки.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_9 200000 (двісті тисяч) гривень у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) в доход держави 1581 (одна тисяча п?ятсот вісімдесят одна) гривень 92 копійки судових витрат за проведення судової інженерно-транспортної експертизи технічного стану транспортного засобу.

Скасувати арешт на вантажний сідловий тягач „MAN, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .

Речовий доказ: вантажний сідловий тягач „MAN, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , - передати власнику ОСОБА_15 .

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя районного суду ОСОБА_1